Справа № 160/25801/24
Суддя: Златін Станіслав Вікторович
Дата ухвалення: 2025-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

10 вересня 2025 рокуСправа №160/25801/24

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Златіна С.В.

за участі секретаря судового засідання Дубина Ю.О.

представника заявника (позивача) Сластнікова Г.О.

представника відповідачів - не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача, яка подана у порядку статті 383 КАС України у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.11.2024 року позовну заяву задоволено частково:

визнано протиправним та скасувано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 20.09.2024р. № 77 щодо відмови у призначенні пільгової пенсії ОСОБА_1 , з 13 вересня 2024 року.

зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди з 01.07.2000 по 11.02.2002 згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 15.05.1998р.

зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, подану 13.09.2024р., з урахуванням висновків суду наведених в даному рішенні.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 21.05.2025 року рішення суду залишено без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.11.2024 року набрало законної сили 21.05.2025 року.

Судом на виконання рішення суду видано виконавчий лист.

28.07.2025 року відкрито виконавче провадження ВП № 78701932, копія постанови міститься у матеріалах справи.

Представник позивача подав заяву у порядку статті 383 КАС України, у якій вказує на протиправність рішення ГУ ПФ України в Дніпропетровській області від 09.06.2025 року № 77, оскільки вказаним рішенням повторно відмовлено позивачу у призначенні пенсії через недосягнення необхідного пенсійного віку 50 років (позивач досяг лише 45 років). Відповідач під час прийняття рішення не врахував висновків суду: враховуючи правову позицію рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 позивач має право на призначення пенсії при досягненні 45-річного віку у відповідності до п. «а» статті 13 Закону №1788-XII, а відтак рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетроській області від 09.06.2025р. № 77 підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 02.09.2025 року заяву представника позивача призначено до розгляду у судовому засіданні.

Відповідач ГУ ПФ України в Дніпропетровській області подав письмові пояснення, у яких просить суд відмовити у задоволенні заяви, оскільки рішення суду виконано у повному обсязі: стаж зараховано та повторно розглянуто заяву позивача і прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії; відповідач просить розглянути справу без його участі.

Позивач у судовому засіданні підтримав заяву.

Відповідачі у судове засідання не з`явились; про час та місце розгляду справи повідомлені через систему Електронний Суд.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, заслухавши пояснення представника позивача, встановив наступне.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з частиною 2 статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Крім того, за частиною 1 статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Відповідно до приписів статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 N 1402-VIII судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Отже, рішення суду, яке набрало законної сили, є обов`язковим для виконання.

У Рішенні від 30.06.2009 року N 16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абзац перший підпункту 3.2 пункту 3, абзац другий пункту 4 мотивувальної частини).

З метою належного захисту прав щодо виконання судових рішень законодавцем нормативно врегульовано питання судового контролю за виконанням рішень в адміністративних справах, зокрема, одним із способів судового контролю є порядок визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду, регламентований статтею 383 КАС України.

Так, відповідно до частини 1 статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Згідно з частиною 6 статті 383 КАС України за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Таким чином, контроль за виконанням рішення суду, передбачений статтею 383 КАС України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує законні права та інтереси позивача. Застосування судом до суб`єкта владних повноважень приписів статей 383, 249 КАС України можливе лише у разі встановлення факту протиправного невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи-позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами.

Станом на день розгляду заяви, поданої в порядку статті 383 КАС України, суд зазначає про наявність обставин, які не свідчать про те, що відповідач порушує законні права та інтереси позивача, ухиляючись від виконання ним дій зобов`язального характеру.

Рішення суду від 25.11.2024 року зобов`язано відповідача вчинити наступне:

зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди з 01.07.2000 по 11.02.2002 згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 15.05.1998р. та

повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, подану 13.09.2024р., з урахуванням висновків суду наведених в даному рішенні.

Відповідачем зараховано позивачу до страхового стажу періоди з 01.07.2000 по 11.02.2002 згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 15.05.1998р., що видно з розрахунку трудового стажу позивача.

Також судом встановлено, що відповідач розглянув повторно заяву позивача про призначення пенсії та прийняв рішення ГУ ПФ України в Дніпропетровській області від 09.06.2025 року № 77, копія якого міститься у матеріалах справи.

Вказаним рішенням повторно відмовлено позивачу у призначенні пенсії через недосягнення необхідного пенсійного віку 50 років (позивач досяг лише 45 років).

Суд зазначає, що рішенням суду у даній справі не зобов`язано відповідача прийняти саме рішення про призначення пенсії позивачу, а лише зобов`язано відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії позивачу.

Так дійсно у мотивувальній частині рішення суду вказано, що враховуючи правову позицію рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 позивач має право на призначення пенсії при досягненні 45-річного віку у відповідності до п. «а» статті 13 Закону №1788-XII, а відтак рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 20.09.2024р. № 77 підлягає скасуванню.

Однак, суд не може вимагати від відповідача вчиняти дії, які чітко не визначені у резолютивній частині рішення суду.

За вказаних обставин, суд відмовляє у задоволенні заяви представника позивача, яка подана у порядку статті 383 КАС України, оскільки судом не встановлено обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача.

Позивач не позбавлений можливості оскаржити у судовому порядку рішення відповідача від 09.06.2025 року № 77 про відмову у призначенні пенсії позивачу.

Одночасно суд зазначає, що позивач не пропустив строк звернення з заявою, який визначений ст. 383 КАС України, оскільки про рішення від 09.06.2025 року № 77 позивач довідався лише 13.08.2025 року, а заяву подано позивачем 19.08.2025 року, тобто у межах 10-ти денного строку. Відповідач не надав суду доказів вручення рішення від 09.06.2025 року № 77 позивачу раніше дати 13.08.2025 року.

Керуючись ст. 256,383 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 , яка подана у порядку статті 383 КАС України.

Ухвала суду може бути оскаржена до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя С.В. Златін