Справа № 420/5602/25
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2025-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/5602/25

Перша інстанція: суддя Скупінська О.В.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Шляхтицького О.І.,

суддів: Семенюка Г.В., Федусика А.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15.05.2025 у справі № 420/5602/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

Короткий зміст позовних вимог.

У лютому 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом у якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку, як одному з батьків, які мають двох або більше дітей віком до 15 років за 2014-2024 роки з включенням щомісячної додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» до складу суми місячного грошового забезпечення;

- зобов`язати НОМЕР_2 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористану додаткову відпустку, як одному з батьків, які мають двох або більше дітей віком до 15 років, за 2014-2024 роки з включенням до складу місячного грошового забезпечення для її нарахування додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» з урахуванням виплаченої суми.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачка проходила військову службу за контрактом у НОМЕР_2 прикордонному загоні Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ). Відповідно до наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону від 31.07.2024 №482-ос була виключена зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 . Згідно з ч. 1 ст. 19 Закону України «Про відпустки» одному з батьків, який має двох або більше дітей віком до 15 років, або дитину з інвалідністю, або яка усиновила дитину, матері особи з інвалідністю з дитинства підгрупи А І групи, одинокій матері, батьку дитини або особи з інвалідністю з дитинства підгрупи А І групи, який виховує їх без матері (у тому числі у разі тривалого перебування матері в лікувальному закладі), а також особі, яка взяла під опіку дитину або особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А І групи, чи одному із прийомних батьків надається щорічно додаткова оплачувана відпустка тривалістю 10 календарних днів без урахування святкових і неробочих днів (стаття 73 Кодексу законів про працю України). З 2014 року по день звільнення з військової служби позивачу не надавалася додаткова відпустка, як матері, яка має двох і більше дітей віком до 15 років. Відповідно листів відповідача від 24.12.2024 та 10.01.2025 позивачу було відмовлено в повному задоволенні заявлених вимог. Кошти частково були сплачені лише за 2016-2020 роки без врахування додаткової винагороди у сумі 37 555,26 гривень.

Представник відповідача надав до суду першої інстанції відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позову. В обґрунтування відзиву зазначено, що відповідно до пункту 5 Постанови №168, вказана постанова застосовується з 24 лютого 2022 року, тобто Постанові №168 було надано ректроактивну форму лише щодо відноси, які виникли з 24 лютого 2022 року, а до цієї дати і правовому полі взагалі не існувало жодної додаткової винагороди під час дії воєнного стану, отже позивачка не могла набути право на отримання додаткової винагороди в означений період, незалежно від того чи використала позивачка відпустку або не використала. Факт відсутності щомісячного нарахування додаткової винагороди з 2014 по 2021 року підтверджується архівними відомостями за вказаний період. Таким чином, в/ч НОМЕР_1 зазначає, що факт не набуття позивачкою права на отримання додаткової винагороди до грошової винагороди не може надавати останньому право на включення цієї винагороди до грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку за 2017-2021 роки як учаснику бойових дій, так як проходження служби в той період не передбачало право на таку виплату взагалі. Крім того, позивачка до суду надала відкоректовану заяву з сімома додатками, серед яких є довідка ОК-5 стосовно ОСОБА_2 , чим вводить суд в оману щодо протиправної відмови у виплаті.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 15.05.2025 у справі № 420/5602/25 адміністративний позов ОСОБА_1 до НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії задовольнив частково.

Визнав протиправною бездіяльність НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку, як одному з батьків, які мають двох або більше дітей віком до 15 років за 2021 рік та за 2022-2024 роки з включенням щомісячної додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» до складу суми місячного грошового забезпечення.

Зобов`язав НОМЕР_2 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористану додаткову відпустку, як одному з батьків, які мають двох або більше дітей віком до 15 років, за 2021 рік та за 2022-2024 роки з включенням до складу місячного грошового забезпечення для її нарахування додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», з урахуванням раніше виплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог відмовив.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду представник НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову..

Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:

- суд першої інстанції помилково не врахував, що додаткова винагорода є одноразовим видом грошового забезпечення, не входить до складу місячного грошового забезпечення, а отже не можу бути врахована при виплаті компенсації за невикористані дні відпустки, відповідно до Інструкції № 558;

- інші доводи відтворюють зміст відзиву на позовну заяву.

Обставини справи.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , проходила військову службу за контрактом у НОМЕР_2 прикордонному загоні Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ), що підтверджується витягом з наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України АДРЕСА_1 від 31 липня 2024 №482-ос. /а.с. 11/

Вказаним наказом ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення за пунктом «г» (через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): дружина, якщо обоє із подружжя проходить військову службу і мають дитину (дітей) віком до 18 років пункту 3 частину п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Вислуга років на 30.07.2024 становить:

- календарна військова 15р 00м 10дн

- пільгова військова 05р 01м 29дн

- всього військова 20р 02м 09дн

Відповідно до абзацу 3 пункту 14 статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» виплатити грошову компенсацію за 35 невикористаних днів щорічної основної відпустки за 2022 рік, за 5 невикористаних днів щорічної основної відпустки за 2023 рік та за 2 невикористаних дні щорічної основної відпустки за 2024 рік.

Грошову допомогу для оздоровлення за 2024 рік отримала.

Матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік отримала.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 та наказу Міністерства внутрішніх справ України від 01.09.2023 № 726 гідна виплати на період воєнного стану додаткової винагороди у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань за липень 2024 року в кількості 9 діб.

Відповідно до абзацу 2 пункту 2 статі 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» виплатити одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 15 повних календарний років служби.

З листа НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби (військова частина НОМЕР_1 ) від 10.01.2025 №09/К-14496/185 у відповідь на звернення від 17.12.2024 повідомлено, що відповідно змін до наказу буде нараховано та виплачено грошову компенсацію за 50 (п`ятдесят) невикористаних календарних днів додаткової відпустки, передбаченої статтею 19 Закону України «Про відпустки» № 504/96 як жінці, яка працює і має двох або більше дітей віком до 15 років за 2016, 2017, 2018, 2019 та 2020 роки, кошти будуть перераховані на особистий рахунок після надходження фінансування.

Також, з метою отримання виплати компенсації за невикористану зазначену відпустку за період з 2021 року по день Вашого звільнення відповідно до ст. 19 Закону України «Про відпустки», як одному з батьків, які мають двох або більше дітей віком до 15 років, відповідно зі змінами, які набрали чинності з 09.05.2021, необхідно надати належним чином оформлені та засвідчені в установленому порядку документи, в яких з достатньою достовірністю буде підтверджено, що чоловік не скористався своїм правом на додаткову соціальну відпустку за кожен відповідний рік, починаючи з 01.01.2021.

Так з скриншоту про зарахування на картковий рахунок № НОМЕР_3 грошових коштів у сумі 37555,26 від 29.01.202. Зарплата В/Ч2197. Коментар: Zarobitna plata.

09.04.2024 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб у Білгород-Дністровському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), що підтверджується свідоцтвом серії НОМЕР_4 .

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 мають 3 спільних дітей:

- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , свідоцтво серії НОМЕР_5 ;

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , свідоцтво серії НОМЕР_6 ;

- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , свідоцтво серії НОМЕР_7 .

З долученого до матеріалів справи витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_8 (по стройовій частині) від 28.12.2024 №377 ОСОБА_2 за період 2021 не скористався своїм правом на додаткову соціальну відпустку за кожен відповідний рік, починаючи з 01.01.2021, а також надано довідку ОК-5.

Вважаючи бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку, як одному з батьків, які мають двох або більше дітей віком до 15 років за 2014-2024 роки з включенням щомісячної додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» до складу суми місячного грошового забезпечення протиправною позивачка звернулась до суду з даним адміністративним позовом.

Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Висновок суду першої інстанції.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що додаткова винагорода, запроваджена постановою КМУ №168 є щомісячним додатковим видом грошового забезпечення та виплачувалася позивачу у 2022, 2023, 2024 роках, тому вказана винагорода входить до його складу грошового забезпечення (як розрахункової величини), з якого обчислюється розмір компенсації за всі невикористані ним дні щорічної основної відпустки.

Колегія суддів погоджується по суті з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами пункту 1 статті 9 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-XII, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

До складу грошового забезпечення, як установлено у пункті 2 статті 9 Закону № 2011-XII, входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (пункт 3 статті 9 Закону №2011-XII).

Приписами пункту 4 статті 9 Закону № 2011-XII обумовлено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Відповідно до пункту 1 статті 10-1 Закону № 2011-XII військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.

У рік звільнення зазначених в абзацах 1 та 2 цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей (пункт 14 статті 10-1 Закону № 2011-XII).

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова № 704; у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено тарифну сітку та додаткові види грошового забезпечення військовослужбовців і деяких інших осіб.

Пунктом 2 цієї постанови встановлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Порядок, умови та розміри виплати грошового забезпечення військовослужбовцям, які проходять військову службу в органах Держприкордонслужби визначено Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затверджену наказом Міністерства внутрішніх справ України від 25.06.2018 № 558 (далі - Інструкція № 558, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 2 розділу І Інструкції № 558 грошове забезпечення складається із: посадового окладу; окладу за військовим званням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії); одноразових додаткових видів грошового забезпечення. Місячне грошове забезпечення - грошове забезпечення, на отримання якого у відповідному місяці має право військовослужбовець згідно із чинним законодавством. Місячне грошове забезпечення складається із: основних видів грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням); щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, премія).

Згідно з пунктом 6 глави 8 розділу V Інструкції №558, у рік звільнення зі служби військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), зазначеним у пунктах 4, 5 цієї глави, у разі невикористання ними щорічної основної та додаткової відпусток виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.

Виплата грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки здійснюється на підставі наказу.

Грошова компенсація за всі невикористані дні відпустки провадиться виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого має військовослужбовець відповідно до чинного законодавства, на день виключення зі списків особового складу органу Держприкордонслужби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення місячного розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів.

28.02.2022 Кабінет Міністрів України на виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» прийняв Постанову № 168, яка застосовується з 24.02.2022, пунктом 1 якої установив, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників). Надалі до цієї Постанови неодноразово вносилися зміни та доповнення, у тому числі й до пункту 1.

Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Спірне питання в контексті розгляду даної справи, в межах доводів апеляційних скарги стосується, правильності обчислення розміру грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки, а саме без урахування суми додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою № 168.

Вирішуючи спірні питання колегія суддів виходить з таких міркувань.

Апеляційний суд зауважує, що Верховний Суд у постанові від 20.08.2024 у справі №420/693/23 констатував, що, на відміну від правил обчислення розміру допомоги для оздоровлення, пункт 6 глави 8 розділу V Інструкції № 558 не містять жодних застережень щодо заборони урахування винагород до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється розмір такої компенсації. Навпаки, за приписами вказаної норми, до такого розрахунку включено щомісячні додаткові види грошового забезпечення, які військовослужбовець отримував на день виключення зі списків особового складу органу Держприкордонслужби.

Отже, під час обчислення розміру таких виплат, відповідач був зобов`язаний урахувати суму винагороди, яку позивачка отримувала перед звільненням.

Зважаючи на наведену правову позицію Верховного Суду, яка є застосованою до спірних правовідносин, відповідач при обчисленні розміру таких виплат (компенсації за невикористані військовослужбовцем дні щорічної основної відпустки), повинен був урахувати суму винагороди, за умови отримання позивачкою їх перед звільненням.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, з наданої до суду особистої картки грошового забезпечення за 2022 рік вбачається нарахування додаткової винагороди згідно Постанови КМУ №168 від 28.02.2022) з березня 2022 року по грудень 2022 року (в розмірі від 5806,45 грн до 60000 грн).

Також, з особистої картки грошового забезпечення за 2023 рік вбачається нарахування додаткової винагороди згідно Постанови КМУ №168 від 28.02.2022) з лютого 2023 року по грудень 2023 року (в розмірі від 8000 грн до 30000 грн)

Із особистої картки грошового забезпечення за 2024 рік вбачається нарахування додаткової винагороди згідно Постанови КМУ №168 від 28.02.2022) з січня 2024 року по серпень 2024 року. (в розмірі від 4838,71 грн до 12000 грн).

З огляду на викладене, враховуючи отримання позивачкою додаткової винагороди згідно з Постановою № 168, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що відповідачем протиправно не враховано додаткову винагороду, передбачену постановою КМУ від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», при обчисленні розміру грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпуски як матері двох дітей віком до 15 років.

З огляду на викладене, є правильними висновки суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги, яким надано оцінку в мотивувальній частині постанови, встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Апеляційний суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (див. п. п. 29 - 30 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain), заява № 18390/91, від 09.12.1994.

При цьому, право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх ( див. пункт 30 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), заява № 49684/99, від 27.09.2001).

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з частиною 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15.05.2025 у справі № 420/5602/25 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач О.І. Шляхтицький
Судді А.Г. Федусик Г.В. Семенюк