Справа № 500/3739/25
Суддя: Чепенюк Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/3739/25

10 вересня 2025 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд у складі судді Чепенюк О.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через представника звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_2 ), в якому просить: визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо відмову в продовженні відстрочки від мобілізації; зобов`язати відповідача прийняти рішення про надання позивачу відстрочки від призову за сімейними обставинами.

Позов обґрунтований тим, що ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_3 з заявою про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 9 частини першої статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію від 21.10.1993 № 3543-XII (далі - Закон № 3543-XII) як такий, що зайнятий постійним доглядом за хворою матір`ю. Розглядаючи заяву позивача про надання відстрочки, Комісія ухвалила рішення про відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період (протокол від 12.05.2025 №64) з таких причин: не долучено висновок лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я про потребу в постійному догляді за формою, затвердженою МОЗ, та акт про встановлення факту здійснення особою постійного догляду (додаток 8 до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою КМУ від 16.05.2024 № 560 (далі Порядок №560).

Позивач не погоджується з підставами відмови у наданні відстрочки у зв`язку з чим звернувся до суду.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 30.06.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цій справі, постановлено судовий розгляд справи проводити суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

29.07.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву. Відповідач проти позову заперечує. Вказує, що порядок надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення регламентує Порядок №560. Розглянувши заяву позивача, яка надійшла поштовим відправленням, відповідачем прийнято рішення про відмову у наданні відстрочки. У відповіді роз`яснено причину відмови у наданні відстрочки від мобілізації у відповідності до чинного законодавства, а саме: відсутній акт про встановлення факту здійснення догляду (постійного догляду), в якому зазначаються відомості про відсутність інших осіб, які б могли здійснювати такий догляд (додаток 8 до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560, зі змінами від 16.08.2024 № 930) або документ про отримання компенсації (допомоги, надбавки) на догляд. Крім цього, у матері, яка потребує догляду, крім сина (позивача), є ще донька ОСОБА_2 , 1970 р.н. Вважає прийняте рішення за результатами розгляду заяви позивача правомірним.

Додатково зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_2 не має повноважень розглядати та приймати рішення про надання відстрочки, такими повноваженнями наділена відповідна Комісія при ІНФОРМАЦІЯ_4 .

З огляду на викладене, відповідач вважає позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню (а.с.22-27).

Додатково представником позивача до суду долучено документи, які позивач оновив після 30.06.2025 та які підтверджують правою на отримання відстрочки від призову (а.с.16-21).

У відповіді на відзив представник позивача з аргументами відповідача не погоджується та зазначає, що відповідач трактує зміни до Порядку № 560 від 16.08.2024 № 930 на власний розсуд, оскільки зміни передбачали спрощення процедури подання документів для отримання відстрочки та усунення суперечностей між Постановою № 560 та Законом № 3543-XII. Позовні вимоги просить задовольнити повністю (а.с.39-42). Разом з відповіддю на відзив представником позивача заявлено клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу (а.с.45-46).

На виконання вимог ухвали до суду від відповідача надійшли витребувані матеріали. У поясненнях додатково представник відповідача звернув увагу, що в працівників ІНФОРМАЦІЯ_3 наявний тимчасовий доступ до інформаційної систем і доступ до усіх баз даних і державних реєстрів. У зв`язку з чим після перевірки встановлено наявність у матері, яка потребує догляду, крім сина ОСОБА_1 позивача по справі, ще і доньки ОСОБА_2 , у зв`язку з чим відмовлено у продовженні відстрочки позивачу (а.с.53-70).

Представник позивача надав додаткові пояснення, які надійшли до суду 05.09.2025, у яких зауважив, що у повідомленні про причини відмови у наданні відстрочки ОСОБА_1 відсутні такі підстави як наявність доньки в особи, яка потребує догляду, такі обставини ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомив лише під час розгляду справи у суді. Ще зазначив, ОСОБА_2 не може здійснювати догляд за матір`ю, бо постійно проживає в США, фактичний догляд здійснює позивач (а.с.71-72).

Суд, перевіривши доводи учасників, викладені у заявах по суті справи, письмовими доказами, встановив такі обставини.

ОСОБА_1 , громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_5 , є військовозобов`язаним.

ОСОБА_1 звернувся засобами поштового зв`язку до голови Комісії з питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_3 (далі - Комісія) з заявою про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 9 частини першої статті 23 Закону № 3543-XII.

На підтвердження підстав для отримання відстрочки позивачем одночасно з заявою надано завірені копії наступних документів: військово-обліковий документ, паспорт громадянина України ОСОБА_1 та матері ОСОБА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , довідка про склад сім`ї, рішення відділу соціального захисту населення Козівської селищної ради №407 від 26.07.2024 про призначення компенсації, висновок лікарсько-консультативної комісії (ділі ЛКК) від 03.07.2024, свідоцтво про народження (а.с.62-69). У заяві відсутня дата зазначено лише рік, однак зазначено вхідний реєстраційний номер заяви у відповідача №14247 з проставленням дати 05.05.2025 (а.с.57).

Дана заява розглядалася на засіданні Комісії з питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації при ІНФОРМАЦІЯ_4 12.05.2025 (протокол від 12.05.2025 №64). Комісією прийнято рішення стосовно ОСОБА_1 про відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації (а.с.28).

У повідомленні ІНФОРМАЦІЯ_3 від 30.05.2025 №13409, яким ОСОБА_1 проінформовано про результати розгляду його заяви, вказані такі причини відмови у надання відстрочки у призові на військову службу під час мобілізації: не долучено висновок лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я про потребу в постійному догляді за формою, затвердженою МОЗ, та акт про встановлення факту здійснення особою постійного догляду (додаток 8 до Порядку №560) (а.с.11).

Позивач вважає, що наявна підстава для надання йому відстрочки від проходження військової служби в особливий період з огляду на необхідність здійснювати постійний догляд за своєю матір`ю, у зв`язку з чим звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд застосовує такі правові положення.

Розділом ІІ Конституції України передбачені основоположні права, свободи та обов`язки людини і громадянина, серед яких відповідно до статті 65 встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Пунктом 20 частини першої статті 106 Конституції України передбачено, що Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

У зв`язку з військовою агресією російською федерації проти України, Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" (затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX) введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб. В подальшому Указами Президента України воєнний стан продовжувався. Станом на дату розгляду справи воєнний стан в Україні триває.

Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 Про загальну мобілізацію постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів встановлює Закон України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію від 21.10.1993 № 3543-XII (тут і надалі в редакції на час виникнення спірних правовідносин).

18.05.2024 набув чинності Закон України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку, яким, зокрема, були внесені зміни до статті 23 Закону №3543-XII, яка передбачає підстави для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації

Так, відповідно до пункту 9 частини першої статті 23 Закону №3543-XII не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані: зайняті постійним доглядом за хворою дружиною (чоловіком), дитиною та/або своїми батьком чи матір`ю (батьком чи матір`ю дружини (чоловіка), якщо вона сама потребує постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, померла (загинула), визнана зниклою безвісти або безвісно відсутньою, оголошена померлою, і батько чи мати дружини не має інших працездатних членів сім`ї, які зобов`язані та можуть здійснювати за ними догляд), які за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, чи рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи потребують постійного догляду.

Пунктом 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154 (далі - Положення №154), визначено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Відповідно до абзацу дев`ятого пункту 11 Положення №154 районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення, оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації, які надаються в установленому порядку, та проводять перевірку підстав їх надання, ведуть спеціальний облік військовозобов`язаних.

Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період визначається Кабінетом Міністрів України.

Цей порядок визначає, серед іншого, порядок надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення.

З 18.05.2024 набрав чинності Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560, який визначає алгоритм отримання військовозобов`язаними особами відстрочки.

Відповідно до пунктів 56-57 Порядку №560 відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону №3543-XII.

Для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) утворюються комісії у такому складі: голова комісії - керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відокремленого відділу); члени комісії - представники апарату, структурних підрозділів (освіти та науки, охорони здоров`я, соціального захисту населення, служби у справах дітей, центру надання адміністративних послуг) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації).

За змістом пункту 58 Порядку №560 за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих та посадових (службових) осіб, зазначених у підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу (військовозобов`язані СБУ чи розвідувальних органів - голові Комісії в Центральному управлінні або регіональному органі СБУ чи відповідному розвідувальному органі) за місцем перебування на військовому обліку заяву за формою згідно з додатком 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5.

Під час подання заяви військовозобов`язаний пред`являє військово-обліковий документ (військово-обліковий документ в електронній формі). Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації в день її подання.

Пунктом 58-1 Порядку № 560 зазначено, що військовозобов`язані, зайняті постійним доглядом за хворим батьком чи матір`ю дружини (чоловіка), у випадках, передбачених пунктом 9 частини першої статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зазначають у заяві, зазначеній у пункті 58 цього Порядку (додаток 4), про відсутність інших працездатних членів сім`ї, які зобов`язані та можуть здійснювати постійний догляд за хворим батьком чи матір`ю дружини (чоловіка). Військовозобов`язані, зайняті постійним доглядом за хворою дружиною (чоловіком), дитиною та/або своїми батьком чи матір`ю, не зазначають у заяві, зазначеній у пункті 58 цього Порядку (додаток 4), інформацію про інших працездатних членів сім`ї, які зобов`язані та можуть здійснювати постійний догляд.

Районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки або його відділ за місцем перебування на військовому обліку військовозобов`язаного, який відповідно до закону зобов`язаний утримувати осіб, зазначених у пункті 13 частини першої статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, або здійснює постійний догляд за особами, зазначеними у пунктах 9 і 14 частини першої статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, під час прийняття рішення про надання відстрочки від призову на військову службу за призовом під час мобілізації перевіряє перебування такого військовозобов`язаного на військовому обліку, родинні зв`язки військовозобов`язаного та особи, яку відповідно до законодавства зобов`язаний утримувати військовозобов`язаний або за якою здійснює постійний догляд, наявність інших осіб, місце проживання яких задекларовано/зареєстровано за адресою задекларованого/ зареєстрованого місця проживання військовозобов`язаного або особи, яка перебуває на утриманні або потребує постійного догляду, з використанням відомостей Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, Державного реєстру актів цивільного стану громадян, інших інформаційних систем, реєстрів та баз даних, у тому числі шляхом інформаційного обміну.

Відповідно до пункту 60 Порядку №560 комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади, інших державних органів для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів. Орган державної влади, інший державний орган здійснює розгляд відповідного запиту протягом п`яти робочих днів з дати його отримання.

Комісія зобов`язана розглянути отримані заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи календарних днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом дня, наступного за днем отримання інформації на запити до органів державної влади, інших державних органів.

На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом.

Про прийняте комісією рішення заявникові повідомляється у спосіб, зазначений військовозобов`язаним у заяві про надання відстрочки, засобами телефонного, електронного або поштового зв`язку не пізніше ніж на наступний день після ухвалення такого рішення.

У разі позитивного рішення військовозобов`язаному видається довідка із зазначенням строку відстрочки за формою згідно з додатком 6.

Про відмову у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляється письмово із зазначенням причини відмови за формою згідно з додатком 7. Таке рішення може бути оскаржене у судовому порядку.

До ухвалення комісією рішення військовозобов`язаний не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Окрім того, за змістом пункту 61 цього ж Порядку військовозобов`язані, які здійснюють постійний догляд за особами, зазначеними у пунктах 9 і 14 частини першої статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, та не отримують компенсації (допомоги, надбавки) на догляд за ними, для розгляду питання надання їм відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації звертаються за встановленням факту здійснення постійного догляду із заявою у довільній формі на ім`я керівника відповідного виконавчого органу за адресою задекларованого/ зареєстрованого місця проживання особи, зазначеної у пунктах 9 і 14 частини першої статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, за якою здійснюється догляд. . Розгляд заяви здійснюється відповідною комісією при виконавчому органі.

Під час своєї роботи відповідна комісія із встановлення факту здійснення особою постійного догляду:

відвідує місце проживання особи, за якою здійснюється постійний догляд, зазначене у заяві військовозобов`язаного, для встановлення факту здійснення постійного догляду;

перевіряє відомості щодо наявності/відсутності інших осіб, які здійснюють постійний догляд за особою, зазначеною в заяві, зокрема інформацію щодо наявних прийнятих структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, міських держадміністрацій (військових адміністрацій), виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад рішень про надання соціальних послуг з догляду за особою, за якою здійснює догляд військовозобов`язаний, за її задекларованим/зареєстрованим місцем проживання.

За результатами роботи комісія із встановлення факту здійснення особою постійного догляду складає та надає військовозобов`язаному акт про встановлення факту здійснення особою постійного догляду (додаток 8).

Предметом позову у цій справі є відмова позивачу у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 9 частини першої статті 23 Закону №3543-ХІІ, у зв`язку із відсутністю висновку лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я про потребу в постійному догляді за формою, затвердженою МОЗ, та акта про встановлення факту здійснення особою постійного догляду (додаток 8 до Порядку №560).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є сином ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.11 зворот), звернувся до відповідача з заявою про надання відстрочки на підставі пункту 9 частини першої статті 23 Закону № 3543-XII для догляду за матір`ю ОСОБА_3 та надав відповідні документи.

Згідно з додатком 5 до Порядку №560 (чинний на момент подання позивачем заяви про надання відстрочки, а саме 05.05.2025), який визначає Перелік документів, що подаються військовозобов`язаним для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до підстав, зазначених у статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, у випадку подання заяви про відстрочку на підставі пункту 9 частини першої статті 23 Закону № 3543-XII документами, що підтверджують право на відстрочку, зокрема, є:

для особи, яка потребує постійного догляду, - довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією за формою, затвердженою МОЗ, або витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, або висновок лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я про потребу в постійному догляді за формою, затвердженою МОЗ, або витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи;

для особи, яка зайнята постійним доглядом за хворою дружиною (чоловіком), дитиною та/або своїми батьком чи матір`ю, - документи, що підтверджують родинні зв`язки (свідоцтво про шлюб або свідоцтво про народження дитини, або свідоцтво про народження особи, яка здійснює постійний догляд);

для особи, яка зайнята постійним доглядом за батьком чи матір`ю дружини (чоловіка), - документи, що підтверджують родинні зв`язки (свідоцтво про шлюб та свідоцтво про народження дружини (чоловіка), документи, що підтверджують неможливість здійснення постійного догляду дружиною (чоловіком) або іншим працездатним членом сім`ї (висновок медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я про потребу іншого працездатного члена сім`ї в постійному догляді або свідоцтво про смерть такого члена сім`ї, або витяг з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, або рішення суду про визнання безвісно відсутнім або рішення суду про оголошення його померлим), документи про отримання компенсації (допомоги, надбавки) на догляд або акт про встановлення факту здійснення особою постійного догляду (додаток 8).

Із наведеного слідує, що під час мобілізації військовозобов`язані, які, зокрема, зайняті постійним доглядом за своїми батьком чи матір`ю, які за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребують постійного догляду, не підлягають призову на військову службу, а для набуття права на відстрочку такій особі достатньо надати лише документ, який підтверджує родинні зв`язки, а для особи яка потребує догляду - довідку до акта огляду медико-соціальною експертною комісією за формою, затвердженою МОЗ, або висновок лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я про потребу в постійному догляді.

Постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2025 №519 "Про внесення змін до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період" (чинною з 09.05.2025) внесені зміни до Порядку №560. Зокрема за змістом підпункту 2 пункту 9 цієї постанови у пункті 1 додатка 5 до Порядку у графі Документи, що підтверджують право на відстрочку абзац другий підпункту 9 після слів яка здійснює постійний догляд) доповнено словами і цифрою , документи про отримання компенсації (допомоги, надбавки) на догляд або акт про встановлення факту здійснення особою постійного догляду (додаток 8).

Тобто в даному випадку для особи, яка зайнята постійним доглядом за хворою матір`ю, окрім документу, що підтверджує родинні зв`язки, необхідно надати акт про встановлення факту здійснення особою постійного догляду, або якщо особа отримує компенсацію документ про отримання такої.

В спірному випадку з матеріалів долучених до справи судом встановлено, що на підтвердження наявності у позивача права на відстрочку від призову на військову службу відповідачу заявником наданий висновок про наявність когнітивних порушень у громадян похилого віку, внаслідок яких вони потребують надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі форми №080-2/о від 03.07.2024, виданий Комунальним некомерційним підприємством Центр первинної медико-санітарної допомоги Козівської селищної ради, про те, що ОСОБА_3 (матері позивача) рекомендовано соціальні послуги: отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи. Також позивачем разом з заявою надано до Комісії висновок Комунального некомерційного підприємства Центр первинної медико-санітарної допомоги Козівської селищної ради ЛКК №194 від 03.07.2024, в якому зазначено, що ОСОБА_3 потребує постійного стороннього догляду (а.с.6 зворот, 64). Додатково представником позивача у зв`язку за закінченням терміну дії наданих висновків до 03.07.2025 надано до суду оновлений висновок ВЛК та висновок про наявність когнітивних порушень у громадян похилого віку, унаслідок яких вони потребують надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від 23.06.2025 дійсний до 23.06.2026 (а.с.20-21).

Таким чином, позивач для отримання права на відстрочку на підставі пункту 9 частини першої статті 23 Закону № 3543-XII надав відповідачу разом з заявою про надання відстрочки усі необхідні документи на підтвердження здійснення постійного догляду за хворою матір`ю, яка потребує постійного догляду за висновком ЛКК, та мав право на одержання відстрочки від призову на військову службу за мобілізацією.

Щодо аргументів відповідача про те, що позивачем не долучено акту про встановлення факту здійснення постійного догляду, суд зазначає наступне.

Позивачем разом з заявою, серед іншого надано, рішення відділу соціального захисту населення Козівської селищної ради №407 від 26.07.2024 про призначення компенсації ОСОБА_1 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №859 від 23.09.2020 Деякі питання призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, у період з 01.07.2024 по 30.06.2025 така компенсація призначена в сумі 2210,00 грн/міс по догляду за ОСОБА_3 (а.с.9).

Вище наведені положення пункту 61 Порядку №560, які передбачають необхідність оформлення акту про встановлення факту здійснення постійного догляду лише у випадку якщо військовозобов`язані, які здійснюють постійний догляд за особами, зазначеними у пунктах 9 і 14 частини першої статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, не отримують компенсації (допомоги, надбавки) на догляд за ними.

У подальшому дане питання вирішене через внесення змін до Порядку №560 та зазначення у додатку 5 до цього Порядку альтернативних документів для підтвердження здійснення особою догляду, зокрема надання: документу про отримання компенсації (допомоги, надбавки) на догляд або акту про встановлення факту здійснення особою постійного догляду (додаток 8).

Отож, зважаючи на те, що позивач отримує компенсацію по догляду за своєю матір`ю, що підтверджено рішенням уповноваженого органу, то додаткових доказів здійснення постійного догляду (а саме акту про встановлення факту здійснення постійного догляду) відповідач не вправі вимагати від заявника.

Щодо аргументів відповідача про відсутність висновку ЛКК про потребу в постійному догляді за формою, затвердженою МОЗ, то суд зазначає, що ОСОБА_1 надано належний висновок за затвердженою формою первинної облікової документації №080-2/о, а саме «Висновок про наявність когнітивних порушень у громадян похилого віку, внаслідок яких вони потребують надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі» від 03.07.2024, виданий Комунальним некомерційним підприємством Центр первинної медико-санітарної допомоги Козівської селищної ради, про те, що ОСОБА_3 (матері позивача) рекомендовано соціальні послуги: отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи.

Як установлено судом, позивачем подані всі необхідні документи передбачені Порядком №560, а саме: свідоцтво про народження (що підтверджує родинні зв`язку) та копія висновку ЛКК (для підтвердження факту потреби особи в постійному догляді). Позивач підтвердив факт догляду за матір`ю шляхом надання рішення відділу соціального захисту населення Козівської селищної ради №407 від 26.07.2024 про призначення компенсації(а.с.9).

Щодо посилання відповідача у відзиві на позовну заву про наявність інших членів сім`ї, а саме сестри позивача, то суд їх оцінює критично, позаяк адміністративний суд під час перевірки правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, повинен надати правову оцінку тим обставинам, які стали підставою для його прийняття та наведені безпосередньо у цьому рішенні, а не тим, які в подальшому були виявлені суб`єктом владних повноважень для доведення правомірності ("виправдання") свого рішення.

Крім того, пунктом 58-1 Положення №560 передбачено, що військовозобов`язані, зайняті постійним доглядом за хворою дружиною (чоловіком), дитиною та/або своїми батьком чи матір`ю, не зазначають у заяві, зазначеній у пункті 58 цього Порядку (додаток 4), інформацію про інших працездатних членів сім`ї, які зобов`язані та можуть здійснювати постійний догляд.

Отже, військовозобов`язаний, зайнятий постійним доглядом за своїми батьком чи матір`ю, не повинен зазначати у заяві, інформацію про інших працездатних членів сім`ї, які зобов`язані та можуть здійснювати постійний догляд. Умова, на яку вказує відповідач у відзиві, стосується права на відстрочку у разі постійного догляду за батьками дружини, у спірному випадку позивач здійснює догляд за своєю матір`ю.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що рішення комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 , оформлене протоколом від 12.05.2025 № 64 та доведене до відома позивача повідомленням №13409 від 30.05.2025, про відмову ОСОБА_1 у наданні відстрочки від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період прийнято необґрунтовано, без урахування та дослідження всіх обставин, а тому є протиправним і підлягає скасуванню.

Стосовно позовної вимоги про зобов`язання прийняти рішення про надання відстрочки, суд зазначає наступне.

Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частини другої статті 2 КАС критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - ключовим завданням якого є здійснення правосуддя.

Відповідно до частини четвертої статті 245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, і давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, що належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Пунктом 11 Положення № 154 передбачено, що районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації, які надаються в установленому порядку, та проводять перевірку підстав їх надання, ведуть спеціальний облік військовозобов`язаних.

Пунктом 60 Порядку №560 визначено, що на підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом.

Отже, саме відповідач в особі відповідної Комісії у даному випадку має виключну компетенцію в питаннях оформлення відстрочки від мобілізації.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що належним способом відновлення порушеного права позивача у спірних правовідносинах є зобов`язання відповідача повторно розглянути питання про надання ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу на підставі пункту 9 частини першої статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, з урахуванням правової оцінки наданої судом. У зв`язку з цим позов підлягає задоволенню частково.

Оскільки позов підлягає задоволенню частково, то відповідно до частин першої, третьої статті 139 КАС України позивачу слід відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 484,48 грн, сплачений відповідно до квитанції від 22.06.2025 (а.с.3).

Представником позивача заявлено вимогу про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.

При вирішенні питання щодо стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного.

Відповідно до частин першої, другої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно з частинами сьомою, дев`ятою статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Виходячи з аналізу вищевказаних правових норм, слід дійти висновку про те, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат.

Судом встановлено, що 04.06.2025 укладено договір № 0406/25 про надання правничої допомоги між Рибачок Анатолієм Михайловичем (адвокат) та позивачем ОСОБА_1 (клієнт), за яким адвокат бере на себе зобов`язання представляти інтереси позивача під час здійснення, серед іншого, адміністративного судочинства. Розмір надання правничої допомоги за договором визначений у додатку 1 та становить 5000,00 грн. Повний спектр юридичних послуг: надання правової інформації, складання звернень, складання процесуальних документів, представництво інтересів у суді (а.с.49-50).

На підтвердження оплати наданої правничої допомоги, адвокатом, подано до суду квитанцію про сплату послуг на підставі договору № 0406/25 про надання правової допомоги в сумі 5000,00 грн (а.с.48).

За загальним правилом зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Разом із тим, частина дев`ята статті 139 КАС України визначає критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл судових витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення. При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат та виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру залежно від конкретних обставин справи. Надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто повинно бути доведено доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, перевіривши їх розумну необхідність для цієї справи, враховуючи предмет спору, конкретні обставини справи, суть наданих послуг, суд вважає, що заявлений до відшкодування їх розмір (5000,00 грн) є надмірним, а суд задовольняє позовні вимоги частково. При цьому суд зазначає, що ця справа є справою незначної складності; зміст поданих до суду представником позивача заяв по суті справи є коротким та лаконічним, тобто написання позову не вимагало значного обсягу юридичної і технічної роботи.

На думку суду, виходячи із критеріїв, визначених частинами третьою, п`ятою статті 134, частиною дев`ятою статті 139 КАС України, справедливим розміром відшкодування позивачу витрат на професійну правничу допомогу у цій справі за рахунок бюджетних асигнувань відповідача є сума 3000,00 грн; решту витрат на професійну правничу допомогу повинен понести позивач.

Керуючись статтями 2, 72-77, 90, 139, 241-246, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_1 про відмову ОСОБА_1 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, оформлене протоколом №64 від 12.05.2025, та доведене до відома ОСОБА_1 повідомленням №13409 від 30.05.2025.

Зобов`язати Комісію з питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_1 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 з доданими до неї документами (вхідна дата реєстрації заяви у ІНФОРМАЦІЯ_6 05.05.2025) про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 9 частини першої статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію від 21.10.1993 № 3543-XII, з урахуванням правової оцінки наданої судом у рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судові витрати на суму 3484,48 грн (три тисячі чотириста вісімдесят чотири грн 48 коп.), у тому числі по сплаті судового збору у сумі 484,48 грн (чотириста вісімдесят чотири грн 48 коп.), витрати на правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн (три тисячі грн 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

У зв`язку з тим, що закінчення строку для ухвалення судового рішення, визначеного статтею 258 КАС України, припало на період відпустки головуючого судді, то повний текст рішення складено та підписано після закінчення відпустки 10 вересня 2025 року.

Суддя Чепенюк О.В.