Справа № 120/7055/25
Суддя: Сало Павло Ігорович
Дата ухвалення: 2025-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

11 вересня 2025 р. Справа № 120/7055/25

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Сала Павла Ігоровича, розглянувши у місті Вінниці у письмовому провадженні клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа № 120/7055/25 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 .

Позовні вимоги обґрунтовуються протиправною бездіяльністю відповідача щодо нарахування та виплати позивачу грошового забезпечення за період з 29.01.2020 по 24.09.2024, а також виплачених за вказаний період: грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань без врахування розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік", Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік", Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік", Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" та Законом України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" станом на 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022, 01.01.2023 та 01.01.2024, на відповідні тарифіні коефіцієнти згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 та щодо ненарахування та не виплати йому компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за період з 29.01.2020 по день фактичної виплати грошового забезпечення включно за весь час затримки виплати.

Ухвалою суду від 27.05.2025 вказану позовну заяву залишено без руху, водночас позивачу встановлено 10-денний строк з дня вручення (отримання) копії ухвали для усунення виявлених судом недоліків, а саме надання клопотання (заяви) про поновлення строку звернення до суду з доказами поважності його пропуску. Крім того, позивачу запропоновано надати витяги з відповідних наказів про зарахування та виключення зі складу військової частини або інші офіційні документи, які підтверджують обставини його перебування на службі та виключення зі списків особового складу.

10.04.2025 на виконання вимог вказаної ухвали до суду надійшло клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду та інші документи.

Ухвалою суду від 16.06.2025 відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 . Розгляд справи вирішено здійснюватия в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні). Залишено без задоволення клопотання позивача про поновлення строку звернення до адміністративного суду, оскільки суд дійшов висновку, що відсутні достатні підстави вважати, що такий строк пропущений.

24.06.2025 до суду надійшла заява без розгляду у зв`язку з пропуском позивачем процесуального строку звернення до суду.

Відповідач зазначає, що позивач 28.12.2024 отримав лист від 20.12.2024 № 3395, з якого йому стало відомо про розмір виплат, що є предметом спору. Позов подано лише 17.05.2025, тобто після спливу тримісячного строку, встановленого статтею 233 КЗпП України для звернення з вимогами щодо оплати праці осіб, які перебували на публічній службі. Відтак відповідач вважає, що наявні підстави для залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду.

Ухвалою суду від 27.06.2025 позивачу надано п`ятиденний строк з дня отримання копії ухвали для висловлення (письмово) своїх доводів, міркувань або заперечень щодо клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду.

07.07.2025 до суду надійшли заперечення на клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду.

Позивач вважає клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду безпідставним і таким, що подане з метою створення штучних перешкод у доступі до правосуддя. Зазначає, що довідку військової частини НОМЕР_1 від 18.12.2024 № 482 не отримував 28.12.2024, як стверджує відповідач, а факт вручення вказаної довідки не підтверджено належними доказами. Навпаки, надане відповідачем поштове повідомлення про вручення поштового відправлення № 885 не дозволяє достовірно встановити дату отримання, а підпис у ньому проставлений невстановленою особою.

Крім того, засобами трекінгу АТ "Укрпошта" рух цього поштового відправлення не відслідковується, що позбавляє можливості перевірити його фактичне надходження. З урахуванням вищевикладеного, а також факту, що запит на отримання довідки було направлено позивачем ще 22.09.2024, а відповідь отримана лише після особистого усного звернення та у формі простого листа, позивач обґрунтовано вважає, що строк звернення до суду ним не було порушено.

Суд вже надав правову оцінку цим обставинам при розгляді заяви про поновлення строку та ухвалою від 16.06.2025 відкрив провадження, дійшовши висновку про відсутність підстав вважати, що строк звернення до суду було пропущено.

Окрім того, позивач звертає увагу суду на те, що ним вже подавалася аналогічна позовна заява, яка була повернута ухвалою суду від 13.05.2025 у зв`язку з її непідписанням. Зазначені доводи також були наведені у попередньому клопотанні про поновлення строку та мають бути враховані при вирішенні питання про розгляд справи по суті.

Додатково позивач просить врахувати, що тривалий час проходить лікування складних, зокрема онкологічних, захворювань, що підтверджується медичними документами, а також з 2022 року бере участь у бойових діях, виконуючи завдання із захисту України, що ускладнювало своєчасне звернення до суду.

Враховуючи викладене, позивач просить відмовити у задоволенні клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду, забезпечивши його право на судовий захист.

Вирішуючи заявлене відповідачем клопотання, суд виходить з наступного.

Особливості строків звернення до адміністративного суду врегульовані статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України), частиною 2 якої передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина 3 статті 122 КАС України).

Водночас положення статті 122 КАС України не містять норм, які б врегульовували особливості звернення до суду осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі у справах про стягнення належної їм заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці (грошового забезпечення військовослужбовців).

Такі відносини врегульовано Кодексом законів про працю України, відповідно до частин 1 та 2 статті 233 якого у редакції, яка діяла до 19.07.2022, передбачалось, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки

У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Тобто, у редакції КЗпП України, що була чинною до 19.07.2022, у разі порушення законодавства про оплату праці в частині її виплати, працівник мав право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати (грошового забезпечення) без обмеження будь-яким строком.

Відтак в період з 29.01.2020 по 19.07.2022 строк звернення до суду з цим позовом не пропущений.

Щодо вимоги здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення у період після 19.07.2022, то слід зазначити, що 19.07.2022 набув чинності Закон України від 01.07.2022 № 2352-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин", яким внесені зміни до законодавства про працю.

Так, пунктом 18 частини 1 розділу І Закону № 2352-IX назву та частини першу і другу статті 233 Кодексу законів про працю України викладено в такій редакції:

"Стаття 233. Строки звернення до суду за вирішенням трудових спорів.

Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)".

Отже, Законом № 2352-IX внесено зміни до статті 233 КЗпП України, а відтак змінено нормативне регулювання правовідносин, які виникли з питань щодо стягнення (виплати) заробітної плати (її складових).

Відтак починаючи з 19.07.2022 у КЗпП України відсутня норма, яка б передбачала право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати, у разі порушення законодавства про оплату праці, без обмеження будь-яким строком.

Водночас після внесення Законом № 2352-IX відповідних змін частиною другою статті 233 КЗпП України установлено строк звернення до суду у справах про звільнення (місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення) та у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні (тримісячний строк з дня одержання працівником письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні).

При цьому варто звернути увагу на те, що питання щодо застосування строку звернення до суду з позовними вимогами, які стосуються перерахунку грошового забезпечення військовослужбовця, за період з 01.02.2020 по 30.03.2023 було предметом дослідження судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду в постанові від 21.03.2025 у справі № 460/21394/23.

У вказаній справі судова палата, вирішуючи питання щодо застосування статті 233 КЗпП України в частині строку звернення до суду з вимогами про стягнення заробітної плати, дійшла таких висновків (дослівно):

"Якщо мають місце тривалі правові відносини, які виникли під час дії статті 233 КЗпП України, у редакції, що була чинною до 19.07.2022, та були припинені на момент чинності дії статті 233 КЗпП України, в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин", то у такому випадку правове регулювання здійснюється таким чином: правовідносини, які мають місце у період до 19.07.2022, підлягають правовому регулюванню згідно з положенням статті 233 КЗпП України (у попередній редакції); у період з 19.07.2022 підлягають застосуванню норми статті 233 КЗпП України (у редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин").

З урахуванням пункту 1 глави XIX "Прикінцеві положення" КЗпП України та постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 № 651, відлік тримісячного строку звернення до суду зі спорами, визначеними статтею 233 КЗпП України, почався 01.07.2023."

Отже, Верховний Суд в постанові від 21.03.2025 у справі № 460/21394/23 виснував, що до вимог щодо виплати грошового забезпечення після 19.07.2022 застосовні норми вже нині чинної редакції статті 233 КЗпП України, яка передбачає тримісячний строк звернення до суду з дня одержання особою письмового повідомлення про суми, що нараховані та виплачені при звільненні.

У зв`язку із цим зроблено висновок про те, що початок перебігу тримісячного строку для подання адміністративного позову (у частині вимог за період з 19.07.2022) слід обчислювати з моменту, коли позивач набув достовірної та документально підтвердженої інформації про обсяг і характер виплачених йому сум, що, у цій справі, відбулося шляхом вручення грошового атестата (тобто, письмового документа, у якому детально зазначено суми, нараховані та виплачені позивачу при звільненні).

Виходячи з цього, судова палата Касаційного адміністративного суду зауважила, що саме дата вручення позивачу зазначеного документа є подією, з якою пов`язаний початок перебігу строку звернення до суду.

При цьому у статті 116 вказаного Кодексу уточнено, що роботодавець повинен письмово повідомити працівника про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) в день їх виплати.

Крім того, аналіз положень статтей 116, 233 Кодексу законів про працю України свідчить про розмежування законодавцем понять "вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення" та "одержання працівником письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні", як категорій, що повинні застосовуватися в цілях визначення початку перебігу строку звернення до суду за вирішенням трудових спорів.

Предметом оскарження у цій справі, окрім іншого, є протиправна бездіяльність відповідача щодо обчислення за період з 29.01.2020 по 24.09.2024 окремих сум грошового забезпечення позивача шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01.01.2018.

Водночас наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 268 від 24.09.2024 позивача виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення.

Разом з тим до матеріалів позовної заяви долучено лист відповідача від 20.12.2024 № 3395, зі змісту якого видно, що він оформлений у відповідь на звернення позивача, у тому числі з питання надання інформації щодо розміру прожиткового мінімуму, який застосовувався при розрахунку грошового забезпечення позивача. Звідси випливає, що позивач не був належним чином обізнаний про обсяг нарахованого та виплаченого йому грошового забезпечення, оскільки при звільненні не отримав документа, який би містив повну інформацію про відповідні виплати. Після отримання вказаної відповіді від відповідача, яка містить позицію щодо прожиткового мінімумудля працездатних осіб станом на 01.01.2018, позивач дізнався про порушення своїх прав.

Відповідач стверджує, що позивач отримав лист від 20.12.2024 № 3395 разом із довідкою від 18.12.2024 № 482 28.12.2024, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 885.

Втім, суд бере до уваги, що позивач заперечує факт отримання зазначеної кореспонденції саме 28.12.2024, тоді як на момент розгляду справи технічна можливість перевірити шлях пересилання зазначеного рекомендованого листа через онлайн-сервіс АТ "Укрпошта" відсутня, оскільки інформація про рух поштових відправлень зберігається лише протягом шести місяців з дати надсилання.

При цьому, оскільки питання стосується доступу до правосуддя та конституційного права на судовий захист, усі сумнівищодо наведеного судомтрактуються на користь заявника.

Крім того, позивач вперше звернувся до суду з цієї позовною заявою на початку травня 2025 року, але помилково не підписав позов, що стало підставою для його повернення ухвалою суду від 13.05.2025 у справі № 120/6330/25.

Також суд вважає за необхідне врахувати особливі життєві обставини позивача, що підтверджуються належними й допустимими доказами.

Зокрема, ОСОБА_1 протягом 2024 року неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні у зв`язку з важкими хронічними та онкологічними захворюваннями. Це доводиться медичними документами, зокрема виписками з медичної карти № 4750/620, 5579/1077, 113/28, а також довідками КНП "МРФПМЦ" МОР від 30.07.2024 № 264, від 19.08.2024 № 296, від 06.09.2024 № 323, від 12.09.2024 № 327. Загалом позивач упродовж року проходив щонайменше три повноцінні курси лікування, включно з онкологічним профілем.

Вказані обставини об`єктивно вплинули на можливість своєчасного оформлення звернень, процесуальних документів і подання позову в межах строків.

Крім того, позивач є військовослужбовцем, який з 2022 року бере участь у заходах з відсічі збройної агресії російської федерації, що також суттєво обмежувало його можливості своєчасного звернення до суду.

Верховним Судом у постанові від 29.09.2022 у справі № 500/1912/22 акцентовано на тому, що протягом усього періоду дії воєнного стану, запровадженого на території України у зв`язку із збройною агресією російської федерації, суворе застосування адміністративними судами процесуальних строків стосовно звернення до суду із позовними заявами, апеляційними і касаційними скаргами, іншими процесуальними документами може мати ознаки невиправданого обмеження доступу до суду, гарантованого статтями 55, 124, 129 Конституції України.

Таким чином, оскільки обставини, на які посилається позивач, є об`єктивними та підтверджують наявність поважних причин для поновлення строку звернення до суду, у задоволенні клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду належить відмовити.

З огляду на викладене та керуючись ст.ст. 166, 167, 240, 248, 256 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Поновити позивачу строк звернення до суду в адмністративній справі № 120/7055/25.

Відмовити у задоволенні клопотання відповідача про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Сало Павло Ігорович