Справа № 380/9878/23
Суддя: Андрусів Уляна Богданівна
Дата ухвалення: 2025-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2025 рокусправа № 380/9878/23 м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Андрусів У. Б., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), у якому просить:

- визнати протиправну бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 збільшеної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі до 100 000 гривень, в розрахунку на місяць пропорційно дням участі Позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, за періоди з 28.09.2022 до 20.01.2023 з урахуванням фактично сплачених сум;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 збільшену додаткову грошову винагороду, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 100 000 гривень, в розрахунку на місяць пропорційно дням участі Позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, за періоди з 28.09.2022 до 20.01.2023 з урахуванням фактично сплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України. Відповідно до бойових наказів Адміністрації Державної прикордонної служби України від 16.09.2022 № 165 (гриф), солдата ОСОБА_1 було направлено в оперативне підпорядкування ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ). Під час проходження військової служби, перебуваючи у відрядженні в ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ), позивач приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і борони, відсічі і стримуванні збройної агресії, що полягало у виконанні бойових завдань на підставі бойових наказів (розпорядження), які видавались начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ). Відтак, набув право на отримання збільшеної додаткової винагороди до 100000 грн відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 у зв`язку з безпосередньою участю у бойових діях або забезпечуванні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, оскільки фактично виконував бойові завдання на підставі бойових розпоряджень (наказів), перебуваючи у службовому відрядженні. Проте, відповідач не нарахував та не виплатив позивачу підвищену додаткову грошову винагороду у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у бойових діях та участь у здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за період з 28.09.2022 до 20.01.2023 відповідно до постанови №168. Стверджує, що наказ Адміністрації Державної прикордонної служби України від 30.07.2022 №392/0/81-22-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168» не є тим нормативним актом, на підставі якого можна позбавити (обмежити) право на додаткову винагороду, передбачену постановою № 168. З метою захисту порушеного права звернувся до суду з цим позовом.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому просив у задоволенні позову відмовити з огляду на те, що позивач проходить службу в лавах Державної прикордонної служби України, наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) від 16.05.2023 №243-ОС «Про особовий склад» призначений на посаду інспектора прикордонної служби 2 категорії кулеметника першого відділення інспекторів прикордонної служби третьої прикордонної застави третього відділу прикордонної служби (тип С) першої прикордонної комендатури швидкого реагування. На підставі бойового наказу Адміністрації Державної прикордонної служби від 16.09.2022 №165 (гриф) військовослужбовці відділу прикордонної служби №2 ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_1 ), зокрема позивач вибули до ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_2 ) на ділянку українсько-білоруського кордону в межах Чернігівської області в оперативне підпорядкування начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_2 ). 02.02.2023 начальник відділу прикордонної служби №2 відпрацював рапорт на ім`я начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 стосовно нарахування та виплати збільшеної додаткової винагороди за період з 26.09.22 по 30.09.22. Відповідно до вимог абзацу 2 п. 11 наказу 392 АГ інформація про військовослужбовців має надходити від начальника НОМЕР_3 прикордонного загону по формі визначеній у Додатку 2 до цього наказу. На адресу відповідача надходили донесення від НОМЕР_3 прикордонного загону від 08.11.2022 № Т/22-4313-22-Вих та від 04.12.2022 № Т/22-4933-22-Вих (період жовтень листопад 2022 року), в яких зазначено, що підтверджуюча інформація відповідно до вимог пункту 2 підпунктів 1-8 наказу 392 АГ відсутня. Таким чином, враховуючи, що за вересеньлистопад 2022 підтверджуючих документів щодо залучення позивача до безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони відсічі і стримуванні збройної агресії, безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів не надходило, відповідно правових підстав для нарахування додаткової винагороди в розмірі 70000 гривень, не вбачається. За період грудень 2022 та січень 2023 (до 20.01.2023) на адресу відповідача донесення із додатком за формою наведеною у п. 8 наказу 628 АГ від начальника НОМЕР_3 прикордонного загону не надходили. Таким чином, враховуючи, що за грудень 2022 та січень 2023 підтверджуючих документів щодо залучення позивача до безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони відсічі і стримуванні збройної агресії, безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів не надходило, відповідно правових підстав для нарахування додаткової винагороди в розмірі 70000 гривень, не вбачається. Відповідно до бойового наказу Адміністрації Державної прикордонної служби від 19.12.2022 №229 (гриф) та бойового наказу начальника НОМЕР_3 прикордонного загону від 17.01.2023 №263 (гриф) військовослужбовці відділу прикордонної служби №2 ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_1 ), зокрема позивач вибули до ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_1 ) 20.01.2023. У подальшому, відповідно до наказу прикордонного загону від 08.02.2023 №64-ОС «Про виплату додаткової винагороди» позивачу нарахована та виплачена збільшена додаткова винагорода пропорційно дням вогневого ураження або безпосереднього зіткнення з противником, зокрема позивачу за 6 діб на підставі бойових розпоряджень, журналу бойових дій та рапорту, про що зазначено у Додатку 1 зазначеного наказу відповідно до статті 1 Закону України «Про оборону України» район воєнних (бойових) дій - визначена рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України частина сухопутної території України, повітряного або/та водного простору, на якій впродовж певного часу ведуться або/та можуть вестися воєнні (бойові) дії. Тобто Законом України «Про оборону України» не визначено, що в районі ведення бойових дій постійно ведуться бойові дії, там зазначено «певний час ведуться або можуть вестися», а можуть взагалі не вестися, а територія може входити до району ведення бойових дій. Таким чином, віднесення Чернігівської області до району ведення бойових дій за період вересень грудень 2022 не надає права на отримання додаткової винагороди в розмірі 70000 гривень щомісячно, оскільки доказів що в районі бойових дій (Городянська ОТГ Чернігівського району) впродовж певного часу велись бойові дії не надано. Всі вогневі ураження або бойові дії мають фіксуватися в розділі ІІ Журналу службово-бойових дій. Відповідно до наказу Головнокомандуючого ЗСУ «Про визначення районів ведення воєнних (бойових) дій» №26 від 02.02.2023 (зі змінами від 14.02.23 №35) Чернігівська область з січня 2023 року виключена з переліку районів ведення воєнних (бойових) дій. Відповідно до вимог Інструкції з ведення Історичного формуляру, Історичної довідки та Журналу бойових дій, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 06.10.2020 № 363 до облікових даних Журналу службово-бойових дій відділу прикордонної служби №2 ІНФОРМАЦІЯ_2 від 24.09.2022 № 53-ДСК вносяться бойові розпорядження, з 26.09.2022, зокрема внесені бойові розпорядження коменданта прикордонної комендатури швидкого реагування ІНФОРМАЦІЯ_5 (розділ 1 Журналу службово-бойових дій) за період з жовтня 2022 по січень 2023 року. До розділу 2 Журналу службово-бойових дій за період з жовтня 2022 по січень 2023 року вносились загальні дані обстановки вздовж українсько-білоруського кордону в межах Городянської ОТГ Чернігівського району на ділянці відповідальності ІНФОРМАЦІЯ_1 . У рапортах №1474 від 01.11.2022 та №1883 від 01.12.2022 начальника відділу прикордонної служби №2 вказані бойові розпорядження коменданта прикордонної комендатури швидкого реагування ІНФОРМАЦІЯ_5 . Зміст даних бойових розпоряджень відповідачу не відомий, оскільки військовослужбовці відділу прикордонної служби №2 знаходились в оперативному підпорядкуванні начальника НОМЕР_3 прикордонного загону на ділянці відповідальності НОМЕР_3 прикордонного загону. Як було зазначено вище, нарахуванню та виплаті спірної допомоги передує отримання інформації про військовослужбовців, відряджених з інших органів та підрозділів Держприкордонслужби, дні їх безпосередньої участі у бойових діях або заходах, передбачених Наказами №392-АГ та №628-АГ, яка подається начальниками органів Держприкордонслужби (органів військового управління (штабів угрупувань військ (сил) або штабів тактичних груп), включених до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави, до 5 числа щомісячно (у поточному місяці за попередній) в органи, в яких ці військовослужбовці проходять службу, за формою, наведеною у Наказах №392-АГ та №628-АГ. Відповідач не отримав підтвердження інформації про участь позивача у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, тому в діях відсутня протиправна бездіяльність.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 23.10.2023 у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Восьмий апеляційний адміністративний суд постановою від 18.01.2024 скасував рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23.10.2023 та ухвалив нове, яким позовні вимоги задовольнив частково.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, сторони подали касаційні скарги.

Постановою Верховного Суду від 17.09.2024 касаційні скарги представника ОСОБА_1 адвоката Мандрика Владислава Володимировича та військової частини НОМЕР_1 задоволено частково.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23.10.2023 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18.01.2024 скасовано, а справу №380/9878/23 направлено на новий судовий розгляд до Львівського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 21.10.2024 адміністративну справу №380/9878/23 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії прийнято до провадження. Учасникам справи запропоновано надати суду письмові пояснення щодо предмету позову з урахуванням висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 17.09.2024.

11.11.2024 та 20.05.2025 відповідач подав до суду додаткові пояснення, у яких виклав заперечення щодо пред`явленого позову. Акцентує на тому, що не отримав підтвердження інформації про участь позивача у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, тому в діях відсутня протиправна бездіяльність. Крім того стверджує, що в журналі службово-бойових дій відділу прикордонної служби № ІНФОРМАЦІЯ_2 від 24.09.2022 № 53-ДСК стосовно позивача відсутні конкретні відомості щодо бойових (завдань), які визначені підпунктами 1-8 пункту 2 Наказу №392 (підпунктами пункту 2 Наказу №628). Так, спірні рапорти не підтверджені змістом документів, якими вони обґрунтовані, такі рапорти не можуть бути належними доказами участі позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, його безпосереднього перебування в районах у період здійснення зазначених заходів, що давало би право на отримання додаткової винагороди в розмірі до 100000 грн, передбаченої постановою №168.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на які сторони покликаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд установив такі обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ).

Відповідно до бойового наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України (далі також Адміністрація ДПС) від 16.09.2022 № 165 (гриф) позивача направлено в складі військовослужбовців відділу прикордонної служби № НОМЕР_4 військової частини НОМЕР_1 в оперативне підпорядкування ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ).

Згідно з бойовим наказом Адміністрації ДПС від 19.12.2022 № 229 (гриф) та бойового наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 17.01.2023 № 263 (гриф) військовослужбовці відділу прикордонної служби № 2 військової частини НОМЕР_1 , зокрема позивач, вибули до ІНФОРМАЦІЯ_2 20.01.2023.

У зазначений період (перебування в оперативному підпорядкуванні Військової частини НОМЕР_2 ) ОСОБА_1 ніс військову службу на території Чернігівської області. Під час проходження військової служби, перебуваючи в оперативному підпорядкуванні військової частини НОМЕР_2 , позивач виконував бойові завдання на підставі бойових наказів (розпоряджень), які видавались командиром військової частини НОМЕР_2 , а також ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Згідно з довідкою військової частини НОМЕР_2 від 20.01.2023 № 4465 ОСОБА_1 , який проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , брав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Чернігівської області з 28 вересня 2022 року по 30 вересня 2022 року; з 01 жовтня 2022 року по 31 жовтня 2022 року; з 01 листопада 2022 по 30 листопада 2022 року; з 01 грудня 2022 року по 31 грудня 2022 року; з 01 січня 2023 року по 20 січня 2023 року.

Відповідно до рапорту начальника відділу прикордонної служби № 2 підполковника ОСОБА_2 від 01.02.2023 на ім`я начальника військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_3 (зареєстрований відповідачем 02.02.2023) заявлено клопотання про виплату додаткової винагороди у розмірі 70000 грн, пропорційно із розрахунку на місяць, особовому складу відділу прикордонної служби № 2 за безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах ведення бойових дій за вересень 2022 року. Під номером 111 в рапорті зазначений період, за який належить виплата позивачу, з 28.09.2022 по 30.09.2022, кількість днів 3, підстава для виплати бойове розпорядження 105 ПЗ від 22.09.2022 № 1322-дск «Про прийом-передачу підрозділів», журнал бойових дій № 53 дск; ст. 2-8.

У рапорті начальника відділу прикордонної служби № 2 підполковника ОСОБА_2 від 01.11.2022 (вх. № 1474 від 01.11.2022) на ім`я першого заступника начальника загону - коменданта прикордонної комендатури швидкого реагування (далі також ПКШР) ІНФОРМАЦІЯ_5 зазначено про виплату додаткової винагороди у розмірі 70000 грн, пропорційно із розрахунку на місяць, особовому складу відділу прикордонної служби № 2 за безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах ведення бойових дій з 01.10.2022 по 31.10.2022. Під номером 119 в рапорті зазначений період, за який належить виплата позивачу, з 01.10.2022 по 31.10.2022, кількість днів 31, підстава для виплати бойові розпорядження Коменданта ПКШР 24 ПЗ від 30.09.2022 № 601-ДСК, від 21.10.2022 № 668-ДСК, від 26.10.2022 № 690-ДСК, від 28.10.2022 № 699-ДСК, журнал бойових дій № 53 дск, ст. 7-14, 52-62.

Зазначений рапорт супровідним листом від 08.11.2022 № 22/4313-22-Вих за підписом начальника військової частини НОМЕР_2 направлений начальнику військовій частині НОМЕР_1 . У листі також зазначено, що підтверджуюча інформація відповідно до вимог пункту 2 підпунктів 1-8 наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 30.07.2022 № 392-АГ відсутня.

Відповідно до рапорту начальника відділу прикордонної служби № 2 підполковника ОСОБА_2 від 01.12.2022 (вх. № 1883 від 01.12.2022) на ім`я першого заступника начальника загону - коменданта ПКШР ІНФОРМАЦІЯ_5 зазначено про виплату додаткової винагороди у розмірі 70000 грн, пропорційно із розрахунку на місяць, особовому складу відділу прикордонної служби № 2 за безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах ведення бойових дій з 01.11.2022 по 30.11.2022. Під номером 120 в рапорті зазначений період, за який підлягає виплата позивачу, з 01.11.2022 по 30.11.2022, кількість днів 30, підстава для виплати бойові розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_7 від 30.09.2022 № 601-ДСК, від 21.10.2022 № 668-ДСК, від 26.10.2022 № 90-ДСК, від 28.10.2022 № 699-ДСК, журнал бойових дій № 53 дск, ст. 3-20, 62-67.

Вказаний рапорт супровідним листом від 01.12.2022 № 18856 надісланий комендантом прикордонної комендатури ІНФОРМАЦІЯ_5 начальнику ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв`язку з тим, що особовий склад 2 відділу прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_2 перебуває в оперативному підпорядкуванні ІНФОРМАЦІЯ_1 . у листі також зазначено прохання про направлення відповідних документів для проведення виплати додаткової винагороди до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Копія рапорту надіслана начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 начальнику ІНФОРМАЦІЯ_2 (супровідний лист від 04 грудня 2022 року № 22-4933-22-Вих). В листі зазначено, що «підтверджуюча інформація відповідно до вимог пункту 2 підпунктів 1-8 наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 30.07.2022 № 392-АГ відсутня.

Наказами начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 03 листопада 2022 року № 3632-ОС, від 03 грудня 2022 року № 4112-ОС, від 26 грудня 2022 року № 4613-ОС, від 03 лютого 2023 року № 56-ОС «Про виплату додаткової винагороди» прийнято рішення про виплату додаткової винагороди у розмірі 30000 гривень за період з 01 жовтня 2022 року по 31 жовтня 2022 року, з 01 листопада 2022 року по 30 листопада 2022 року, з 01 грудня 2022 року по 31 грудня 2022 року та з 01 січня 2023 року по 31 січня 2023 включно військовослужбовцям ІНФОРМАЦІЯ_2 , зокрема і позивачу.

У списках військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 на виплату додаткової винагороди у розмірі 30000 гривень за жовтень 2022 року, листопад 2022 року, грудень 2022 року, січень 2023 року, які є додатками № 1 до наказів від 03 листопада 2022 року № 3632-ОС, від 03 грудня 2022 року № 4112-ОС, від 26 грудня 2022 року № 4613-ОС, від 03 лютого 2023 року № 56-ОС «Про виплату додаткової винагороди», зазначений також і позивач, кількість діб, за які належить виплата, 30 за листопад та 31 (за жовтень 2022 та грудень - січень 2022), сума 30000 гривень за кожен місяць.

Наказом відповідача від 08.02.2023 № 64-ОС «Про виплату додаткової винагороди» наказано виплатити додаткову винагороду у розмірі 70000 гривень пропорційно дням участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії за період з 01 січня 2023 року по 31 січня 2023 року включно військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 згідно з додатком 1, зокрема ОСОБА_1 , за 6 діб в сумі 13548,39 гривень.

Представник позивача, адвокат Задорожня В. О. у квітні 2023 року подала заяву до військової частини НОМЕР_1 з приводу інформації щодо виплати ОСОБА_1 щомісячної доплати у підвищеної вигляді додаткової винагороди, передбаченою Постановою № 168, за його безпосередню участь у бойових діях та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за період з 28 вересня 2022 року по 20 січня 2023 року.

Листом від 16.04.2023 № 25/2749-23-вих відповідач повідомив, що збільшена додаткова винагорода ОСОБА_1 не нараховувалась у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують час безпосередньої участі позивача у бойових діях.

Згідно з особистою карткою грошового забезпечення за 2023 рік позивачу в січні 2023 року виплачено 13548,39 грн (з додаткової винагороди 70000 грн).

Не погоджуючись з поведінкою військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати збільшеної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі до 100000 гривень, в розрахунку на місяць пропорційно дням участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, позивач пред`явив позов.

Спірні правовідносини, які склались у цій справі, виникли у зв`язку з невиплатою збільшеної до 100 000,00 грн додаткової винагороди військовослужбовцю, який проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 та якого відрядили до військової частини НОМЕР_2 для забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, передбачену п. 1 постанови № 168.

Надаючи правову оцінку цим правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд застосовує такі норми чинного законодавства та робить висновки по суті спору.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України регламентовано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналіз цієї норми дає змогу виснувати, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

За змістом ч. 1 ст. 6 Закону України від 03.04.2003 №661-IV «Про Державну прикордонну службу України» (далі Закон № 661-IV) Державна прикордонна служба України є правоохоронним органом спеціального призначення.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону №661-IV до особового складу Державної прикордонної служби України входять військовослужбовці та працівники Державної прикордонної служби України.

Статтею 16 Закону №661-IV регламентовано, що умови грошового забезпечення військовослужбовців та оплати праці працівників Державної прикордонної служби України визначаються законодавством.

Частиною 1 ст. 9 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон № 2011-ХІІ), дія якого, в силу приписів п. 1 ч. 1 ст. 3, поширюється в тому числі на військовослужбовців правоохоронних органів спеціального призначення, регламентовано, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

За змістом ч. 2, 3 ст. 9 Закону №2011-XII до складу грошового забезпечення входять:

посадовий оклад, оклад за військовим званням;

щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);

одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Згідно з абз. 1, 2 ч. 4 ст. 9 Закону № 2011-ХІІ грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану в Україні», постановлено ввести воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

Строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 26.03.2022 строком на 30 діб згідно з Указом Президента України від 14.03.2022 №133/2022, надалі іншими Указами цей строк продовжено до сьогодні.

Одночасно з введенням воєнного стану, з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України, Указом Президента України №69/2022 постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію. Цим же Указом надано доручення Кабінету Міністрів України забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних з оголошенням та проведенням загальної мобілізації.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та від 24.02.2022 № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнято постанову № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі постанова №168).

Пунктом 1 цієї постанови визначено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000,00 грн щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях і заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Постановою Кабінету Міністрів України від 07.07.2022 № 793 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168» (далі постанова №793) до постанови № 168 внесені зміни, відповідно до яких: у пункті 1 в абзаці 1 слова і цифри «додаткова винагорода в розмірі 30000,00 грн щомісячно» замінено словами і цифрами «додаткова винагорода в розмірі до 30000,00 грн пропорційно в розрахунку на місяць»; доповнено постанову пунктом 2-1 такого змісту: « 2-1. Установити, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів».

У решті зміст п. 1 постанови №168 у частині, що стосується виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України на час виникнення спірних правовідносин (з 01.10.2022 до 20.01.2023), не змінювався.

Адміністрацією Держприкордонслужби України 30.07.2022, з покликанням на п. 21 постанови № 168, видано наказ №392-/0/81-22-АГ (далі наказ №392-/0/81-22-АГ).

Пунктом 2 наказу №392-/0/81-22-АГ визначено вичерпний перелік бойових дій і заходів, передбачених пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України № 168, виконання яких у відповідні дні давало військовослужбовцю право на збільшення додаткової винагороди до 100000,00 грн пропорційно часу участі у розрахунку на місяць пропорційно часу його безпосередньої участі, а саме:

1) бойових завдань із ведення руху опору на тимчасово окупованій території України;

2) бойових завдань з пошуку, виявлення і знешкодження диверсійно-розвідувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб), поєднаних з безпосереднім контактом з такими групами, формуваннями, особами;

3) бойових завдань у районах безпосереднього ведення бойових дій з виявлення та вогневого ураження повітряних цілей;

4) польотів у районах безпосереднього ведення бойових дій або ведення повітряного бою, а також заходів з виводу повітряних суден з-під удару противника з виконанням зльоту;

5) бойових (спеціальних) завдань у районах безпосереднього ведення бойових дій кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії, поєднаних з вогневим ураженням або безпосереднім зіткненням з противником;

6) бойових завдань з відбиття збройного нападу (безпосереднього вогневого ураження) на об`єкти, що охороняються, у тому числі бойові позиції, блокпости, контрольно-пропускні пункти, спостережні пункти, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою, за умови безпосереднього зіткнення з противником або нанесення руйнувань чи пошкоджень цим об`єктам під час вогневого ураження;

7) бойових (спеціальних) завдань на лінії бойового зіткнення (в межах району виконання бойових (спеціальних) завдань органом (підрозділом, у тому числі зведеним) Держприкордонслужби оборони або наступу, контрнаступу, контратаки) під час перебування у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил) або штабу тактичної групи, включеної до складу діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави;

8) бойових (спеціальних) завдань із всебічного забезпечення органів Держприкордонслужби або їх підрозділів (у тому числі зведених), які виконують завдання у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районі ведення бойових дій згідно бойовим розпорядженням, поєднане з вогневим ураженням або безпосереднім зіткненням з противником.

У п. 4 наказу № 392-/0/81-22-АГ встановлено, що підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, здійснюється на підставі сукупності наявної інформації у таких документах:

1) бойового наказу (бойового розпорядження);

2) журналу бойових дій (службово-бойових дій, вахтового, навігаційно-вахтового, навігаційного журналу), журналу ведення оперативної обстановки, бойового донесення (підсумкового, термінового, позатермінового) або постової відомості (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад;

3) рапорту (донесення) начальника (командира) підрозділу (тимчасово створеної групи військовослужбовців, зведеного загону, катерів і кораблів Морської охорони, екіпажу літака, вертольоту тощо) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням військових звань, прізвищ, імен та по батькові, а також кількості днів участі військовослужбовців у таких діях та заходах.

Згідно з п. 5 наказу № 392-/0/81-22-АГ для військовослужбовців, відряджених до органів військового управління Держприкордонслужби, окрім документів, зазначених у пункті 4 цього наказу, безпосередня участь у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, додатково підтверджується довідкою за формою, наведеною у додатку 1 до наказу, що видається начальником органу Держприкордонслужби, який веде (вів) бойові дії та до якого для виконання завдань відряджені військовослужбовці, із зазначенням періоду (кількості днів) такої участі (абз. 1 п. 5 наказу).

Для військовослужбовців Держприкордонслужби, які відряджені до органів військового управління (штабів угрупувань військ (сил) або штабів тактичних груп), включених до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави, у підпорядкування яких вони передані, безпосередня участь у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, підтверджується довідкою, виданою керівником відповідного органу військового управління, з відображенням у ній термінів безпосередньої участі у бойових діях або заходах кожного військовослужбовця (абз. 2 п. 5 наказу №392-/0/81-22-АГ).

У довідках, передбачених цих пунктом, обов`язково мають зазначатися відомості про підтверджувальні документи, передбачені пунктом 4 цього наказу (абз. 3 п. 5 наказу №392-/0/81-22-АГ).

Адміністрацією Держприкордонслужби України з 01.12.2022 уведено в дію наказ від 09.12.2022 № 628/0/81-22-АГ, в якому змінено перелік бойових дій і заходів, передбачених пунктом 1 постанови № 168, проте залишився незмінним перелік документів для підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців, зокрема відряджених, у таких бойових діях або заходах.

Суд зазначає, що спірний період (не)виплати позивачу додаткової винагороди, передбаченої постановою №168, у розмірі до 100000,00 грн становить з 28.09.2022 до 20.01.2023.

Суд у контексті спірних правовідносин уважає за необхідне зазначити таке.

З аналізу наведених нормативних приписів вбачається, що військовослужбовцям Держприкордонслужби України на період дії воєнного стану щомісячно виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000,00 грн, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000,00 грн у розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях і заходах.

Для виплати військовослужбовцям додаткової винагороди у збільшеному до 100000,00 грн розмірі їхня безпосередня участь у бойових діях і заходах повинна бути підтверджена документально, про що свідчить зміст наказів Адміністрації Держприкордонслужби України від 30.07.2022 №392/0/81-22-АГ та від 09.12.2022 № 628/0/81-22-АГ.

Документальне підтвердження такої участі здійснюється на підставі сукупності наявної інформації у таких документах: 1) бойовому наказі (бойовому розпорядженні); 2) журналі бойових дій (службово-бойових дій, вахтовому, навігаційно-вахтовому, навігаційному журналі), журналі ведення оперативної обстановки, бойовому донесенні (підсумковому, терміновому, позатерміновому) або постовій відомості (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад; 3) рапорті (донесенні) начальника (командира) підрозділу (тимчасово створеної групи військовослужбовців, зведеного загону, катерів і кораблів Морської охорони, екіпажу літака, вертольоту тощо) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням військових звань, прізвищ, імен та по батькові, а також кількості днів участі військовослужбовців у таких діях та заходах.

З наведеного суд дійшов висновку, що перебування військовослужбовця в районі ведення бойових дій само по собі не є достатньою підставою для виплати додаткової винагороди у розмірі до 100 000,00 грн на місяць, передбаченої постановою № 168. Ключовою умовою для здійснення виплати такої додаткової винагороди є виконання військовослужбовцем спеціальних бойових завдань та заходів, які, у розумінні постанови № 168, означають «безпосередню участь військовослужбовця у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в період здійснення зазначених заходів» та підтвердження цих обставин указаними документами.

У цій справі встановлено, що позивач проходить військову службу в НОМЕР_5 прикордонному загоні (в/ч НОМЕР_1 ). Зокрема, у період з 28.09.2022 до 20.01.2023 позивач перебував у службовому відрядженні та оперативному підпорядкуванні начальника НОМЕР_3 прикордонного загону (в/ч НОМЕР_2 ).

За період з вересня 2022 року по січень 2023 року позивач отримував додаткову винагороду, передбачену постановою № 168, у розмірі 30 000,00 грн.

Позивач наполягав, що має право на отримання збільшеної додаткової винагороди до 100000,00 грн, відповідно до постанови №168, також за період з 28.09.2022 по 20.01.2023, стверджуючи, що під час перебування у відрядженні до НОМЕР_3 прикордонного загону брав безпосередню участь у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії.

Обґрунтовуючи правомірність своїх дій щодо невиплати позивачу додаткової винагороди у збільшеному розмірі, відповідач покликався на відсутність підстав для здійснення позивачу такої виплати з тих причин, що НОМЕР_3 прикордонним загоном не надано підтверджувальних документів щодо безпосередньої участі позивача у бойових діях і заходах.

Суд зазначає, що скеровуючи цю справу на новий розгляд до Львівського окружного адміністративного суду, Верховний Суд у постанові від 17.09.2024 зауважив, що виплата додаткової винагороди у збільшеному розмірі до 100000,00 грн обумовлена участю у бойових діях або заходах, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення / здійснення (пункт 1 постанови № 168). З цієї позиції повнота судового розгляду передбачала б з`ясування (у сукупності): чи пов`язувалася виплата позивачеві як військовослужбовцю Держприкордонслужби додаткової винагороди у розмірі до 100000,00 грн з перебуванням на території Чернігівської області, а конкретно на ділянці державного кордону з росією, відповідальність за охорону якої було покладено на військову частину НОМЕР_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 ), куди був відряджений позивач; що розуміється під територією «можливих бойових» дій й у чому відмінність цього «статусу» території від умовно «мирної» території України (в умовах збройної агресії росії) або від території, де ведуться (велися) бойові дії, в контексті перебування там підрозділів (загонів) прикордонної служби в умовах воєнного стану; які завдання (накази, розпорядження) виконував позивач як військовослужбовець у складі Військової частини НОМЕР_2 протягом спірного періоду, зокрема чи охоплюються (могли охоплюватися) вони (тобто їхній зміст) тими умовами (обставинами), які визначені у наказах Адміністрації Держприкордонслужби від 30.07.2022 № 392/0/81-22-АГ, від 09.12.2022 № 628/0/81-22-АГ, за яких командування військової частини, куди був відряджений військовослужбовець, мало б видати довідки встановленої форми для нарахування додаткової винагороди у збільшеному розмірі; чи були випадки нарахування/виплати (за спірний період) додаткової винагороди у збільшеному розмірі іншим прикордонникам, які в той самий період, що й позивач, були у складі військової частини НОМЕР_2 й несли військову службу на тій самій території (ділянці), що й він [позивач]; якщо так, то чим це було продиктовано; зрештою чи документи, які надало командування військової частини, куди був відряджений позивач, діяло правомірно, коли не направило відповідачу довідок, зокрема щодо позивача, про виплату додаткової винагороди у збільшеному розмірі за спірний період.

Суд враховує, що у постанові від 21.12.2023 у справі № 200/193/23 Верховний Суд погодився з висновками судів попередніх інстанцій, що накази Адміністрації Держприкордонслужби України від 30.07.2022 № 392/0/81-22-АГ та від 09.12.2022 № 628/0/81-22-АГ містять норми, що зачіпають права, свободи та законні інтереси осіб, встановлюють організаційно-правовий механізм їх реалізації, та підлягають обов`язковій державній реєстрації Міністерством юстиції України. З огляду на це, Верховний Суд констатував недотримання Адміністрацією Держприкордонслужби України вимог законодавства при прийнятті зазначених наказів.

Водночас Верховний Суд зауважив, що у спірний період (який є подібним періоду, який є предметом розгляду у цій справі) виключно зазначені накази Адміністрації Держприкордонслужби України визначали механізм реалізації постанови № 168 щодо виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Держприкордонслужби під час дії воєнного стану.

Також Верховний Суд указав, що ці накази Адміністрації Держприкордонслужби України фактично виконувалися протягом 2022 року, в тому числі й у спірний період органами Держприкордонслужби, зокрема, в частині визначення переліку бойових дій та заходів, передбачених п.1 постанови № 168, а також документування безпосередньої участі військовослужбовців у таких діях і заходах.

Виходячи з цього, Верховний Суд у постанові від 21.12.2023 у справі № 200/193/23 дійшов висновку, що накази Адміністрації Держприкордонслужби України від 30.07.2022 №392/0/81-22-АГ та від 09.12.2022 №628/0/81-22-АГ підлягають застосуванню для визначення порядку та умов виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Держприкордонслужби, передбаченої постановою № 168, у спірний період.

У постанові від 26.06.2024 у справі № 200/216/23 Верховний Суд дещо розширив висновки щодо застосовності цих актів при визначенні порядку і умов виплати спірної додаткової винагороди.

У справі № 200/216/23 Верховний Суд зазначив, що належна реалізація приписів пункту 1 постанови № 168 спонукала Уряд до делегування відповідним органам і їхнім керівникам унормувати умови і підстави виплати певним категоріям військовослужбовців додаткової винагороди у розмірі до 100 000,00 грн.

Адміністрація Держприкордонслужби України, з огляду на приписи пункту 2 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» (у редакції, яка діяла протягом спірного періоду), а також пункту 2-1 постанови № 168 зіткнулася з обставинами, які вимагали ухвалити рішення, яке б витікало із завдань та повноважень цього органу та відповідало меті встановлення на час дії воєнного стану додаткової винагороди військовослужбовцям, особам начальницького і рядового складу (згідно з пунктом 1 постанови № 168).

Цим рішенням (у широкому розумінні) стали вказані накази від 30.07.2022 № 392/0/81-22-АГ, від 09.12.2022 № 628/0/81-22-АГ, у яких виписані ті умови і порядок, які були спрямовані сприяти практичній реалізації приписів пункту 1 Постанови № 168, аби, з одного боку, ті військовослужбовці, які залучені до виконання бойових завдань / заходів, отримали додаткову винагороду, що теж є однією з умов бойової і мобілізаційної готовності Держприкордонслужби, а з іншого забезпечити ефективне і цільове використання бюджетних коштів.

Отже, з огляду на наведене, Верховний Суд у справі № 200/216/23 уважав, що регламентація умов і порядку виплати додаткової винагороди (про необхідність якої зазначено в пункті 2-1 постанови № 168) зі сторони Адміністрації Держприкордонслужби України шляхом видання наказів від 30.07.2022 № 392/0/81-22-АГ та від 09.12.2022 № 628/0/81-22-АГ не може інтерпретуватися як спосіб позбавлення чи обмеження права військовослужбовців Держприкордонслужби на отримання додаткової винагороди у розмірі до 100000,00 грн.

У постанові від 05.08.2024 у справі № 200/4100/23 Верховний Суд зауважив, що перебування військовослужбовця в районі ведення бойових дій само собою не є достатньою підставою для виплати додаткової винагороди у розмірі до 100000,00 грн на місяць, передбаченої постановою №168. Ключовою умовою для здійснення виплати такої додаткової винагороди є виконання військовослужбовцем спеціальних бойових завдань та заходів, які у розумінні Постанови № 168 з урахуванням Наказів № 392-АГ та № 628-АГ означають «безпосередню участь військовослужбовця у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів» та документального підтвердження цих обставин.

Судовим розглядом встановлено, що згідно з довідкою військової частини НОМЕР_2 від 20.01.2023 № 4465 ОСОБА_1 , який проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , брав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Чернігівської області з 28.09.2022 до 30.09.2022; з 01.10.2022 до 31.10.2022; з 01.11.2022 до 30.11.2022; з 01.12.2022 до 31.12.2022; з 01.01.2023 до 20.01.2023.

Суд відхиляє доводи відповідача про відсутність доказів безпосередньої участі позивача у діях або заходів, що дають право на отримання додаткової винагороди до 100 000,00 грн відповідно до п. 1 постанови №168, які ґрунтуються на відхиленні довідки НОМЕР_3 прикордонного загону (в/ч НОМЕР_2 ) від 20.01.2023 № 2253 з мотивів неповноти зафіксованих у ній відомостей про підтверджувальні документи.

Цей довід не враховує того, що згідно з п. 4 наказу № 392/0/81-22-АГ підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах здійснюється на підставі комплексу інформації, наявної у відповідних документах, а відповідно до пункту 3 наказу Адміністрації Держприкордонслужби України від 09.12.2022 № 628/0/81-22-АГ перелік підтверджуючих документів допускає альтернативність і не зведений винятково до їхньої сукупності.

Матеріалами справи стверджується, що відповідно до рапорту начальника відділу прикордонної служби № 2 підполковника ОСОБА_2 від 01.02.2023 на ім`я начальника військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_3 (зареєстрований відповідачем 02.02.2023 року) заявлено клопотання про виплату додаткової винагороди у розмірі 70000 грн, пропорційно із розрахунку на місяць, особовому складу відділу прикордонної служби № 2 за безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах ведення бойових дій за вересень 2022 року.

Під номером 111 в рапорті зазначений період, за який належить виплата позивачу, з 28.09.2022 по 30.09.2022, кількість днів 3, підстава для виплати бойове розпорядження НОМЕР_3 прикордонного загону від 22.09.2022 № 1322-дск «Про прийом-передачу підрозділів», журнал бойових дій № 53 дск; ст. 2-8.

У рапорті начальника відділу прикордонної служби № 2 підполковника ОСОБА_2 від 01.11.2022 (вх. № 1474 від 01.11.2022) на ім`я першого заступника начальника загону - коменданта прикордонної комендатури швидкого реагування (далі також ПКШР) ІНФОРМАЦІЯ_5 зазначено про виплату додаткової винагороди у розмірі 70000 грн., пропорційно із розрахунку на місяць, особовому складу відділу прикордонної служби № 2 за безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах ведення бойових дій з 01 жовтня 2022 року по 31 жовтня 2022 року.

Під номером 119 в рапорті зазначений період, за який належить виплата позивачу, з 01 жовтня 2022 року по 31 жовтня 2022 року, кількість днів 31, підстава для виплати бойові розпорядження Коменданта ПКШР НОМЕР_6 прикордонного загону від 30 вересня 2022 року № 601-ДСК, від 21 жовтня 2022 року № 668-ДСК, від 26 жовтня 2022 року № 690-ДСК, від 28 жовтня 2022 року № 699-ДСК, журнал бойових дій № 53 дск, ст. 7-14, 52-62.

Вказаний рапорт супровідним листом від 08.11.2022 № 22/4313-22-Вих за підписом начальника військової частини НОМЕР_2 направлений начальнику військовій частині НОМЕР_1 . У листі також зазначено, що підтверджуюча інформація відповідно до вимог пункту 2 підпунктів 1-8 наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 30 липня 2022 року № 392-АГ відсутня.

Відповідно до рапорту начальника відділу прикордонної служби № 2 підполковника ОСОБА_2 від 01 грудня 2022 року (вх. № 1883 від 01.12.2022) на ім`я першого заступника начальника загону - коменданта ПКШР ІНФОРМАЦІЯ_5 зазначено про виплату додаткової винагороди у розмірі 70000 грн, пропорційно із розрахунку на місяць, особовому складу відділу прикордонної служби № 2 за безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах ведення бойових дій з 01 листопада 2022 року по 30 листопада 2022 року.

Під номером 120 в рапорті зазначений період, за який підлягає виплата позивачу, з 01 листопада 2022 року по 30 листопада 2022 року, кількість днів 30, підстава для виплати бойові розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_7 від 30 вересня 2022 року № 601-ДСК, від 21 жовтня 2022 року № 668-ДСК, від 26 жовтня 2022 року № 690-ДСК, від 28 жовтня 2022 року № 699-ДСК, журнал бойових дій № 53 дск, ст. 3-20, 62-67.

Вказаний рапорт супровідним листом від 01 грудня 2022 року № 18856 надісланий комендантом прикордонної комендатури ІНФОРМАЦІЯ_5 начальнику ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв`язку з тим, що особовий склад 2 відділу прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_2 перебуває в оперативному підпорядкуванні ІНФОРМАЦІЯ_1 . В листі також зазначено прохання про направлення відповідних документів для проведення виплати додаткової винагороди до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Як зазначено у постанові від 28.06.2024 у справі № 360/435/23, відповідно до наказів Держприкордонслужби України від 04.10.2022 №72/0/8-22-ОД «Про склад органів та підрозділів, які брали участь у бойових діях або заходах у відповідних районах ведення бойових дій», від 06.11.2022 №83/0/8-22-ОД «Про склад органів та підрозділів, які брали участь у бойових діях або заходах у відповідних районах ведення бойових дій», від 06.12.2022 №96/0/8-22-ОД «Про склад органів та підрозділів, які брали участь у бойових діях або заходах у відповідних районах ведення бойових дій», від 04.01.2023 №105/0/8-23-ОД «Про склад органів та підрозділів, які брали участь у бойових діях або заходах у відповідних районах ведення бойових дій» НОМЕР_3 прикордонний загін та НОМЕР_5 прикордонний загін включені до складу угруповань військ (сил) Збройних Сил України з відсічі збройної агресії російської федерації проти України, які брали участь у бойових діях або заходах у відповідних районах ведення бойових дій у період з 01.09.2022 по 30.09.2022, з 01.10.2022 по 31.10.2022, з 01.11.2022 по 30.11.2022 та з 01.12.2022 по 31.12.2022.

Як убачається з обставин справи, на підставі бойового наказу Адміністрації Держприкордонслужби України від 16.09.2022 № 165 гриф позивач у складі НОМЕР_5 прикордонного загону у спірний період був направлений в оперативне підпорядкування НОМЕР_3 прикордонного загону.

У вимірі спірних правовідносин у цій справі суд констатує, що за наявності бойового розпорядження, рапортів про виплату додаткової винагороди за жовтень, листопад, грудень 2022 року від 01.11.2022, від 01.12.2022, від 01.01.2023 та довідки НОМЕР_3 прикордонного загону (в/ч НОМЕР_2 ) від 20.01.2023 № 4424 є підтвердженою безпосередня участь позивача в бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії протягом періоду з 28.09.2022 до 31.12.2022.

Аналогічна правова позиція в подібних правовідносинах висловлена Верховним Судом у постанові від 17.10.2024 в справі №360/327/23.

Однак суд критично оцінює посилання позивача на можливість виплати додаткової грошової винагороди за період з 01.01.2023 до 20.01.2023 з огляду на те, що лише у період з 01.10.2022 до 31.12.2022 Чернігівська область входила до переліку районів ведення воєнних (бойових) дій на підставі наказів Головнокомандувача Збройних Сил України «Про визначення районів ведення воєнних (бойових) дій» № 262 від 01.10.2022, № 282 від 01.11.2022, № 311 від 02.12.2022, № 1 від 02.01.2023. Подібний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 05.06.2024 у справі № 200/551/23.

Відтак підстави для виплати спірної грошової винагороди в означений період відсутні.

Суд відхиляє доводи відповідача про те, що з витягів з журналу службово-бойових дій відділу прикордонної служби № НОМЕР_7 прикордонного загону не вбачається виконання позивачем бойових завдань (відсутнє зазначення імені позивача в такому), оскільки в графі ПІБ військовослужбовців в таких витягах щодо усіх військовослужбовців прикордонного загону, є посилання на пункти розділу І, і лише у випадку відсутності певних військовослужбовців про таких окремо зазначено у відповідній графі. Відповідач не заперечує перебування позивача в складі підрозділу прикордонного загону.

Крім того, необхідно урахувати позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 05.06.2024 у справі № 200/660/23, згідно з якою покликання суду першої інстанції на те, що позивачем не надано доказів безпосередньої участі в бойових діях чи в забезпеченні таких заходів та не наведено конкретних періодів часу участі у бойових діях або заходах, є безпідставними, оскільки такі документи (бойовий наказ (бойове розпорядження); журнал бойових дій, журнал ведення оперативної обстановки, бойового донесення або постової відомості; рапорт (донесення) начальника (командира) підрозділу про участь кожного військовослужбовця у бойових діях, у виконання бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням військових звань, прізвищ, імен та по-батькові, а також кількості днів участі військовослужбовців у таких діях та заходах) не можуть знаходитися у позивача, оскільки зазначені вище документи оформлюються начальником (командиром) підрозділу, де проходить службу військовослужбовець.

Водночас виконання позивачем бойових завдань підтверджується рапортами начальника відділу прикордонної служби № НОМЕР_4 підполковника ОСОБА_2 , які містять посилання на бойові розпорядження, зокрема, НОМЕР_3 прикордонного загону від 22.09.2022 № 1322-дск «Про прийом-передачу підрозділів», коменданта ПКШР НОМЕР_6 прикордонного загону від 30.09.2022 № 601-ДСК, від 21.10.2022 № 668-ДСК, від 26.10.2022 № 690-ДСК, від 28.10.2022 № 699-ДСК, коменданта ІНФОРМАЦІЯ_5 від 30.09.2022 № 601-ДСК, від 21.10.2022 № 668-ДСК, від 26.10.2022 № 690-ДСК, від 28.10.2022 № 699-ДСК.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, сформованою у постановах від 23.05.2024 у справі № 120/4387/23, від 24.05.2024 у справі № 120/4967/23, від 28.05.2024 у справі № 120/5170/23, від 08.08.2024 у справі № 280/2754/23 та від 21.03.2024 у справі № 560/3159/23, порушення порядку передання документів, рапортів та іншої інформації між військовими частинами щодо безпосередньої участі військовослужбовця у забезпеченні бойових дій по забезпеченню заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, не свідчить про відсутність у нього права на таку винагороду.

У постанові від 05.06.2024 у справі № 200/660/23 Верховний Суд вирішив, що порушення порядку передання документів між військовими частинами не впливає на право позивача на отримання винагороди за участь у бойових діях або заходах з національної безпеки. Суд зазначив, що участь військовослужбовців підтверджується сукупністю документів (згідно з пунктом 4 наказу № 392-АГ), серед яких бойові накази, журнали бойових дій, рапорти командирів та інші офіційні документи, і цей перелік не змінився після введення в дію наказу від 01.12.2022 № 628-АГ.

Обов`язок оформлення документів, визначених п. 4, 5, 11 Наказу № 392-АГ та п. 3, 4, 7 Наказу № 628-АГ, які є підставою для нарахування і виплати коштів, покладено на начальників (керівників) органів Держприкордонслужби (командирів військових частин), які ведуть (вели) бойові дії, та до яких були відряджені військовослужбовці.

Держава не може відмовити особі у виплатах, якщо існують чинні законодавчі норми, які передбачають такі виплати, а особа відповідає умовам, що висуваються цими нормами для проведення таких виплат. Для цього суди мають перевірити чи існують норми, які передбачають виплату, а також чи відповідає особа умовам для проведення таких виплат.

Верховний Суд у справі № 200/216/23 зауважив, що регламентація умов і порядку виплати додаткової винагороди (про необхідність якої [регламентації] зазначено в пункті 2-1 Постанови № 168) з боку Адміністрації Держприкордонслужби шляхом видання наказів, покликаних визначити умови виплати військовослужбовцям означеної додаткової винагороди у перші періоди повномасштабного вторгнення, не може інтерпретуватися як спосіб позбавлення чи обмеження права військовослужбовців Держприкордонслужби на отримання додаткової винагороди у розмірі до 100000,00 грн.

У постановах від 21.12.2023 у справі № 200/193/23, від 26.06.2024 у справі № 200/216/23, від 31.07.2024 у справі № 200/625/23, від 05.08.2024 у справі № 200/4100/23, від 28.08.2024 у справі №200/1310/23, від 04.09.2024 у справі № 280/2228/23, від 30.09.2024 у справах № 200/232/23 та №200/440/23, від 05.12.2024 у справі № 120/4135/23 та від 17.12.2024 у справі № 120/5140/23 на підставі аналізу положень Наказу № 164-АГ Верховний Суд зазначив, що для відповідача підставою для виплати додаткової винагороди відповідно до пункту 1 постанови № 168 є саме документальне підтвердження участі позивача як військовослужбовця у бойових діях (заходах) у розумінні пункту 3 цього Наказу (бойовий наказ, журнал бойових дій чи рапорт) та навіть якщо підтверджуючі докази містять формальні недоліки, але засвідчують фактичну участь у заходах, це може бути достатньо для нарахування означеної додаткової винагороди.

Отже позивач не може бути позбавлений права на отримання додаткової винагороди у збільшеному розмірі, у зв`язку з невиконанням військовою частиною формальних процедур реалізації такого права, адже в іншому випадку на позивача буде покладено тягар негативних наслідків за недотримання однією із військових частин встановленого Держприкордонслужбою порядку.

Аналогічних висновків Верховний Суд дійшов, зокрема, у постановах від 10.10.2024 у справі № 120/14641/23, від 23.09.2024 у справі № 120/4138/23, від 14.11.2024 у справі № 120/4383/23 та № 120/4858/23, від 12.12.2024 у справі № 120/10649/23, від 23.01.2025 у справі № 120/6981/23 та інших.

Також суд враховує, що п. 2-1 постанови № 168 керівникам відповідних міністерств та державних органів, до складу (підпорядкування) яких входять військовослужбовці, доручено конкретизувати умови (тобто спосіб документального підтвердження) і порядок виплати додаткової (у тому числі підвищеної) означеної винагороди (тобто процедуру), однак не підстави для набуття права на таку винагороду, позаяк ці підстави визначені постановою № 168 як актом вищої юридичної сили порівняно з актами органів, уповноважених цією постановою. Верховний Суд у справі №560/3312/23 дійшов висновку, що доповнення підстав для нарахування та виплати додаткової винагороди, передбаченої постановою № 168, які визначають право військовослужбовців на підвищену додаткову винагороду, вимогами «безпосереднього зіткнення з противником» та «вогневого ураження», коли це не обумовлено природою відповідних бойових завдань, таких як забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії безпосередньо в районах їх [бойових дій] ведення (здійснення), фактично звужує обсяг таких підстав актом нижчої юридичної сили порівняно з актом, яким такі підстави встановлено [Постанова № 168], та порушує вимогу, щоб акти нижчої юридичної сили не суперечили актам вищої сили. У випадку виникнення такої колізії загальновизнаним способом її вирішення є надання переваги акту вищої юридичної сили.

Відповідно до ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про доведеність обставин безпосередньої участі позивача у період з 28.09.2022 до 31.12.2022 у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії на території Чернігівської області, що дає підстави для виплати йому за цей період додаткової винагороди у збільшеному до 100000,00 грн розмірі.

За правилами ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Перевіривши обґрунтованість доводів сторін, оцінивши наявні у справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи встановлені обставини справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, водночас обравши ефективний спосіб захисту порушених прав позивача, незалежно від формулювання позовних вимог, яке зазначене у позовній заяві.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору за пред`явлення цього адміністративного позову, доказів понесення інших судових витрат він до суду не подав, тому підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. 2, 72-77, 90, 139, 241-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд

у х в а л и в:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 збільшеної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі до 100000 гривень, в розрахунку на місяць пропорційно дням участі ОСОБА_1 в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, за періоди з 28.09.2022 до 31.12.2022, з урахуванням фактично виплачених сум.

3. Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 збільшену додаткову грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі до 100000 гривень, в розрахунку на місяць пропорційно дням участі ОСОБА_1 у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, за періоди з 28.09.2022 до 31.12.2022, з урахуванням фактично виплачених сум.

4. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

5. Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_8 ).

Відповідач - військова частина НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 ; ЄДРПОУ НОМЕР_9 ).

СуддяАндрусів Уляна Богданівна