Справа № 420/18093/24
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2025-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/18093/24

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваля М.П.,

суддів Осіпова Ю.В.,

Скрипченка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одеса апеляційну скаргу Одеської митниці на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2025 року, прийняте у складі суду судді Лебедєвої Г.В. в місті Одеса, по справі за адміністративним позовом Приватного підприємства «ЗАХІД» до Одеської митниці про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення,-

В С Т А Н О В И В:

У червні 2024 року Приватне підприємство «ЗАХІД» звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Одеської митниці, в якому просило суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості UA500370/2023/000057/2 від 08.12.2023 року;

- визнати протиправним та скасувати картку відмови у прийнятті митної декларації або митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA500370/2023/000284 від 08.12.2023 року.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2025 року адміністративний позов Приватного підприємства «ЗАХІД» задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості №UA500370/2023/000057/2 від 08.12.2023 року. Визнано протиправною та скасовано картку відмови у прийнятті митної декларації або митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500370/2023/000284 від 08.12.2023 року.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Одеська митниця звернулась до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій вважає, що оскаржуване судове рішення прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права, судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи, тому просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів було виявлено, що у наданих до митного оформлення документах відсутня інформація щодо включення/не включення вартості упаковки або вартості пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, а також надані сертифікати якості є загальними сертифікатами виробника та не мають прив`язки до задекларованої партії вантажу. Крім того, посилається на те, що надано зовнішньоекономічний договір від 02.05.2023 № 02052023, аркуші якого не пронумеровані та не підписані іншою сторонами договору, а підписи та печатки однієї з сторін знаходяться на окремому аркуші; у наданому до митного оформлення сертифікаті про походження вказана загальна кількість вантажу, що не дає змоги однозначно ідентифікувати партію в розрізі окремих товарів; у наданому до митного оформлення договорі про перевезення від 20.11.2023 відсутня нумерація сторінок та відсутні підписи сторін з першого по четвертий аркуш; не надані замовлення покупця; платіжна інструкція щодо страхування товарів не містить підпису відповідальної особи платника; експертний висновок ДП "ДЕРЖЗОВНІШІНФОРМ" від 05.12.2023 № 113/895 містить дані аналізу наданих документів та інформаційних видань з мережі Інтернет, що не може бути взято до уваги митним органом.

На думку апелянта, судом першої інстанції не надано належної оцінки тому, що надані позивачем документи містили розбіжності та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а також декларантом не подані витребувані митницею додаткові документи, які підтверджують митну вартість товарів. Враховуючи викладене, апелянт вважає, що Одеська митниця під час здійснення контролю митної вартості товарів позивача та прийняття рішення про коригування митної вартості товару, а також карток відмови у митному оформленні товарів, діяла у відповідності до вимог законів та інших нормативно-правових актів України, не порушувала права та законні інтереси позивача, а тому відсутні підстави для задоволення адміністративного позову.

Представником позивача надано до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначено про законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ПП «Захід» () 22.01.2003 зареєстроване як юридична особа в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Основний вид економічної діяльності: 46.47 Оптова торгівля меблями, килимами й освітлювальним приладдям

Інші: 46.15 Діяльність посередників у торгівлі меблями, господарськими товарами, залізними та іншими металевими виробами; 46.49 Оптова торгівля іншими товарами господарського призначення; 46.73 Оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням; 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; 52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту; 46.75 Оптова торгівля хімічними продуктами.

02.05.2023 року між Товариством ТРАКІЯ ГЛАС БОЛЕАРІЯ ЄAT (TRAKYA GLASS BULGARIA EAD), що зареєстроване та діє відповідно до законодавства Республіки Болгарія (Постачальник) та ПП "ЗАХІД" (Покупець) укладений договір поставки № 02052023 (далі - Контракт), пунктом 1 якого передбачено, що Постачальник зобов`язується поставити, а Покупець зобов`язується купити скляну продукцію Sisecam Flat Glass (Продукція) відповідно до замовлень, відправлених Покупцем та прийнятих Постачальником.

Пунктом 2.1 Контракту валютою договору та валютою платежу визначено євро.

Відповідно до пункту 2.2 Контракту ціни на продукцію (у метрах квадратних), а також умови розрахунків, вказані в рахунку-проформі та/або інвойсі, і включають вартість Продукції, упаковку, маркування, завантаження та кріплення Продукції на транспортному засобі Покупця.

Пунктом 2.3 Контракту обумовлено, що Покупець здійснює оплату за Продукцію за передоплатою та (або) із відстроченням платежу. Строк відстрочення платежу погоджується сторонами або встановлюється згідно умов банківської гарантії.

Згідно з пунктом 2.4 Контракту в забезпечення належного виконання свого грошового зобов`язання (відстрочення платежу) Покупець може надати Постачальнику безвідкличну банківську гарантію згідно розділу 8 цього Договору.

У пункті 4.1 Контракту визначено, що Постачальник: а) Поставляє замовлену Покупцем Продукцію відповідно до рахунків-проформ та (або) інвойсів Постачальника; b) Поставляє Продукцію відповідно до Incoterms 2010, зазначених у Контракті між сторонами. Умови поставки: FCA Тирговиште, Болгарія або FOB болгарський порт (Варна, Русе тощо) або інші умови поставки згідно інвойсів.

Відповідно до пункту 4.2 Контракту Покупець: а) Точно вказує у надісланому замовленні кількість та розміри Продукції, яку буде придбано у Постачальника; Ь) Сплачує відповідну вартість замоленої Продукції, зазначеної постачальником у рахунку-проформі та (або) інвойсі; с) У разі виникнення будь-яких претензій до якості та пошкодження, покупець дотримується процедури Sisecam Flat Glass (Постачальника).

Додатковою угодою № 1 від 17.05.2023 року до Договору поставки № 02052023 від 02.05.2023 року сторони домовились доповнити Договір поставки новим розділом 8-1 «Упаковка» такого змісту, зокрема, пунктом 8-1.1. відповідно до якого продукція має бути упакована в дерев`яні ящики (каркаси), які мають зберігати Продукцію протягом завантаження, транспортування, перевантаження та зберігання.

- Trakya Glass Bulgaria EAD виставило інвойс № від 30.11.2023 року на поставку виробів зі скла:

- MIRROR 4 ММ (3210 x 2250), кількість м2 - 79817,10, ціна за 1 м2 - 5,20 євро, загальна ціна 438994,05 євро;

- LOW-E GLASS 4 ММ (3210 x 2250), кількість м2 15479,58, ціна за 1 м2 4.45 євро, загальна ціна 68884,58 євро;

- FLOAT GLASS 4 ММ (3210 x 2250), кількість м2 1805,00, ціна за 1 м2 3,25 євро, загальна ціна 5866,25 євро;

- LOW-E GLASS 4 ММ (3210 x 2250), кількість м2 42280,32, ціна за 1 м2 4.45 євро, загальна ціна 188147,42 євро;

Загальна вартість товарів згідно з інвойсом № від 30.11.2023 року складає 701892,30 євро.

Товар за вказаними інвойсами, був поставлений на умовах FOB RUSE (BG). Доставка всього товару на митну територію України здійснена на т/х «Solist 2» до порту Ізмаїл (Україна). Загальна вартість фрахту 37 816,00 євро.

ПП «Захід» також здійснило страхування всього вантажу на підставі договору №09/01- 187449 від 05.12.2023 року, страховий платіж склав 97561,10 грн.

З метою здійснення митного оформлення ввезених товарів, декларант подав до Одеської митниці Митну декларація (МД) № 23UA93U1 від 07.12.2023 року, відповідно до якої, за умовами поставки FOB на митну територію України, надійшов товар на адресу ПП «Захід».

У графі 31 Митної декларації вказаний опис товарів:

- товар № 1 - дзеркала скляні, без рам, не оброблені оптично, без конструктивних особливостей у листах, марки MIRROR: - товщиною 4мм, розміром 3210х2250мм 335 каркасів з деревини по 33 листа у кожному каркасі всього - 79817,10 м2. Для будівельної галузі;

- товар № 2 - скло (виготовлено методом - флоат) прозоре, термічнополіроване, безбарвне, в листах, одношарове, неармоване, без подальшого оброблення товщиною 4мм розміром 3210х2250 мм - CLEAR FLOAT GLASS (COVER SHEET) - підкладочний лист - 250 листів 1805,00м2 використовується для транспортування енергозберігаючого скла (товар 3), по 1 листу в кожному каркасі. Для будівельної галузі;

- товар № 3 - скло листове флоат (термічно полірованне), не армоване, незабарвлене, в листах, енергозберігаюче, з поглинальним, відбивальними шарами, без невідбивального шару, завтовшки 4мм розміром 3210х2250 мм скло LOW-E (на одній стороні листа скла - низько емісійне покриття для підвищеної теплоізоляції), 250 каркасів з деревини по 32 листів скла в кожному каркасі - 57760,00 м2. Для будівельної галузі.

Митну вартість товару визначено за основним (першим) методом - ціною договору.

Для підтвердження заявленої митної вартості, разом з митною декларацією, відповідно до вимог статті 53 Митного кодексу України декларант надав відповідні документи, які зазначені у графі 44 МД, а саме:

- пакувальний лист (Packing list) № від 30.11.2023;

- рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) № від 30.11.2023;

- коносамент (Bill of lading) № 051-R від 30.11.2023;

- вантажна вiдомiсть (Cargo Manifest) б/н від 30.11.2023;

- сертифiкат про походження товару (Certificate of origin) № від 30.11.2023;

- некласифікований комерційний документ (Комерційна пропозиція) від 27.11.2023;

- документ, що підтверджує вартість перевезення товару № 04122023 від 04.12.2023;

- документ, що підтверджує вартість страхування № 170 від 05.12.2023;

- прейскурант (прайс-лист) виробника товару від 27.11.2023;

- висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією (Висновок ДЗІ) № 113/895 від 05.12.2023;

- страховий поліс № 09/01-187449 від 05.12.2023;

- доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 1 від 17.05.2023;

- зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів № 02052023 від 02.05.2023;

- договір (контракт) про перевезення б/н від 20.11.2023;

- декларація-інвойс, складена уповноваженим (схваленим) експортером № від 30.11.2023;

- інші некласифіковані документи № 23UA60U0 від 17.08.2023;

- інші некласифіковані документи (Рішення суду до справи) № 420/21546/23 від 16.10.2023;

- інші некласифіковані документи (Рішення суду до справи) № 600/4451/23-а від 07.11.2023;

- інші некласифіковані документи (Сертифікат якості) б/н від 20.04.2022;

- інші некласифіковані документи (Сертифікат якості) б/н від 01.06.2022;

- інші некласифіковані документи (Сертифікат якості) № EN 1096-4 від 01.06.2022;

- копія митної декларації країни відправлення № 23BG004006A03681B8 від 01.12.2023.

За результатами розгляду, Митницею, наведених вище документів, Декларант отримав повідомлення, де містилося пропозиція про надання, для підтвердження митної вартості товару: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти виробника товару; 7) висновки про якісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Додатково декларанта повідомлено про те, що декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у нього документи для підтвердження заявленою ним митної вартості товарів.

Листом від 08.12.2023 № 08-12/1 декларантом повідомлено, що більше документів надаватись не буде.

Розглянувши подані документи, Одеською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA500370/2023/000057/2 від 08.12.2023 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500370/2023/000284 від 08.12.2023 року.

В рішенні про коригування митної вартості товарів № UA500370/2023/000057/2 від 08.12.2023 року зазначено (п.33), що «…у поданих документах містяться розбіжності, зокрема:

1) відповідно до пп. в) п.2 ч.10 ст.58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Згідно контракту товар доставляється в упаковці, а саме дерев`яних ящиках, яка повинна забезпечувати збереження товару. Товар поставляється з використанням оборотної тари, вартість якої включено до ціни товару. Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, тощо) відсутні дані щодо включення даних складових митної вартості до ціни товару та її фактичний розмір, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару;

2) надані сертифікати якості є загальними сертифікатами виробника та не мають прив`язки до задекларованої партії вантажу;

3) надано зовнішньоекономічний договір від 02.05.2023 № 02052023, аркуші якого не пронумеровані та не підписані іншою сторонами договору, підписи та печатки однієї з сторін знаходяться на окремому аркуші, що в свою чергу може свідчити, що даний документ може містити ознаки підробки;

4) у наданому до митного оформлення сертифікаті про походження вказана загальна кількість вантажу, що не дає змоги однозначно ідентифікувати партію в розрізі окремих товарів;

5) у наданому до митного оформлення договорі про перевезення від 20.11.2023 відсутня нумерація сторінок та відсутні підписи сторін з першого по четвертий аркуші. Крім того вартість перевезення значно відрізняється від інших перевезень аналогічного вантажу цим самим перевізником та сторонами контракту. Це ставить під сумніви дану складову митної вартості заявлену декларантом;

6) згідно контракту поставка товару здійснюється партіями, сформованими на підставі замовлень покупця. Зазначені документи до митного оформлення не надано, також у п. 2.2 контракту вказується, що умови розрахунків будуть вказані у рахунку-проформі або в інвойсі, але такі відомості про оплату, відстрочення або про фінансову гарантію відсутні у перелічених документах;

7) до митного оформлення надана платіжна інструкція від 05.12.2023 № 170, яка вказує начебто на страхування вантажу; Ця інструкція не може бути взята до уваги як документ, що підтверджує факт оплати за страхування товару, оскільки не містить підписів (власноручний або електронний) відповідальної особи платника, яка має право розпоряджатись рахунком, будь яких відміток про виконання платіжної операції надавачем платіжних послуг, відповідно до ч.14 Порядку, затвердженого Постановою Правління НБУ від 28.07.08 № 216. Наведене вище ставить під сумні таку складову митної вартості як страхування, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості;

8) експертний висновок ДП "ДЕРЖЗОВНІШІНФОРМ" від 05.12.2023 № 113/895 містить дані аналізу наданих документів та інформаційних видань з мережі Інтернет, що не може бути взято до уваги митним органом, оскільки відповідно до п.56 ПКМУ від 10.09.2003 N1440 «Про затвердження Національного стандарту № 1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав" звіт про оцінку майна, що складається у повній формі, повинен містити додатки з копіями всіх вихідних даних, а також у разі потреби - інші інформаційні джерела, які роз`яснюють і підтверджують припущення та розрахунки.».

Також, в оскаржуваному рішенні вказано, що «Декларантом не подані документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МКУ, не спростовані наявні розбіжності у документах та листом від 08.12.2023 №08-12/1 повідомлено, що більше документів надаватись не буде. Таким чином, у визначений законом час, декларантом не спростовані наявні розбіжності у наданих документах відповідно до умов, зазначених у статті 53 МКУ.».

Одеська митниця, приймаючи рішення про коригування митної вартості товарів, визначила їх митну вартість другорядним - резервним методом, на підставі баз даних АСМО «Інспектор» та ЄAIC Держмитслужби України та встановлено, рівень митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено, є більшим та становить: по товару № 1 1,12 дол. США/кг. (МД від 27.01.2023 № UA100320/2023/001687, МД від 24.02.2023 № UA408020/2023/014001, МД від 26.09.2022 № UA209170/2022/074672).

Товар, було випущено у вільний обіг за митною декларацією № 23UA51U2 від 08.12.2023року за умови забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X Митного кодексу України.

Вважаючи дані рішення відповідача протиправними, позивач звернувся до суду із позовною заявою про їх скасування.

Вирішуючи дану справу в апеляційній інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини щодо організації та здійснення митної справи в Україні, економічні, організаційні, правові, кадрові та соціальні аспекти діяльності митної служби України врегульовані положеннями Митного кодексу України (далі МК України).

Згідно ч.1 ст.52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Як встановлено ч.2 ст.52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

За правилами ч.1 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, визначається ч.2 ст.53 МК України.

Відповідно до вимог ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, перелік яких визначений положеннями даної статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (ч.6 ст.53 МК України).

Як встановлено ч.1 ст.54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55цього Кодексу.

Згідно ч.4 ст.54 МК України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 6 статті 54 МК України визначено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.1 ст.55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

З наведеного вбачається, що митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару. Проте, такою імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів.

При цьому, в розумінні наведених статей МК України, сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи, зазначені у ч.2 ст.53 МК України, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Тобто, наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

В свою чергу, ненаведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом зокрема, у постановах від 13 лютого 2020 року (справа №812/1325/17), від 11 лютого 2020 року (справа №520/9544/18), від 12 лютого 2019 року (справа №808/1801/18), від 26 червня 2018 року (справа №814/1996/15), від 22 травня 2018 року (справа №808/178/16), від 23 жовтня 2018 року (справа №820/1761/17), постановах Верховного Суду України від 31 березня 2015 року (справа № 21-127а15), від 30 червня 2015 року (справа № 21-591а15), в яких зазначено, що наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст.53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Як встановлено колегією суддів, обґрунтовуючи свої сумніви у правильності зазначеної позивачем митної вартості товару заявленому у спірному випадку до декларування, апелянт послався на те, що в поданих декларантом документах, які підтверджують заявлену митну вартість, містяться розбіжності.

Щодо посилань апелянта на відсутність інформації щодо включення/не включення вартості упаковки або вартості пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, колегія суддів зазначає, що Відповідно до пункту 2.2 договору поставки № 02052023 від 02.05.2023 року ціни на продукцію (у метрах квадратних), а також умови розрахунків, вказані в рахунку-проформі та/або інвойсі, і включають вартість Продукції, упаковку, маркування, завантаження та кріплення Продукції на транспортному засобі Покупця.

У пункті 4.1 договору поставки №02052023 від 02.05.2023 року визначено, що Постачальник: а) Поставляє замовлену Покупцем Продукцію відповідно до рахунків-проформ та (або) інвойсів Постачальника; b) Поставляє Продукцію відповідно до Incoterms 2010, зазначених у Контракті між сторонами. Умови поставки: FCA Тирговиште, Болгарія або FOB болгарський порт (Варна, Русе тощо) або інші умови поставки згідно інвойсів.

17.05.2023 року між товариством ТРАКІЯ ГЛАС БОЛГАРІЯ ЄАТ (Постачальник) та ПП "ЗАХІД" (Покупець) укладена додаткова угода № 1 від 17.05.2023 року до договору поставки №02052023 від 02.05.2023 року , згідно з пунктом 1 якої Сторони домовились доповнити Договір поставки новим розділом 8-1 "Упаковка", пункт 8-1.1 якого передбачає, що Продукція має бути упакована в дерев`яні ящики (каркаси), які мають зберігати Продукцію протягом завантаження, транспортування, перевантаження та зберігання.

Пунктом 8-1.2 розділу 8-1 "Упаковка" договору поставки №02052023 від 02.05.2023 (у редакції додаткової угоди №1 від 17.05.2023) передбачено, що Постачальник та/або Покупець може передавати та/або використовувати тару та піддони, необхідні для розміщення, фіксації, транспортування Продукції (траверси, металеві піраміди, спеціальні металеві конструкції, каркаси платформ з усіма кріпленнями, навісне обладнання до них тощо), надалі - "Поворотна тара".

Відповідно до пункту 8-1.3 розділу 8-1 "Упаковка" договору поставки №02052023 від 02.05.2023 (у редакції додаткової угоди №1 від 17.05.2023) "Поворотна тара" імпортується/експортується в рамках комерційної операції з продажу Продукції, але імпорт/експорт якої сам по собі не є комерційною операцією.

Згідно з пунктом 8-1.4 розділу 8-1 "Упаковка" договору поставки №02052023 від 02.05.2023 (у редакції додаткової угоди № 1 від 17.05.2023) Сторона передає іншій Стороні "Поворотну тару" на безоплатній і поворотній основі на підставі інвойсу.

Пунктом 8-1.5 розділу 8-1 "Упаковка" договору поставки №02052023 від 02.05.2023 (у редакції додаткової угоди № 1 від 17.05.2023) обумовлено, що вартість "Поворотної тари" не включається до ціни Товару. "Поворотна тара" залишається у власності Сторони, яка її передала і підлягає поверненню.

Отже, не відповідає дійсності твердження митниці в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості UA500370/2023/000057/2 від 08.12.2023 року про те, що "товар поставляється з використанням оборотної тари, вартість якої включено до ціни товару".

В інвойсі (invoice) (рахунок-фактура) № від 30.11.2023 року наведені умови поставки товарів - FOB PORT RUSE (FOB порт Русе).

У пункті А.9 "Перевірка, упаковка, маркування" розділу А "Обов`язки продавця" умов поставки FOB Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (Інкотермс 2010) зазначено: "Продавець зобов`язаний нести всі витрати, пов`язані з перевіркою товару (перевірка якості, вимірювання, зважування, підрахунок), яка необхідна для поставки товару у відповідності з пунктом А.4, а також витрати по інспектуванню товару перед відвантаженням, що передбачене владою країни вивезення. Продавець зобов`язаний за власний рахунок забезпечити пакування товару, за винятком випадків, коли в даній галузі торгівлі звичайно прийнято відвантажувати вказаний в договорі товар без упаковки. Продавець може здійснити пакування товару таким чином як це необхідно для його перевезення, якщо тільки покупець до укладення договору купівлі-продажу не повідомить продавця про специфічні вимоги до пакування. Маркування упакованого товару повинно бути здійснено належним чином".

Отже, в даному випадку, у зв`язку із застосуванням умов поставки товарів FOB PORT RUSE (FOB порт Русе), продавець (товариство ТРАКІЯ ГЛАС БОЛГАРІЯ CAT, Болгарія) зобов`язаний за власний рахунок забезпечити пакування товару.

Крім того, положеннями Митного кодексу України від 13.03.2012 не передбачено обов`язок декларанта надавати для митного оформлення товару інформацію та документи, які мали вплив на процес формування ціни товару. Це є лише правом декларанта в разі, якщо він заявляє митну вартість товару за методом визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (стаття 63 Митного кодексу України від 13.03.2012 №4495-VI - метод визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість) та не може бути підставою для відмови в митному оформленні товару за основним методом (за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Процес формування ціни товару належить виключно продавцю товару. Зазначення в підпункті 2.2 договору поставки №02052023 від 02.05.2023 того факту, що вартість пакування входить у вартість Товару та в пунктах 8-1.4, 8-1.5 розділу 8-1 "Упаковка" договору поставки №02052023 від 02.05.2023 (у редакції додаткової угоди № 1 від 17.05.2023) того, що Сторона передає іншій Стороні "Поворотну тару" на безоплатній і поворотній основі, та вартість "Поворотної тари" не включається до ціни Товару достатньо для розуміння того факту, що зазначена в інвойсі (invoice) (рахунку-фактурі) № від 30.11.2023 року ціна товару включає в себе вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням; а також "Поворотна тара" передається на безоплатній і поворотній основі, вартість "Поворотної тари" не включається до ціни Товару.

Формування ціни є внутрішньою комерційною умовою Продавця та він не зобов`язаний надавати таку інформацію, для покупця цілком достатньо розуміння певної ціни на певних умовах поставки.

Таким чином, вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням вже включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, яка зазначена в інвойсі (invoice) (рахунку-фактурі) № від 30.11.2023 року, також "Поворотна тара" передається на безоплатній і поворотній основі, вартість "Поворотної тари" не включається до ціни Товару, а тому відповідно до положень підпункту "в" пункту 1 частини 10 статті 58 Митного кодексу України у митниці не було необхідності відокремлювати зазначені витрати з ціни, що була фактично сплачена або підлягала сплаті та зобов`язувати позивача надавати окремі документи для підтвердження таких витрат.

Щодо посилань апелянта на те, що надані сертифікати якості є загальними сертифікатами виробника та не мають прив`язки до задекларованої партії вантажу, колегія суддів зазначає наступне.

Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, наведений у частині 2 статті 53 Митного кодексу України не містить сертифікату якості товарів.

Також перелік додаткових документів, що підтверджують митну вартість товарів та надаються декларантом на запит митного органу, наведений у частині 3 статті 53 Митного кодексу України не містить сертифікату якості товарів.

Отже, сертифікат якості не є документом, що підтверджує митну вартість товарів, в законодавстві України відсутні норми, які зобов`язують декларанта для підтвердження митної вартості товарів подавати до митного органу сертифікат якості.

Також в законодавстві України відсутні положення щодо обов`язкової наявності в сертифікаті якості, виданому нерезидентом, який подається декларантом до митного органу разом з митною декларацією, відомостей щодо партії товарів стосовно якої він виданий.

Крім того, пунктом 1 частини 4 статті 54 Митного кодексу України передбачено, що митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Сертифікат якості (характеристик) від 20.04.2022 року, який поданий до митниці разом з митною декларацією (МД) № 23UA93U1 від 07.12.2023 року, не містять інформації щодо числового значення заявленої декларантом митної вартості товарів; відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а тому відсутність у вищевказаних сертифікатах відомостей щодо партії товарів стосовно якої вони видані, не могло бути підставою для витребування додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, а також причиною для коригування митної вартості та для відмови у митному оформленні товарів.

Верховний Суд у постанові від 08.09.2020 у справі № 815/3601/16 прийшов до висновку про те, що у відповідності до частини першої статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, а тому недоліки сертифікату якості не є підставою для винесення оскарженого позивачем рішення та картки відмови.

Щодо доводів апелянта, що надано зовнішньоекономічний договір від 02.05.2023 року № 02052023, аркуші якого не пронумеровані та не підписані іншою сторонами договору, підписи та печатки однієї з сторін знаходяться на окремому аркуші, що в свою чергу може свідчити, що даний документ може містити ознаки підробки, колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 2 частини 2 статті 53 Митного кодексу України передбачено, що до документів, які підтверджують митну вартість товарів, відноситься зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності.

Абзацом тринадцятим статті 1 Закону України від 16.04.1991 № 959-ХІІ "Про зовнішньоекономічну діяльність" визначено, що зовнішньоекономічний договір (контракт) - домовленість двох або більше суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та їх іноземних контрагентів, спрямована на встановлення, зміну або припинення їх взаємних прав та обов`язків у зовнішньоекономічній діяльності.

Також відповідно до частин 1, 2, 5 статті 6 Закону України від 16.04.1991 № 959- ХІІ "Про зовнішньоекономічну діяльність" зовнішньоекономічний договір (контракт) складається відповідно до цього та інших законів України з урахуванням міжнародних договорів України. Суб`єкти зовнішньоекономічної діяльності при складанні тексту зовнішньоекономічного договору (контракту) мають право використовувати відомі міжнародні звичаї, рекомендації, правила міжнародних органів та організацій, якщо це не заборонено прямо та у виключній формі цим та іншими законами України. Зовнішньоекономічний договір (контракт) укладається суб`єктом зовнішньоекономічної діяльності або його представником у простій письмовій або в електронній формі, якщо інше не передбачено міжнародним договором України чи законом. Зовнішньоекономічний договір (контракт) може бути визнано недійсним у судовому порядку, якщо він не відповідає вимогам законів України або міжнародних договорів України.

Згідно з частиною 3 статті 31 Закону України від 23.06.2005 № 2709-ІУ "Про міжнародне приватне право" зовнішньоекономічний договір, якщо хоча б однією стороною є громадянин України або юридична особа України, укладається у формі, передбаченій законом, незалежно від місця його укладення, якщо інше не встановлено міжнародним договором України. Правові наслідки недодержання вимоги щодо письмової форми зовнішньоекономічного договору визначаються правом, що застосовується до змісту правочину.

Також частинами 1, 2 статті 207 Цивільного кодексу України від 16.01.2003 № 435-IV передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Таким чином, нормами чинного законодавства України не передбачено обов`язку сторін за правочином по вчиненню дій щодо нумерації сторінок договору, проставляння підписів та печаток на кожній сторінці договору, який містить більше ніж одну сторінку.

Зовнішньоекономічний договір - договір поставки № 02052023 від 02.05.2023 року належним чином засвідчений підписами уповноважених осіб Постачальника та Покупця, печатками Постачальника та Покупця на останньому аркуші договору, що не дає сумніву про дійсну наявність господарських правовідносин між контрагентами.

Відсутність номерів на аркушах договору поставки № 02052023 від 02.05.2023 року, відсутність підписів уповноважених осіб Постачальника та Продавця на кожному аркуші договору поставки № 02052023 від 02.05.2023 року не тягне за собою недійсності чи нікчемності такого договору.

Крім того, Одеською митницею в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів № UА500370/2023/000047/2 від 11.10.2023 року не зазначено яким чином відсутність номерів на аркушах договору поставки № 02052023 від 02.05.2023 року та відсутність підписів уповноважених осіб Постачальника та Продавця на кожному аркуші договору поставки, вплинуло на митну вартість товарів, хоча митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали сумніви у заявленій митній вартості, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та достовірності, зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх оформленні.

Разом з тим, твердження відповідача в оскаржуваному рішенні про те, що відсутність підписів уповноважених осіб Постачальника та Продавця на кожному аркуші договору поставки № 02052023 від 02.05.2023 року, а також наявність підписів уповноважених осіб Постачальника та Покупця, печаток Постачальника та Покупця на останньому аркуші договору може свідчити про те, що даний документ може містити ознаки підробки, є суб`єктивною оцінкою посадової особи митниці, за відсутності достатніх на це підстав, тобто фактично це є необґрунтованим припущенням посадової особи митного органу.

У постанові Верховного Суду від 09.04.2021 у справі №809/119/17 наявний правовий висновок про те, що саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товарів та рівнем митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товару, заявленої декларантом, або підставою для незастосування обраного ним методу її визначення.

Стосовно посилань апелянта на те, що у наданому до митного оформлення сертифікаті про походження вказана загальна кількість вантажу, що не дає змоги однозначно ідентифікувати партію в розрізі окремих товарів, апеляційний суд зазначає таке.

Згідно з частинами 1, 3 статті 41 Митного кодексу України документами, що підтверджують країну походження товару, є сертифікат про походження товару або засвідчена декларація про походження товару, або декларація про походження товару, або сертифікат про регіональне найменування товару. Сертифікат про походження товару - це документ, який однозначно свідчить про країну походження товару і виданий компетентним органом цієї країни або країни вивезення, якщо у країні вивезення сертифікат видається на підставі сертифіката, виданого компетентним органом у країні походження товару.

Крім того, відповідно до Закону України від 05.10.2006 №227-У Україна приєдналась до Міжнародної конвенції про спрощення і гармонізацію митних процедур у зміненій редакції згідно з Додатком І до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, вчиненого 26 червня 1999 року в м. Брюсселі, в тому числі Додатком II до нього, прийнявши Спеціальні додатки (Додаток III до Протоколу), що додаються".

Форма сертифікату (свідоцтва) про походження товару наведена в додатку І до розділу 2 "Документи, які підтверджують походження товарів" Спеціального додатку К до Міжнародної конвенції про спрощення і гармонізацію митних процедур від 18.05.1973 та передбачає зазначення у сертифікаті (свідоцтві) про походження товару відомостей про вагу брутто товарів.

Відомості щодо заповнення окремих граф сертифікату (свідоцтва) про походження товару зазначені у примітках, які є додатком II до розділу 2 "Документи, які підтверджують походження товарів" Спеціального додатку К до Міжнародної конвенції про спрощення і гармонізацію митних процедур від 18.05.1973.

Правила оформлення сертифікатів (свідоцтв) про походження товару містяться у додатку III до розділу 2 "Документи, які підтверджують походження товарів" Спеціального додатку К до Міжнародної конвенції про спрощення і гармонізацію митних процедур від 18.05.1973.

Розділ 2 Спеціального додатку К до Міжнародної конвенції про спрощення і гармонізацію митних процедур від 18.05.1973 та додатки до нього не містять положень, які передбачають обов`язкове зазначення у сертифікаті (свідоцтві) про походження товару відомостей про вагу брутто кожного товару, який входить до складу вантажу.

У графі 1 "Consignor" (Відправник товару) сертифікату про походження товару (certificate of origin) № від 30.11.2023 року вказане найменування та адреса товариства TRAKYA GLASS BULGARIA EAD, яке є Постачальником згідно договору поставки № 02052023 від 02.05.2023 року.

У графі 2 "Consignee" (Товароодержувач) вказаного сертифікату про походження товару (certificate of origin) зазначене найменування та адреса ПП "ЗАХІД", яке є Покупцем згідно договору поставки № 02052023 від 02.05.2023 рокцу.

У графі 6 "Marks, Number and Kind of Packages, Description of Goods" (Відмітки та нумерація, Кількість та вид упакувань, Опис товарів ) сертифікату про походження товару (certificate of origin) № від 30.11.2023 року наведене наступне: "Glass products 4 mm in 585 wooden packages, Total: 139382,10 m2. Invoices / 30.11.2023.

Тобто в графі 6 сертифікату про походження товару (certificate of origin) наявні посилання на інвойс № від 30.11.2023 року, який виданий на товари, заявлені у митній декларації (МД) № 23UA93U1 від 07.12.2023 року.

У графі 7 "Quantity" (Кількість) сертифікату про походження товару (certificate of origin) № від 30.11.2023 року вказана вага брутто товарів 1392253 кг., яка співпадає з вагою брутто товарів, вказаною в інвойсі № від 30.11.2023 року (вага брутто товарів 1392253 кг).

Отже, відомості, наведені у сертифікаті про походження товару (certificate of origin) № від 30.11.2023 року дозволяли ідентифікувати зазначений у ньому вантаж з товарами, заявленими у митній декларації (МД) № 23UA93U1 від 07.12.2023 року.

Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, наведений у частині 2 статті 53 Митного кодексу України не містить сертифікату про походження товарів.

Також перелік додаткових документів, що підтверджують митну вартість товарів та надаються декларантом на запит митного органу, наведений у частині 3 статті 53 Митного кодексу України не містить сертифікату про походження товарів.

Отже, сертифікат (свідоцтво) про походження товарів не є документом, що підтверджує митну вартість товарів.

У постанові від 11.09.2018 у справі №815/2365/17 Верховний Суд прийшов до висновків про те, що з приводу зауваження Митниці щодо відсутності в поданих декларантом пакетах документів сертифікатів походження товару та сертифікатів якості товару, виданих незалежним сюрвейером, то колегія суддів погоджується з судами попередніх інстанцій, що вказані документи не визначені у статті 53 МК України як документи, які підтверджують митну вартість товарів.

Крім того, пунктом 1 частини 4 статті 54 Митного кодексу України передбачено, що митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Сертифікат про походження товару (certificate of origin) № від 30.11.2023 року не містять інформації щодо числового значення заявленої декларантом митної вартості товарів; відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а тому відсутність у вищевказаному сертифікаті відомостей щодо ваги брутто кожного окремого товару, що входив до складу партії товарів, не могло бути підставою для витребування додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, а також причиною для коригування митної вартості та для відмови у митному оформленні товарів.

Також Одеська митниця в рішенні про коригування митної вартості товарів в якості підстави для коригування митної вартості товарів зазначає про те, що "у наданому до митного оформлення договорі про перевезення від 20.11.2023 року відсутня нумерація сторінок та відсутні підписи сторін з першого по четвертий аркуші. Крім того вартість перевезення значно відрізняється від інших перевезень аналогічного вантажу цим самим перевізником та сторонами контракту. Це ставить під сумніви дану складову митної вартості заявлену декларантом.".

Суд зазначає, що згідно з пунктом 5 частини 10 статті 58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

Також, пунктом 6 частини 2 статті 53 Митного кодексу України в передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару.

У пункті 4.1 договору поставки № 02052023 від 02.05.2023 року визначено, що Постачальник: а) Поставляє замовлену Покупцем Продукцію відповідно до рахунків- проформ та (або) інвойсів Постачальника; b) Поставляє Продукцію відповідно до Incoterms 2010, зазначених у Контракті між сторонами. Умови поставки: FCA Тирговиште, Болгарія або FOB болгарський порт (Варна, Русе тощо) або інші умови поставки згідно інвойсів.

В інвойсі (рахунку-фактуру) № від 30.11.2023 року наведені умови поставки товарів - FOB PORT RUSE (FOB порт Русе).

Підпунктом "а" пункту БЗ розділу Б "Обов`язки покупця" терміну FOB Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (Інкотермс 2010) передбачено, що Покупець зобов`язаний за власний рахунок укласти договір перевезення товарів від вказаного порту відвантаження, за винятком випадків, коли договір перевезення укладається продавцем як вказано у пункті A3.

Відповідно до статті 133 Кодексу торговельного мореплавства України за договором морського перевезення вантажу перевізник або фрахтівник зобов`язується перевезти доручений йому відправником вантаж з порту відправлення в порт призначення і видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (одержувачу), а відправник або фрахтувальник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату (фрахт). Фрахтувальником і фрахтівником визнаються особи, що уклали між собою договір фрахтування судна (чартер).

20.11.2023 рокуміж BASKIM KIMYA DI$ TICARET LIMITED SIRKETI, Туреччина (Оператор Судна) та ПП "ЗАХІД" (Фрахтувальник) укладений чартер, в якому визначені характеристики судна - теплоходу т/х «Solist 2».

Пунктами 2, 3 розділу VII чартеру від 20.11.2023 року визначено: порт навантаження: 1 робочий безпечний причал порту RUSE (Русе), судно завжди на плаву, завжди доступне; порт вивантаження: 1 робочий безпечний причал, судно завжди на плаву ІЗМАЇЛ, Україна.

Пунктом 4 розділу VII чартеру від 26.09.2023 року визначений основний вантаж: вироби зі скла в дерев`яних каркасах, мінімум 1400 тон до повної вантажомісткості в опціоні Фрахтувальників.

Чартер від 26.09.2023 на останній сторінці підписаний уповноваженими особами BASKIM KIMYA DIS TICARET LIMITED SIRKETI, Туреччина (Оператора Судна) та ПП "ЗАХІД" (Фрахтувальника), їх підписи засвідчені печатками.

Статтею 134 Кодексу торговельного мореплавства передбачено, що договір морського перевезення вантажу повинен бути укладений у письмовій формі. Документами, що підтверджують наявність і зміст договору морського перевезення вантажу, є: 1) рейсовий чартер - якщо договір передбачає умову надання для перевезення всього судна, його частини або окремих суднових приміщень; 2) коносамент - якщо договір не передбачає умови, зазначеної в пункті 1 цієї статті; 3) інші письмові докази.

Також частинами 1, 2 статті 207 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Таким чином, нормами чинного законодавства України не передбачено обов`язку сторін за договором морського перевезення вантажу (чартеру) по вчиненню дій щодо нумерації сторінок договору, проставляння підписів та печаток на кожній сторінці договору, який містить більше ніж одну сторінку.

Чартер від 20.11.2023 року належним чином засвідчений підписами уповноважених осіб Оператора Судна та Фрахтувальника, печатками Оператора Судна та Фрахтувальника на останньому аркуші договору, що не дає сумнівів про дійсну наявність господарських правовідносин між контрагентами.

Крім того, факт укладення договору морського перевезення вантажу з порту Русе (Болгарія) до порту Ізмаїл (Україна) підтверджується коносаментом (river waybill) № 051-R від 30.11.2023 року, вантажною відомістю (cargo manifest) від 30.11.2023 року, які були подані до Одеської митниці разом з митною декларацією (МД) № 23UA93U1 від 07.12.2023 року.

Відсутність номерів на аркушах чартеру від 20.11.2023 року, відсутність підписів уповноважених осіб Оператора Судна та Фрахтувальника на кожному аркуші чартеру на від 20.11.2023 року не тягне за собою недійсності, неукладеності чи нікчемності такого договору, не могло бути підставою для витребування додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, а також причиною для коригування митної вартості та для відмови у митному оформленні товарів.

Одеською митницею в оскаржуваному рішенні не вказано, яким чином відсутність номерів на аркушах чартеру від 20.11.2023року, відсутність підписів уповноважених осіб Оператора Судна та Фрахтувальника на кожному аркуші чартеру на від 20.11.2023 року, вплинуло на митну вартість товарів, хоча митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали сумніви у заявленій митній вартості, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та достовірності, зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх оформленні.

Разом з тим, відповідно до пункту 15 розділу VII чартеру від 20.11.2023 фрахт у розмірі 38816,00 EUR підлягає сплаті на умовах 100% оплати згідно з рахунком (інвойсом) протягом 360 календарних днів з дати вивантаження вантажу.

Крім того, вартість перевезення товарів підтверджується документом Freight invoice № 04122023 від 04.12.2023, що складений BASKIM KIMYA DIS TICARET LIMITED SIRKETI, Туреччина (Оператором Судна) та підписаний її уповноваженою особою, в якому зазначені реквізити Оператора Судна та Фрахтувальника (ПП "ЗАХІД"), , назва судна - «Solist-2», реквізити чартеру від 20.11.2023, сума витрат на перевезення 37816,00 євро.

У митній декларації декларантом визначено та заявлено митну вартість товарів за основним (першим) методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), яка складається, зокрема, з витрат на транспортування товарів у місце ввезення на митну територію України (пункт пропуску "Ізмаїльський морський торговельний порт") розмірі 37816,00 євро.

Крім того, апелянт зазначає про те, що "згідно контракту поставка товару здійснюється партіями, сформованими на підставі замовлень покупця. Зазначені документи до митного оформлення не надано, також у п.2.2 контракту вказується, що умови розрахунків будуть вказані у рахунку-проформі або в інвойсі, але такі відомості про оплату, відстрочення або про фінансову гарантію відсутні у перелічених документах".

Пунктом 1 договору поставки №02052023 від 02.05.2023 року передбачено, що Постачальник зобов`язується поставити, а Покупець зобов`язується купити скляну продукцію SiSecam Flat Glass (Продукція) відповідно до замовлень, відправлених Покупцем та прийнятих Постачальником.

Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, наведений у частині 2 статті 53 Митного кодексу України не містить замовлень, відправлених Покупцем та прийнятих Постачальником.

Також перелік додаткових документів, що підтверджують митну вартість товарів та надаються декларантом на запит митного органу, наведений у частині 3 статті 53 Митного кодексу України не містить замовлень, відправлених Покупцем та прийнятих Постачальником.

Відповідно до частини 5 статті 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Замовлення, відправлені Покупцем та прийняті Постачальником, не є документом, що підтверджує митну вартість товарів, а отже не мають впливу на числові визначення митної вартості, оскільки фактично поставка товару здійснюється в обсягах відповідно до цін, вказаних в інвойсах.

Отже, ненадання декларантом для підтвердження митної вартості товарів документів, які не передбачені законодавством України (замовлень), не може бути підставою для витребування додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, а також причин для коригування митної вартості та для відмови у митному оформленні товарів.

Таким чином, ненадання декларантом разом з митною декларацією (МД) № 23UA93U1 від 07.12.2023 року замовлень, відправлених Покупцем та прийнятих Постачальником, не могло бути підставою для витребування додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, а також причиною для коригування митної вартості та для відмови у митному оформленні товарів.

Крім того, відповідно до пункту 2.2 договору поставки № 02052023 від 02.05.2023 року ціни на продукцію (у метрах квадратних), а також умови розрахунків, вказані в рахунку-проформі та/або інвойсі, і включають вартість Продукції, упаковку, маркування, завантаження та кріплення Продукції на транспортному засобі Покупця.

Пунктом 2.3 договору поставки № 02052023 від 02.05.2023 року обумовлено, що Покупець здійснює оплату за Продукцію за передоплатою та (або) із відстроченням платежу. Строк відстрочення платежу погоджується сторонами або встановлюється згідно умов банківської гарантії.

Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Пунктом 1 частини 4 статті 54 Митного кодексу України передбачено, що митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Наявність або відсутність в інвойсі (invoice) № від 30.11.2023 року інформації стосовно того, що Покупець здійснює оплату з товар за передоплатою та (або) із відстроченням платежу не стосується числового значення заявленої декларантом митної вартості товарів, а тому не могла бути підставою для витребування додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, а також причиною для коригування митної вартості та для відмови у митному оформленні товарів.

Верховний Суд в постанові від 07.05.2020 у справі № 1.380.2019.001625 зробив такий висновок: "у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. Умови оплати безпосередньо ціни товару не стосуються та не можуть у зв`язку із цим бути підставою для відмови у визнанні митної вартості. Згідно з частиною сьомою статті 58 МК України платежі необов`язково повинні бути здійснені у вигляді переказу грошей (зокрема, але не виключно).... Ухвалюючи рішення, суди виходили з того, що у розумінні статті 53 МК України банківські платіжні документи можуть підтверджувати митну вартість товарів лише в тому випадку, якщо на момент митного оформлення товару декларантом оплачено рахунок за такий товар; відсутність в поданих декларантом документах відомостей щодо термінів оплати, не підтверджує неможливість визнання задекларованої митної вартості за ціною договору, та не може бути обґрунтуванням для прийняття рішення про коригування митної вартості; дана обставина сама по собі не є доказом, що обґрунтовує митну вартість товару; тобто, строк оплати за товар не впливає на визначення митної вартості товару".

У постанові Верховного Суду від 29.07.2020 у справі № 420/1709/19 міститься висновок про те, що "у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. Умови, на яких повинна здійснитися оплата за товар, якщо вони безпосередньо не впливають на ціну товару, останньої не стосуються. У зв`язку з цим розбіжності щодо умов оплати товару у документах, доданих до митної декларації на підтвердження митної вартості, не є тими розбіжностями (суперечностями), які є підставою для витребування контролюючим органом додаткових документів, якщо інші документи в сукупності не викликають сумнів в достовірності задекларованої митної вартості".

Крім того, Одеська митниця в рішенні про коригування митної вартості товарів № 23UA51U2 від 08.12.2023 року в якості підстави для коригування митної вартості товарів зазначає про те, що «надана платіжна інструкція від 05.12.2023 № 170, яка вказує начебто на страхування вантажу. Ця інструкція не може бути взята до уваги як документ, що підтверджує факт оплати за страхування товару, оскільки не містить підписів (власноручний або електронний) відповідальної особи платника, яка має право розпоряджатись рахунком, будь яких відміток про виконання платіжної операції надавачем платіжних послуг, відповідно до ч.14 Порядку, затвердженого Постановою Правління НБУ від 28.07.08 № 216. Наведене вище ставить під сумні таку складову митної вартості як страхування, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості.".

Так, у митній декларації (МД) № 23UA93U1 від 07.12.2023 року декларантом визначено та заявлено митну вартість товарів за основним (першим) методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), яка складається в тому числі із витрат на страхування товарів у розмірі 97561,10 грн.

Відповідно до пункту 7 частини 10 статті 58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: витрати на страхування цих товарів.

Також, пунктом 8 частини 2 статті 53 Митного кодексу України передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У пункті 4.1 договору поставки №02052023 від 02.05.2023 року визначено, що Постачальник: а) Поставляє замовлену Покупцем Продукцію відповідно до рахунків- проформ та (або) інвойсів Постачальника; Ь) Поставляє Продукцію відповідно до Incoterms 2010, зазначених у Контракті між сторонами. Умови поставки: FCA Тирговиште, Болгарія або FOB болгарський порт (Варна, Русе тощо) або інші умови поставки згідно інвойсів.

В інвойсі (invoice) (рахунку-фактурі) № від 30.11.2023 року наведені умови поставки товарів - FOB PORT RUSE (FOB порт Русе).

Підпунктом "b" пункту A3 розділу А "Обов`язки продавця" терміну FOB Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (Інкотермс 2010) передбачено, що у продавця немає обов`язку перед покупцем по укладенню договору страхування. Однак продавець зобов`язаний надати покупцю, на його прохання, на його ризик та за його рахунок (при наявності витрат), інформацію, необхідну покупцю для отримання страхування.

Підпунктом "b" пункту БЗ розділу А "Обов`язки покупця" терміну FOB Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (Інкотермс 2010) передбачено, що у покупця немає обов`язку перед продавцем по укладенню договору страхування.

Разом з митною декларацією (МД) № 23UA93U1 від 07.12.2023 декларантом до Одеської митниці був наданий договір добровільного страхування вантажів №09/01-187449 від 05.12.2023 року між страховиком (Приватне акціонерне товариство "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп» () та страхувальником (ПП "ЗАХІД").

Пунктом 1 договору добровільного страхування вантажів №09/01-187449 від 05.12.2023 року передбачено, що предметом договору страхування є майнові інтереси Страхувальника, що не суперечать закону, і пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням заявленим на страхування вантажем, що перевозиться протягом дії цього Договору.

У підпункті 1.1. "Застрахований вантаж" пункту 1 договору добровільного страхування вантажів №09/01-187449 від 05.12.2023 року визначені: найменування вантажу - "скло листове та дзеркала", кількість місць - 585 пачок, вартість вантажу 27874599,86грн.

У підпункті 1.2 "Умови перевезення застрахованого вантажу" пункту 1 договору добровільного страхування вантажів №09/01-187449 від 05.12.2023 року передбачені: вид перевезення вантажу - водний, найменування транспортного засобу - MV SOLIST 2, пункт відправлення - порт РУСЕ, Болгарія, пункт призначення - порт ІЗМАЇЛ, Україна, умови поставки вантажу - FOB.

Пунктом 2 договору добровільного страхування вантажів №09/01-187449 від 05.12.2023 року визначені умови страхування, зокрема, страхова сума: 27874599,86грн.

Статтею 10 Закону України "Про страхування" визначено, що страховий тариф - ставка страхового внеску з одиниці страхової суми за визначений період страхування. Страховий платіж (страховий внесок, страхова премія) - плата за страхування, яку страхувальник зобов`язаний внести страховику згідно з договором страхування.

Підпунктом 2.4 "Страховий платіж" пункту 2 "Умови страхування" договору добровільного страхування вантажів №09/01-187449 від 05.12.2023 року визначений розмір страхового платежу 97561,10 грн., а також те, що страховий платіж має бути сплачений Страхувальником в повному обсязі, одним платежем, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Страховика до моменту початку перевезення застрахованого вантажу. У випадку несплати Страхувальником страхового платежу в обумовленому в цьому Договорі розмірі та строк, цей Договір вважається таким, що не укладений.

На виконання умов договору добровільного страхування вантажів №09/01-187449 від 05.12.2023 року страхувальник (ПП "ЗАХІД") сплатив страховий платіж у розмірі 97561,10 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 170 від 05.12.2023 року, копія якої була подана декларантом до Одеської митниці разом з митною декларацією.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2 Положення про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 28.07.2008 № 216 (у редакції постанови Правління Національного банку України 25.08.2022 №189) це Положення визначає обов`язкові реквізити платіжної інструкції в іноземній валюті або банківських металах, вимоги щодо її оформлення.

В оскаржуваному рішенні відповідач посилається на пункт 14 Положення про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 28.07.2008 №216 (у редакції постанови Правління Національного банку України 25.08.2022 № 189), в якій наведений перелік обов`язкових реквізитів платіжної інструкції в іноземній валюті або банківських металах.

Платіжна інструкція №170 від 05.12.2023 року видана в гривнях (національній валюті України), а тому норми щодо її обов`язкових реквізитів не визначаються Положенням про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 28.07.2008 № 216 (у редакції постанови Правління Національного банку України 25.08.2022 № 189).

Отже, Одеська митниця в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів помилково застосувала положення пункту 14 Положення про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 28.07.2008 № 216 (у редакції постанови Правління Національного банку України 25.08.2022 №189).

Пунктом 1 частини 2 статті 41 Закону України від 30.06.2021 №1591-IX "Про платіжні послуги" передбачено, що ініціювання платіжної операції здійснюється шляхом надання ініціатором платіжної інструкції надавачу платіжних послуг, в якому відкрито його рахунок.

Пунктом 54 частини 1 статті 1 Закону України від 30.06.2021 №1591-ІХ "Про платіжні послуги" визначено, що платіжна інструкція - розпорядження ініціатора надавачу платіжних послуг щодо виконання платіжної операції.

Відповідно до пункту 9 Інструкції про безготівкові розрахунки в національній валюті користувачів платіжних послуг, яка затверджена постановою Правління Національного банку України від 29.07.2022 № 163 ініціатор має право оформити платіжну інструкцію в електронній або паперовій формі. Форма, порядок надання платіжної інструкції, засоби дистанційної комунікації для ініціювання платіжних операцій визначаються умовами договору між користувачем і надавачем платіжної послуги.

Платіжна операція згідно платіжної інструкції №170 від 05.12.2023 року здійснювалась позивачем за допомогою застосовуваного банківською установою - АТ "Укрексімбанк" (АТ "Державний експортно-імпортний банк України") програмно-технічного комплексу "Клієнт-Банк". Створений за допомогою вказаного програмно-технічного комплексу електронний платіжний документ не містить відповідних граф для розміщення вказаних відповідачем реквізитів, оскільки підписується клієнтом банку за допомогою електронного цифрового підпису.

Однак, вищевказаний платіжний документ містить відповідні відмітки - дату його виконання банком ("Проведено банком 05 грудня 2023 року") та відбиток штемпеля АТ "Укрексімбанк", які свідчить про виконання вказаного платіжного документу (переказ коштів) зазначеною банківською установою.

Таким чином, подані декларантом разом з митною декларацією (МД) № 23UA93U1 від 07.12.2023 року копії договору добровільного страхування вантажів №09/01-187449 від 05.12.2023 року, платіжної інструкція №170 від 05.12.2023 року містили достовірну інформацію про витрати на страхування товарів, не мали розбіжностей, підтверджували заявлені у вказаній митній декларації відомості про витрати на страхування товарів, й не давали підстав для витребування додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, а також причиною для коригування митної вартості та для відмови у митному оформленні товарів.

Щодо тверджень апелянта, що експертний висновок ДП "ДЕРЖЗОВНІШІНФОРМ" від 05.12.2023 №113/895 містить дані аналізу наданих документів, інформаційних видань та аналізу інформації операторів ринку, що не може бути взято до уваги митним органом, оскільки відповідно до п.56 постанови Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 N1440 «Про затвердження Національного стандарту №1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав" звіт про оцінку майна, що складається у повній формі, повинен містити додатки з копіями всіх вихідних даних, а також у разі потреби - інші інформаційні джерела, які роз`яснюють і підтверджують припущення та розрахунки, відповідно у зазначеному висновку відсутнє документальне підтвердження числових значень, суд зазначає наступне.

ДП «Держзовнішінформ» не є суб`єктом оціночної діяльності, його акти цінової експертизи за формою та змістом не відповідають вимогам до звіту оцінювача, отримання таких актів здійснюється не у відповідності до вимог чинного законодавства, а з метою доведення відповідності контрактних цін кон`юнктурі ринку.

Таким чином, на діяльність ДП "ДЕРЖЗОВНІШІНФОРМ" не розповсюджуються вимоги ПКМУ від 10.09.2003 року №1440 «Про затвердження Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» та Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні

Суд зазначає, що наданий позивачем висновок є експертним висновком щодо відповідності цін контракту кон`юнктурі ринку (ринковим цінам). Експертиза отримується для цілей митного оформлення, надання до контролюючих органів або для використання при господарських спорах. При проведенні експертизи використовується інформація провідних українських та світових інформаційних агенцій, бірж, тощо.

Наказом Мінекономрозвитку № 608 від 02.05.2018 року «Деякі питання діяльності Державного підприємства «Держзовнішінформ» установлено, що: підприємство «Держзовнішінформ» здійснює моніторинг цін на зовнішньому та внутрішньому товарних ринках; досліджує динаміку цінових процесів на зовнішньому внутрішньому товарних ринках та відповідність контрактних (зовнішньоторговельних) цін кон`юнктурі світового ринку.

Крім того, відповідно до листа Міністерства зовнішніх економічних зв`язків і торгівлі України від 07 жовтня 1996 року № 25-28/215, експертні висновки, підготовлені ДП «Держзовнішінформ», мають чинність офіційних експертиз стосовно умов виконання імпортно-експортних контрактів, рівнів цін за цими контрактами та повинні братися до уваги митними органами при здійсненні цінового контролю.».

Таким чином, ДП «Держзовнішінформ» уповноважене державою на здійснення цінової експертизи товарів, та надає органам державної влади інформацію щодо відповідності контрактних (зовнішньоторгівельних) цін кон`юктурі світового ринку.

Наданий митному органу висновок ДП «Держзовнішінформ» за результатами проведення експертизи відповідності контрактної ціни імпортованого товару кон`юктурі світового ринку складений з урахуванням поданих позивачем документів, якісних характеристик товару, аналізу контрактних умов, в тому числі умов оплати та загального обсягу поставки, терміну дії контракту, тенденцій мирової економіки тощо.

Таким чином, відповідно до положень ст. 53 МК України, декларант на вимогу митниці надає всі наявні у нього документи, при цьому надані позивачем до митного органу документ підтверджують ціну імпортованого товару та жодних розбіжностей не містять.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, відповідач визначив митну вартість товару позивача за шостим (резервним) методом (стаття 64 МК України).

Відповідно до Наказу Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 598 «Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів, Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору», митницею при визначенні митної вартості товарів у Графі 33 зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі: неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу); невірно проведений розрахунок митної вартості; невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Колегія суддів звертає увагу на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 04.09.2018 року у справі №818/1186/17 року, відповідно до яких формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості. Крім того, Верховний Суд зауважив, що рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися виключно на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин при здійсненні ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено. Також слід врахувати, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню.

Водночас, копія митної декларації, що була підставою для коригування митної вартості товарів, до суду відповідачем не надано. Окрім цього, приймаючи рішення про коригування митної вартості імпортованих позивачем товарів за резервним методом, відповідач не вказав, яким чином митна вартість товару визначена саме в такому розмірі, які складові вплинули на формування такої вартості, не навів порівняння характеристик оцінюваних товарів та характеристик товарів, ціна яких взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом, що свідчить про порушення відповідачем ч. 2 ст. 55 МК України щодо обґрунтованості прийнятого рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що оскажуване рішення митного органу про коригування митної вартості товарів, а також картка про відмову у митному оформленні товарів, є протиправними та підлягають скасуванню.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з того, що судом першої інстанції було надано належну правову оцінку доводам, викладеним у позовній заяві, а також наведеним сторонами під час судового розгляду справи. Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, яким повно та правильно встановлено обставини справи і ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 292, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Одеської митниці на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2025 року залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2025 року по справі за адміністративним позовом Приватного підприємства «ЗАХІД» до Одеської митниці про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий суддя: М. П. Коваль

Суддя: Ю.В. Осіпов

Суддя: В.О. Скрипченко