Справа № 420/19709/24
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2025-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/19709/24

Головуючий в 1 інстанції: Пекний А.С. Дата і місце ухвалення: 30.06.2025р., м. Одеса
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого Ступакової І.Г.

суддів Бітова А.І.

Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , Головного управління Національної поліції в Одеській області та Департаменту захисту економіки Національної поліції України на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 червня 2025 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, Національної поліції України, Головного управління Міністерства внутрішніх справи України в Одеській області (ліквідаційної комісії), Департаменту захисту економіки Національної поліції України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

В червні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Одеській області, Національної поліції України, Головного управління Міністерства внутрішніх справи України в Одеській області (ліквідаційної комісії), Департаменту захисту економіки Національної поліції України, в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність ГУНП в Одеській області щодо виплати основних та додаткових видів грошового забезпечення та видачі довідки;

- зобов`язати ГУНП в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення, а саме:

надбавку за службу в умовах режимних обмежень в розмірі 15% від розміру посадового окладу починаючи з 01.04.2017р. по 30.11.2017р.,

надбавку за специфічні умови проходження служби у розмірі 25% посадового окладу починаючи з 01.04.2017р. по 30.04.2018р.,

компенсацію за невикористаних 30 днів щорічної відпустки та 15 днів додаткової оплачуваної відпустки,

індексацію грошового забезпечення за період з 01.04.2017р. по 30.11.2017р. із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення листопад 2015 року, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №44 від 15.01.2004р.,

компенсацію втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.04.2017р. по 30.11.2017р., за весь час затримки;

- зобов`язати ГУНП в Одеській області скласти та подати до ГУ ПФУ в Одеській області оновлену довідку про розмір грошового забезпечення та грошовий атестат ОСОБА_1 з урахуванням змін грошового забезпечення, зокрема: надбавки за службу в умовах режимних обмежень в розмірі 15% від розміру посадового окладу, починаючи з 01.04.2017р. по 30.11.2017р.; надбавки за специфічні умови проходження служби у розмірі 25% посадового окладу починаючи з 01.04.2017р. по 30.04.2018р.; компенсації за не використаних 30 днів щорічної відпустки та 15 днів додаткової оплачуваної відпустки; індексації грошового забезпечення за період з 01.04.2017р. по 30.11.2017р. та компенсації сум податку з доходів фізичних осіб; компенсації втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.04.2017р. по 30.11.2017р., за весь час затримки;

- визнати протиправною бездіяльність Національної поліції України щодо виплати основних та додаткових видів грошового забезпечення;

- зобов`язати Національну поліцію України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення, а саме:

доплату за службу в нічний час - у розмірі 35% посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час за період з 07.11.2015р. по 30.03.2017р.,

надбавку за службу в умовах режимних обмежень в розмірі 15% від розміру посадового окладу починаючи з 07.11.2015р. по 30.03.2017р.,

надбавку за специфічні умови проходження служби у розмірі 100% посадового окладу починаючи з 07.11.2015р. по 30.03.2017р.,

індексацію грошового забезпечення за період з 07.11.2015р. по 30.03.2017р. із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення листопад 2015 року, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №44 від 15.01.2004р.,

компенсацію втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015р. по 30.03.2017р., за весь час затримки;

- визнати протиправною бездіяльність ГУ МВС України в Одеській області (в особі ліквідаційної комісії) щодо виплати основних та додаткових видів грошового забезпечення;

- зобов`язати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області (в особі ліквідаційної комісії) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення, а саме:

доплату за службу в нічний час у розмірі 35% посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час за період з 01.01.2011р. по 06.11.2015р.,

надбавку за службу в умовах режимних обмежень в розмірі 15% від розміру посадового окладу починаючи з 22.06.2011р. по 06.11.2015р.,

надбавку за специфічні умови проходження служби у розмірі 25% посадового окладу починаючи з 01.01.2011р. по 06.11.2015р.,

індексацію грошового забезпечення за період з січня 2009 по лютий 2009, з червня 2009 по серпень 2009, за листопад 2009, з січня 2010 по березень 2010, з лютого 2011 по квітень 2011, за період з серпня 2011 по вересень 2014 включно, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №44 від 15.01.2004р.,

компенсацію втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з січня 2009 по лютий 2009, з червня 2009 по серпень 2009, за листопад 2009, з січня 2010 по березень 2010, з лютого 2011 по квітень 2011, за період з серпня 2011 по вересень 2014 включно, за весь час затримки.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що починаючи з серпня 1996 року він проходив службу в органах внутрішніх справ та Нацполіції. З травня 2019 року перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Одеській області та отримує пенсію за вислугу років на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». ГУНП в Одеській області видало довідку №466 від 14.05.2019р., в якій містяться відомості про основні та додаткові види грошового забезпечення позивача для призначення пенсії. В подальшому, на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26.09.2023р. Головним управлінням видано оновлену довідку в частині доплати за службу в нічний час. В той же час, ГУНП в Одеській області, Національною поліцією України (Департаментом захисту економіки), ГУ МВС України в Одеській області (ліквідаційною комісією) не зазначено всіх видів грошового забезпечення позивача та не здійснено виплату такого грошового забезпечення. Заявами від 16.01.2024р. та 10.06.2024р. ОСОБА_1 звернувся до відповідачів щодо виплати грошових коштів, які не було виплачено (надбавку за службу в умовах режимних обмежень, надбавку за специфічні умови проходження служби, компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки та додаткової оплачуваної відпустки, індексацію грошового забезпечення) та здійснити формування та подання оновленої довідки до органів Пенсійного фонду України з метою перерахунку його пенсії. Таких дій відповідачами вчинено не було. Позивач зазначав, що у зв`язку з тим, що відповідачами було не вірно визначено види грошового забезпечення ОСОБА_1 , недоплачені грошові кошти підлягають виплаті, а пенсія - перерахунку у зв`язку із не зазначенням в довідці всіх складових.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 01.07.2024р. відмовлено у відкритті провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 в частині позовних вимог про:

- визнання протиправною бездіяльності ГУНП в Одеській області щодо виплати основних та додаткових видів грошового забезпечення та видачі довідки;

- зобов`язання ГУНП в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення, а саме: надбавку за службу в умовах режимних обмежень в розмірі 15% від розміру посадового окладу починаючи з 01.04.2017р. по 30.11.2017р.; надбавку за специфічні умови проходження служби у розмірі 25% посадового окладу починаючи з 01.05.2017р. по 30.04.2018р.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30.06.2025р. позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність ГУНП в Одеській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації за невикористані 30 днів щорічної відпустки та 15 днів додаткової відпустки, індексації грошового забезпечення за період з 01.04.2017р. по 30.11.2017р.

Зобов`язано ГУНП в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за невикористані 30 днів щорічної відпустки та 15 днів додаткової відпустки, індексацію грошового забезпечення за період з 01.04.2017р. по 30.11.2017р., із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №44 від 15.01.2004р.

Визнано протиправною бездіяльність Департаменту захисту економіки Національної поліції України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015р. по 30.03.2017р.

Зобов`язано Департамент захисту економіки Національної поліції України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 07.11.2015р. по 30.03.2017р., із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №44 від 15.01.2004р.

Визнано протиправною бездіяльність ГУ МВС України в Одеській області (ліквідаційної комісії) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.02.2009р. по 28.02.2009р., з 01.08.2009р. по 31.08.2009р., з 01.01.2010р. по 31.01.2010р., з 01.03.2010р. по 31.03.2010р., з 01.05.2014р. по 31.07.2014р.

Зобов`язано ГУ МВС України в Одеській області (ліквідаційну комісію) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.02.2009р. по 28.02.2009р., з 01.08.2009р. по 31.08.2009р., з 01.01.2010р. по 31.01.2010р., з 01.03.2010р. по 31.03.2010р., з 01.05.2014р. по 31.07.2014р., із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №44 від 15.01.2004р.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не повне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, не правильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а також на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення від 30.06.2025р. у відповідній частині, з ухваленням по справі нового судового рішення про задоволення його позову у повному обсязі.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що при вирішенні спору судом першої інстанції не надано належної правової оцінки посиланням позивача на те, що за період служби він постійно працював з цілком таємними документами, однак відповідачами протиправно не виплачено ОСОБА_1 грошових коштів за доступ до державної таємниці з 22.06.2011р. Листом №9/118 аз від 14.12.2021р. підтверджено наявність у ОСОБА_1 допуску до державної таємниці. При цьому, відповідачами не надано доказів того, що в період проходження служби позивачеві припинявся чи/або скасовувався допуск до державної таємниці та доступ до роботи з інформацією, яка має ступінь секретності «цілком таємно» та «таємно». Таким чином, ОСОБА_1 з 22.06.2011р. має право на отримання надбавки 15% за роботу із секретними документами, проте така надбавка не виплачувалась позивачу. Апелянт просить суд апеляційної інстанції врахувати, що той факт, що посадовими особами відповідачів не видавались наказ (накази) про встановлення і виплату ОСОБА_1 надбавки за роботу в умовах режимних обмежень за весь період наявності у позивача такого допуску, не може бути свідченням про невиконання позивачем роботи, пов`язаної з доступом до державної таємниці і, як наслідок, невиплати цієї надбавки.

Також, апелянт посилається на те, що судом першої інстанції залишено поза увагою, що надбавка за специфічні умови проходження служби в поліції виплачувалася на користь ОСОБА_1 тільки з травня 2018 року, хоча умови праці позивача були не змінні. Тому, за твердженнями апелянта, виплата надбавки у розмірі 25% має бути здійснена з 07.11.2015р. по 30.05.2018р. Стосовно доплати за роботу в нічний час, то апелянт зазначає, що відповідачами не надано відповідних доказів виплати ОСОБА_1 такої надбавки, в той час як право на її отримання позивач набув на підставі підпункту 3 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015р. №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції».

Посилається апелянт і на те, що так як відповідачами порушено встановлені строки виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення, останній набув право на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати у відповідності до Закону України від 19.10.2000р. №2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001р. №159.

Національна поліція України та Департамент захисту економіки Національної поліції України подали письмові відзиви на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в яких просять скаргу позивача залишити без задоволення. Відповідачі зазначають, що необхідною умовою для звернення до суду з позовом про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їхньої виплати є звернення особи до підприємства, установи або організації із заявою про виплату відповідної компенсації на підставі Закону №2050-ІІІ та Порядку №159, за наслідками розгляду якої власник чи уповноважений ним орган (особа) може (1) або задовольнити таку заяву та виплатити відповідну компенсацію, (2) або відмовити у її виплаті. А тому, тільки в разі відмови власника або уповноваженого ним органу (особи) виплатити таку компенсацію особа набуває право на звернення до суду з позовом про зобов`язання у судовому порядку виплатити відповідну компенсацію. Саме відмова у виплаті особі компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їхньої виплати свідчить про факт ймовірного порушення суб`єктом владних повноважень права особи на отримання такої компенсації та зумовлює виникнення у такої особи права на захист у судовій юрисдикційній формі, а саме, у формі звернення з відповідним позовом до адміністративного суду. Також, НПУ просить суд апеляційної інстанції врахувати, що вона не є належним відповідачем у даній справі, оскільки ОСОБА_1 проходив службу в Департаменті захисту економіки Національної поліції України, який є самостійною юридичною особою. Національна поліція України стверджує, що нею не порушено прав позивача, які підлягають захисту в судовому порядку.

В свою чергу, Головне управління Національної поліції в Одеській області та Департамент захисту економіки Національної поліції України також подали апеляційні скарги на рішення суду першої інстанції від 30.06.2025р., обґрунтовані посиланням на не правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не повне з`ясування обставин справи. Відповідачі просять скасувати вказане рішення в частині задоволення позову ОСОБА_1 , з ухваленням по справі нового судового рішення про відмову в задоволенні його позову у повному обсязі.

В своїй скарзі Департамент захисту економіки Національної поліції України зазначає, що при вирішенні спору суд дійшов помилкового висновку, що Департамент допустив протиправну бездіяльність щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 сум індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015р. по 30.03.2017р. Судом не враховано, що зміни до Порядку №1078 в частині розповсюдження його дії і на поліцейських були внесені шляхом доповнення абзацу п`ятого пункту 2 після слова «військовослужбовців» словом «поліцейських» відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про внесення зміни до пункту 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення» від 18.10.2017р. №782. Зміни до Постанови набрали чинності 24.10.2017. Зважаючи на викладене, з часу утворення органів Національної поліції України до жовтня 2017 року включно грошове забезпечення поліцейських, в тому числі й тих, що працювали в Департаменті, не індексувалося, оскільки не зважаючи на наявне визначене законодавством право на індексацію грошового забезпечення, його не можливо було реалізувати через відсутність механізму розрахунку індексації грошового забезпечення саме для поліцейських.

Департамент не погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення з нього на користь ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку №44. Зазначає, що право на компенсацію частини доходів у громадянина пов`язується з настанням такого юридичного факту (події), як невиплата грошового доходу у встановлені строки його виплати. Грошові кошти, отримання на виконання рішення суду, не є доходом, за порушення термінів виплати якого підлягає компенсація. Апелянт стверджує, що право на компенсацію ОСОБА_1 набуде лише після набрання законної сили даним судовим рішенням та виключно у разі несвоєчасної виплати Департаментом суми присуджених за цим судовим рішенням коштів

В своїй скарзі ГУНП в Одеській області зазначає, що нарахування індексації грошового забезпечення поліцейських було розпочато після набрання чинності Постановою Кабінету Міністрів України №782 від 18 жовтня 2017 р. (з 24.10.2017р.). Що ж до позовних вимог про нарахування та виплату компенсації за невикористанні 30 днів відпустки та 15 днів додаткової оплачуваної відпустки, то Головне управління зазначає, що обов`язковою передумовою для виплати поліцейському компенсації за невикористану відпуску є визначення кількості днів невикористаної відпустки в наказі про звільнення. В наказі про звільнення ОСОБА_1 від 07.05.2019р. №499 відсутні відомості про невикористані позивачем відпустки, які підлягають грошовій компенсації.

ОСОБА_1 подав письмовий відзив на апеляційні скарги відповідачів, в якому просить відмовити в їх задоволенні. При цьому, зміст відзиву на апеляційні скарзі фактично дублює зміст апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30.06.2025р. у даній справі щодо неправомірності дій відповідачів щодо невиплати на користь позивача надбавки за роботу з таємними документами, надбавки за специфічні умови проходження служби в поліції, надбавки за робу в нічний час та компенсації втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційних скарг колегія суддів доходить наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що у період з 18.08.1996р. до 08.05.2019р. ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ та в органах поліції.

Зокрема, з 01.01.2011 до 06.11.2015р. позивач проходив службу на різних посадах у різних відділах ГУ МВС України в Одеській області, 06.11.2015р. ОСОБА_1 звільнений згідно п.9 розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію», п. 64 «з» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого Постановою КМУ №114 від 29.07.1991р., у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади, установи, організації.

Наказом Національної поліції України від 11.11.2015р. №174 о/с «По особовому складу Департаменту захисту економіки» з 07.11.2015р. позивача призначено на посаду старшого оперуповноваженого Управління захисту економіки в Одеській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України.

Наказом Департаменту від 31.03.2017р. №126 о/с, відповідно до статті 65 Закону України «Про Національну поліцію», ОСОБА_1 переведено для подальшого проходження служби до Головного управління Національної поліції в Одеській області, звільнивши його з посади старшого оперуповноваженого управління захисту економіки в Одеській області, з 01.04.2017р.

01.04.2017р. прибув для подальшого проходження служби з Департаменту захисту економіки Національної поліції України та призначений на посаду старшого оперуповноваженого відділу боротьби зі злочинами, скоєними на залізничному та повітряному транспорті Управління карного розшуку ГУ НП в Одеській області.

З 05.03.2018р. ОСОБА_1 призначений на посаду старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУ НП в Одеській області

Наказом ГУНП в Одеській області від 07.05.2019р. №499 ОСОБА_1 з 08.05.2019р. звільнений зі служби в поліції за п.2 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (через хворобу).

На виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26.09.2023р. у справі №420/1304/22 ГУНП в Одеській області видало довідку №873 від 16.10.2023р. про щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії за останні 24 календарні місяці служби підряд перед місяцем звільнення, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в частині доплати за службу в нічний час.

Вважаючи порушеним своє право на отримання всіх належних сум грошового забезпечення за час проходження служби ОСОБА_1 звернувся з даним позовом до суду.

Суд першої інстанції, задовольняючи частково позов, серед іншого, визнав обґрунтованими доводи позивача про протиправність бездіяльності ГУНП в Одеській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.04.2017р. по 30.11.2017р., та бездіяльності Департаменту захисту економіки Національної поліції України щодо ненарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015р. по 30.03.2017р.

ГУНП в Одеській області та Департамент захисту економіки Національної поліції України в поданих апеляційних скаргах стверджують про необґрунтованість таких висновків суду першої інстанції з посиланням на те, що право поліцейських на отримання індексації грошового забезпечення виникло тільки 24.10.2017р. - після набрання чинності Постановою Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до пункту 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення» №782 від 18 жовтня 2017 року, якою внесені зміни до абзацу п`ятого пункту 2 Порядку №1078 щодо його поширення на поліцейських.

Надаючи правову оцінку таким доводам апелянтів колегія суддів виходить з наступного.

Згідно ч.ч. 1, 5 ст.94 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015р. №580-VIII (далі Закон №580-VIII) поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону.

Відповідно до ч.6 ст.95 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991р. №1282-XII (далі - Закон №1282-XII).

Відповідно до ст.1 Закону №1282-XII індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Згідно ст.2 Закону №1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону №1282-XII, індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Згідно ч.1 ст.5 Закону №1282-XII підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів.

Відповідно до ч.2 ст.5 Закону №1282-XII, підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

Згідно ст.18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05.10.2000р. №2017-III законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії щодо, зокрема, індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

Таким чином, індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення військовослужбовців, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а тому підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 затверджений Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі - Порядок №1078).

Відповідно до п.1-1 Порядку №1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 р. - місяця опублікування Закону України від 6 лютого 2003 року №491-IV «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

У разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян проводиться їх компенсація відповідно до законодавства (абз.8 п.4 Порядку №1078).

Відповідно до абзацу першого пункту 5 Порядку №1078 у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

До вказаної постанови внесені зміни постановою Кабінету Міністрів України від 18.10.2017р. №782 та включено поліцейських до переліку категорій осіб, яким здійснюється індексація грошового забезпечення.

Сторонами у справі не заперечується, що у період проходження ОСОБА_1 служби в Департаменті захисту економіки Національної поліції України з 07.11.2015р. по 30.03.2017р. та в ГУНП в Одеській області з 01.04.2017р. по 30.11.2017р. індексація грошового забезпечення позивачу не нараховувалася та не виплачувалася.

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апелянтів, що індексація грошового забезпечення ОСОБА_1 повинна здійснюватися лише з набранням чинності постановою Кабінету Міністрів України від 18 жовтня 2017 року №782, якою включено поліцейських до переліку категорій осіб, яким здійснюється індексація грошового забезпечення, оскільки виплата індексації прямо передбачена положеннями ч.5 ст.94 Закону №580-VIII та ч.1 ст.2 Закону №1283-ХІІ.

Закон України «Про Національну поліцію» має вищу юридичну силу ніж Порядок №1078.

В свою чергу, відсутність в нормативно-правовому акті певної категорії осіб, тобто наявність законодавчої прогалини, не може мати наслідком порушенням державою взятих на себе зобов`язань.

Таким чином, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції в частині зобов`язання ГУНП в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.04.2017р. по 30.11.2017р., а Департамент захисту економіки Національної поліції України за період з 07.11.2015р. по 30.03.2017р.

Доводи апеляційних скарг відповідачів таких висновків суду не спростовують.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 в частині вимог щодо зобов`язання ГУНП в Одеській області нарахувати та виплатити позивачу компенсацію за невикористані 30 днів щорічної відпустки та 15 днів додаткової відпустки за 2018 рік, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на відповідну компенсацію при звільненні з військової служби на підставі ч.ч.9, 10 ст.93 Закону України «Про Національну поліцію» та ч.1 ст.24 Закону України «Про відпустки».

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно ст.93 Закону №580-VIII тривалість відпусток поліцейського обчислюється подобово. Святкові та неробочі дні до тривалості відпусток не включаються. Тривалість щорічної основної оплачуваної відпустки поліцейського становить тридцять календарних днів, якщо законом не визначено більшої тривалості відпустки. За кожний повний календарний рік служби в поліції після досягнення п`ятирічного стажу служби поліцейському надається один календарний день додаткової оплачуваної відпустки, але не більш як п`ятнадцять календарних днів.

Поліцейським у рік звільнення за власним бажанням, за віком, через хворобу чи скорочення штату в році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої обчислюється пропорційно з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожний повний місяць служби в році звільнення. При звільненні поліцейського проводиться відрахування з грошового забезпечення надмірно нарахованої частини чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року. За невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону.

Частиною першою статті 24 Закону України «Про відпустки» передбачено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - інваліда з дитинства підгрупи А I групи.

Критерії виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції України, у тому числі здобувачам вищої освіти, яким присвоєно спеціальне звання поліції (далі - здобувачі), закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських (далі - ЗВО) визначені у Порядку та умовах виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016р. №260 (далі - Порядок №260).

Згідно з абзацами сьомим і восьмим пункту 8 розділу ІІІ Порядку №260 за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства. Виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення.

Отже, у випадку звільнення поліцейських з органів Національної поліції України їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні, як основної, так і додаткової відпустки, на що звернув увагу Верховний Суд у постановах від 19 січня 2021 року у справі №160/10875/19, від 31 березня 2021 року у справі №320/3843/20.

Судом першої інстанції встановлено та апелянтами не спростовано, що ОСОБА_1 за період служби в ГУ НП в Одеській області не використав 30 діб щорічної основної та 15 діб додаткової оплачуваних відпусток за 2018 рік. Доказів нарахування та виплати позивачу грошової компенсації за невикористані ним дні основної щорічної та додаткової відпустки за 2018 рік відповідачем ні суду першої, а ні суду апеляційної інстанцій не надано.

А відтак, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що ОСОБА_1 має право на отримання грошової компенсації за невикористані дні відпусток.

Заперечуючи такий висновок суду першої інстанції ГУНП в Одеській області в поданій ним апеляційній скарзі посилається лише на те, що обов`язковою передумовою для виплати поліцейському компенсації за невикористану відпуску є визначення кількості днів невикористаної відпустки в наказі про звільнення, тоді як в наказі про звільнення ОСОБА_1 від 07.05.2019р. №499 відсутні відомості про невикористані позивачем відпустки, які підлягають грошовій компенсації.

Колегія суддів не приймає до уваги такі доводи апелянта, оскільки не зазначення в наказі про звільнення ОСОБА_1 кількості днів невикористаних ним відпусток не є підставою для позбавлення його гарантованого Законом права на отримання відповідної компенсації. Більше того, в апеляційній скарзі Головне управління не зазначає про те, що позивач використав основну і додаткову відпустку або ж про те, що на його користь виплачено грошову компенсацію за не використані ним дні відпусток.

Підсумовуючи викладене колегія суддів не вбачає підстав для висновку про незаконність оскаржуваного рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30.06.2025р. в частині задоволення позову ОСОБА_1 . Доводи апеляційних скарг ГУНП в Одеській області та Департаменту захисту економіки Національної поліції України висновків суду першої інстанції у відповідній частині не спростовують.

Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області (ліквідаційна комісія) правом на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції в частині покладених на нього зобов`язань не скористалося.

Надаючи правову оцінку висновкам суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 та, відповідно, доводам апеляційної скарги позивача колегія суддів виходить з наступного.

Апелянт, серед іншого, зазначає, що судом першої інстанції необґрунтовано відмовлено в задоволенні його позову в частині вимог щодо виплати доплати за роботу в нічний час за період з 07.11.2015р. по 30.03.2017р., оскільки право на отримання відповідної надбавки позивач набув на підставі підпункту 3 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015р. №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції».

Так, пунктом 1 Постанови №988 встановлено, що грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Підпунктом 3 пункту 5 Постанови №988 визначено обов`язок виплачувати доплату за службу в нічний час - у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час.

Відповідно до пункту 11 Розділу II Порядку №260 поліцейським, які виконують службові обов`язки в нічний час, виплачується доплата за службу в нічний час у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час. Годинна ставка обчислюється шляхом ділення місячного посадового окладу на кількість годин фактичного часу служби з урахуванням норми тривалості службового часу за відповідний місяць при 40-годинному робочому тижні. Службою в нічний час вважається виконання поліцейськими службових обов`язків у період з 22.00 до 06.00.

Поліцейським, які несуть службу в нічний час, надається перерва для відпочинку та харчування тривалістю не більше двох годин. Перерва для відпочинку і харчування не включається в службовий час.

Поліцейським добового наряду під час чергування почергово надаються перерви для вживання їжі та короткочасного відпочинку. Загальна тривалість такої перерви становить 4 години (2 години вдень і 2 години вночі) та не включається в службовий час.

Підставами для виконання службових обов`язків у нічний час є графіки нарядів та чергувань, затверджені наказами керівників підрозділів органів поліції.

Облік фактичного часу служби в нічний час для нарахування доплати здійснюється керівником підрозділу, у якому проходить службу поліцейський, шляхом оформлення довідки обліку несення поліцейськими служби в нічний час за формою, визначеною в додатку 1 до цих Порядку та умов, яка до 15 числа місяця, наступного після залучення поліцейських до несення служби в нічний час, подається до фінансового підрозділу.

Доплата за службу в нічний час не має постійного характеру та виплачується поліцейським, залучення яких до служби в нічний час, підтверджене вказаними вище документами, за минулий місяць одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць.

З аналізу вказаних норм у їх сукупності слідує, що за несення служби в нічний час виплачується доплата у розмірі 35% посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час. Тобто, відповідна виплата проводиться саме за кожну годину служби поліцейським у нічний час. При цьому, підставами для виконання службових обов`язків у нічний час є графіки нарядів та чергувань, затверджені наказами керівників підрозділів органів поліції, а облік фактичного часу служби в нічний час для нарахування доплати здійснюється шляхом оформлення довідки обліку несення поліцейськими служби в нічний час за формою, визначеною у додатку 1 до цих Порядку та умов. У разі відсутності зазначених документів, додаткова оплата понаднормової служби не проводиться.

Як правильно зазначив суд першої інстанції та не спростовано апелянтом, в матеріалах справи відсутні документи, які б свідчили про залучення ОСОБА_1 у період з 07.11.2015р. по 30.03.2017р. до служби у нічний час (накази, табелі обліку понаднормового виходу, табелі обліку використання робочого часу щодо підтвердження виконання роботи, книги нарядів щодо залучення до служби в нічний час).

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 у відповідній частині.

Згідно з підпунктом 1 пункту 4 Постанови №988 керівникам органів, закладів та установ Національної поліції в межах затверджених для них асигнувань на грошове забезпечення надано право установлювати, зокрема, надбавку за специфічні умови проходження служби в поліції в розмірі до 100 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням та надбавки за стаж служби.

Відповідно до пункту 4 розділу 2 Порядку №260 надбавка за специфічні умови проходження служби в поліції поліцейським виплачується в розмірі до 100 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням та надбавки за стаж служби. Розмір надбавки встановлюється кожному поліцейському індивідуально залежно від специфіки умов проходження служби (успішне виконання повноважень, якість, складність, обсяг та важливість виконуваних завдань, залучення до розробки проектів нормативно-правових актів тощо) на підставі мотивованого подання керівника структурного підрозділу відповідного органу поліції та оголошується наказом по особовому складу. Виплата надбавки проводиться на підставі наказу про її встановлення з дня, зазначеного в наказі, у разі відсутності дати - з дня підписання наказу. Поліцейським, які отримують підвищені посадові оклади, надбавка за специфічні умови проходження служби в поліції виплачується з урахуванням підвищених посадових окладів. У разі несвоєчасного або неналежного виконання завдань, зниження результатів службової діяльності розмір установленої раніше надбавки за мотивованим поданням керівництва органу поліції може бути зменшено або надбавку взагалі скасовано, про що оголошується наказом.

Системний аналіз вищевикладених правових норм свідчить про те, що керівникам органів, закладів та установ Національної поліції, надано право за наявності відповідних специфічних умов проходження служби в поліції, що підтверджується вмотивованим поданням, установлювати зазначену надбавку в межах затверджених для них асигнувань на грошове забезпечення.

Тобто, зазначена надбавка не є безумовною, а призначається у разі наявності передбачених підстав за рішенням керівника.

Висновки колегії суддів відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 16 квітня 2020 року по справі №805/1874/18-а.

Отже, є помилковими посилання позивача на те, що мотивоване подання, стосується тільки відсоткового розміру цієї надбавки, а не встановлення самої надбавки за специфічні умови проходження служби та поліції, як щомісячного додаткового виду грошового забезпечення.

В матеріалах справи відсутні докази, що за результатами роботи ОСОБА_1 у період з 07.11.2015р. по 30.03.2017р. та з 01.04.2017р. по 30.04.2018р. йому встановлювалася надбавка за специфічні умови проходження служби в поліції.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, відповідна надбавка на користь ОСОБА_1 виплачувалася з 01.05.2018р. в розмірі 25 відсотків.

Колегія суддів, також, встановила, що право ОСОБА_1 на надбавку за специфічні умови проходження служби за період з 01.05.2017р. до 08.05.2019р. (що частково охоплюється спірним періодом) було предметом спору у справі №420/1304/22 та в задоволенні відповідних вимог позивачу відмовлено постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26.09.2023р.

З огляду на наведене у сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав до задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині виплати на його користь надбавки за специфічні умови проходження служби з 07.11.2015р. по 30.03.2017р. та з 01.04.2017р. по 30.04.2018р.

Згідно листа ГУНП в Одеській області від 14.12.2021р. за вих №9/118аз ОСОБА_1 в період проходження служби мав допуск до державної таємниці за формою 2 у такі періоди:

- з 22.06.2011р. до 18.06.2015р. (наданий розпорядженням УСБУ в Одеській області від 22.06.2011р. №63-д);

- з 18.06.2018р. до 09.12.2019р. (наданий розпорядженням УСБУ в Одеській області від 18.06.2019р. №94-д, скасований розпорядженням УСБУ в Одеській області від 09.12.2019р. №194д);

- з 14.07.2011р. до 04.11.2015р. (наданий доступ до державної таємниці наказом ГУ МВС України в Одеській області від 14.07.2011р. №337 о/с дск, який припинений наказом ГУ МВС України в Одеській області від 04.11.2015р. №1592 дск);

- з 04.05.2016р. до 10.10.2016р. (наданий доступ до державної таємниці наказом ДЗЕ НПУ від 04.05.2016р. №96о/с, припинений доступ наказом ДЗЕ НПУ від 10.10.2016р. №246о/с);

- з 17.10.2016р. до 31.03.2017р. (наданий доступ до державної таємниці наказом Управлінням захисту економіки в Одеській області від 17.10.2016р. №100 о/с дск, припинений доступ наказом Управлінням захисту економіки в Одеській області від 31.03.2017р. №7 о/с дск);

- з 05.05.2017р. до 07.03.2018р. (наданий доступ до державної таємниці наказом ГУ НП в Одеській області від 05.05.2017р. №1457дск, припинений доступ наказом УКР ГУ НП в Одеській області від 07.03.2018р. №12дск);

- з 23.03.2018р. до 21.05.2019р. (наданий доступ до державної таємниці наказом СУ ГУ НП в Одеській області від 23.03.2018р. №19дск, припинений доступ наказом СУ ГУ НП в Одеській області від 21.06.2018р. №43дск, наданий доступ наказом ГУ НП в Одеській області від 21.06.2018р. №43дск, припинений доступ наказом ГУ НП в Одеській області від 21.05.2018р. №23дск).

Відповідно до листа ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Одеській області від 13.02.2024р. №14/1-С-24 розмір надбавки ОСОБА_1 за службу в умовах режимних обмежень за період з 01.01.2011р. по 06.11.2015р. становить 15% до посадового окладу.

Таким чином, право позивача щодо нарахування надбавки за службу в умовах режимних обмежень в розмірі 15% від розміру посадового окладу починаючи з 22.06.2011р. по 06.11.2015р. не порушені.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1 в часині вимог щодо нарахування надбавки за службу в умовах режимних обмежень в розмірі 15% від розміру посадового окладу починаючи з 07.11.2015р. по 30.03.2017р., суд першої інстанції виходив з того, що наявність у позивача допуску та доступу до державної таємниці не є безумовною підставою для встановлення надбавки за службу в умовах режимних обмежень та не підтверджує факт постійної роботи із секретною інформацією або її носіями. За висновками суду, позивач помилково ототожнив сам факт допуску до роботи в умовах режимних обмежень із постійною роботою з відомостями (документами), що становлять відповідну державну таємницю.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 22 Закону України «Про державну таємницю» передбачено, що залежно від ступеня секретності інформації встановлюються такі форми допуску до державної таємниці:

форма 1 - для роботи з секретною інформацією, що має ступені секретності «особливої важливості», «цілком таємно» та «таємно»;

форма 2 - для роботи з секретною інформацією, що має ступені секретності «цілком таємно» та «таємно»;

форма 3 - для роботи з секретною інформацією, що має ступінь секретності «таємно»,

а також такі терміни дії допусків: для форми 1 - 5 років; для форми 2 - 7 років; для форми 3 - 10 років.

Допуск до державної таємниці надається дієздатним громадянам України віком від 18 років, які потребують його за умовами своєї службової, виробничої, наукової чи науково-технічної діяльності або навчання, органами Служби безпеки України після проведення їх перевірки. Порядок надання допуску до державної таємниці визначається Кабінетом Міністрів України.

Для розгляду питання про надання громадянам допуску до державної таємниці державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями, де працюють, проходять службу або навчаються громадяни, оформляються документи, які надсилаються до органів Служби безпеки України. Перелік та форми таких документів, а також порядок їх надання визначаються Кабінетом Міністрів України.

Надання допуску передбачає: визначення необхідності роботи громадянина із секретною інформацією; перевірку громадянина у зв`язку з допуском до державної таємниці; взяття громадянином на себе письмового зобов`язання щодо збереження державної таємниці, яка буде йому довірена; одержання у письмовій формі згоди громадянина на передбачені законом обмеження прав у зв`язку з його допуском до державної таємниці; ознайомлення громадянина з мірою відповідальності за порушення законодавства про державну таємницю.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про державну таємницю» у разі коли за умовами своєї професійної діяльності громадянин постійно працює з відомостями, що становлять державну таємницю, йому повинна надаватися відповідна компенсація за роботу в умовах режимних обмежень, види, розміри та порядок надання якої встановлюються Кабінетом Міністрів України.

На виконання зазначених вимог закону Кабінет Міністрів України постановою від 15 червня 1994 року №414 затвердив Положення про види, розміри і порядок надання компенсації громадянам у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці (далі - Положення №414).

У п.1 Положення №414 зазначено, що воно визначає види, розміри і порядок надання компенсації працівникам органів законодавчої, виконавчої та судової влади, органів прокуратури, інших органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, які за умовами своєї професійної діяльності постійно працюють з відомостями, що становлять державну таємницю (далі - особи, які працюють в умовах режимних обмежень).

Згідно п.2 Положення №414 особам, які працюють в умовах режимних обмежень, установлюється надбавка до посадових окладів (тарифних ставок) залежно від ступеня секретності інформації: відомості та їх носії, що мають ступінь секретності «особливої важливості», - 20 відсотків; відомості та їх носії, що мають ступінь секретності «цілком таємно», - 15 відсотків; відомості та їх носії, що мають ступінь секретності «таємно», - 10 відсотків.

Відповідно до п.5 Положення №414 такими, що постійно працюють з відомостями, що становлять державну таємницю, вважаються особи, які за своїми функціональними обов`язками або на час виконання робіт згідно з укладеними договорами займаються розробленням, виготовленням, обліком, зберіганням, використанням документів, виробів та інших матеріальних носіїв державної таємниці, приймають рішення з цих питань або здійснюють постійний контроль за станом захисту державної таємниці.

Згідно з п.6 Положення №414 персональний склад осіб, які працюють в умовах режимних обмежень, та розмір надбавки визначаються керівником відповідного органу законодавчої, виконавчої та судової влади, органу прокуратури, інших органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, де працюють ці особи.

Надбавка до посадових окладів (тарифних ставок) виплачується лише за наявності дозволу на провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею, наданого відповідно до законодавства про державну таємницю.

Згідно п.7 розділу ІІ Порядку №260, поліцейським, які проходять службу в умовах режимних обмежень та за своїми функціональними обов`язками постійно працюють з відомостями, що становлять державну таємницю (займаються розробленням, виготовленням, обліком, зберіганням, використанням документів, виробів та інших матеріальних носіїв секретної інформації, приймають рішення з цих питань або здійснюють постійний контроль за станом охорони державної таємниці (далі - поліцейські, які проходять службу в умовах режимних обмежень)), установлюється надбавка до посадових окладів залежно від ступеня секретності інформації: відомості та їх носії, що мають ступінь секретності «особливої важливості», - 20 відсотків; відомості та їх носії, що мають ступінь секретності «цілком таємно», - 15 відсотків; відомості та їх носії, що мають ступінь секретності «таємно», - 10 відсотків.

Поліцейським, які проходять службу в умовах режимних обмежень і безпосередньо виконують науково-дослідні та дослідно-конструкторські роботи, що містять державну таємницю і передбачені державним замовленням (контрактом), установлюється надбавка до посадових окладів залежно від ступеня секретності та обсягу інформації: відомості та їх носії, що мають ступінь секретності «особливої важливості», - 70 - 100 відсотків; відомості та їх носії, що мають ступінь секретності «цілком таємно», - 30 - 70 відсотків; відомості та їх носії, що мають ступінь секретності «таємно», - 10 - 30 відсотків.

Установлення надбавки поліцейським за службу в умовах режимних обмежень здійснюється на підставі затверджених керівниками органів поліції номенклатур посад поліцейських, що підлягають оформленню на допуск до державної таємниці.

Надбавка за службу в умовах режимних обмежень установлюється поліцейським за займаною посадою наказом по особовому складу на підставі мотивованих рапортів керівників структурних підрозділів відповідного органу поліції, погоджених з режимно-секретним підрозділом цього органу.

Надбавка за службу в умовах режимних обмежень виплачується поліцейським з дня призначення на посаду, яку включено до номенклатури посад, що підлягають оформленню на допуск до державної таємниці, але не раніше дня оформлення допуску до державної таємниці.

У разі призначення на іншу штатну посаду або покладення на поліцейського тимчасового виконання обов`язків надбавка за службу в умовах режимних обмежень переустановлюється з дотриманням вимог цих Порядку та умов.

Виплата надбавки за роботу в умовах режимних обмежень припиняється:

з дня призначення на посаду, за якою вона не встановлена;

з дня скасування допуску до державної таємниці;

з дня закінчення науково-дослідних та дослідно-конструкторських робіт.

Поновлення виплати вказаної надбавки здійснюється в порядку, що визначений для її встановлення.

Умови, за яких державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації можуть отримати дозвіл на провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею, встановлені у ст. 20 Закону України «Про державну таємницю».

Аналізуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що надання допуску до державної таємниці, передбачає визначення необхідності роботи громадянина із секретною інформацією. Зокрема, така необхідність виникає, якщо виконання службових/посадових обов`язків вимагає доступу до державної таємниці.

Тобто, якщо обсяг функціональних обов`язків за певною посадою, зокрема в державному органі, передбачає, що під час їх виконання в особи виникне чи може виникнути необхідність доступу до державної таємниці, дана особа з огляду на таку службову необхідність повинна отримати у встановленому порядку допуск до державної таємниці відповідної форми, що відповідно до ст.22 Закону України «Про державну таємницю» залежить від ступеня секретності.

Відсутність у посадової особи допуску до державної таємниці (встановленої форми) унеможливлює виконання нею посадових обов`язків, відтак і саме перебування на посаді, яка за обсягом покладених на неї завдань вимагає доступу до державної таємниці і умовою призначення на яку (перебування на якій) є наявність/необхідність оформлення допуску до державної таємниці.

Робота в умовах режимних обмежень покладає на особу, якій у встановленому порядку надано допуск до державної таємниці встановленої форми, певні зобов`язання та обмеження. Якщо така робота зумовлена виконанням професійних обов`язків (зокрема за відповідною посадою у державному органі), це означає, що в умовах режимних обмежень особа працює постійно, у зв`язку з чим у неї відповідно до ст. 30 Закону України «Про державну таємницю» виникає право на отримання компенсації.

За змістом п.2 Положення №414 компенсація надається у виді надбавок до посадових окладів (тарифних ставок) у відсотковому відношенні, розмір якого залежить від ступеня секретності інформації, до якої оформлено допуск.

Виплата надбавки у відповідному розмірі до посадового окладу особі, яка працює в умовах режимних обмежень, здійснюється на підставі наказу керівника відповідного органу, у якому особа працює/проходить службу. Водночас умови, за яких особа має право на отримання такої надбавки, а також її розмір визначають положення Закону України «Про державну таємницю» та прийняте урядом на його виконання Положення.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів доходить висновку, що положення ст. 30 Закону України «Про державну таємницю», п.п.2, 5 Положення №414 слід розуміти так, що необхідною умовою отримання компенсації у зв`язку з виконанням робіт, які передбачають доступ до державної таємниці, є наявність в особи допуску до державної таємниці (на підставі якого надається доступ до державної таємниці), а також виконання робіт/завдань та/або посадових обов`язків, які вимагають доступу до державної таємниці чи з огляду на поставлені завдання передбачають виникнення необхідності у такому доступі.

Таким чином, наявність у ОСОБА_1 допуску та доступу до державної таємниці не є безумовною підставою для встановлення надбавки за службу в умовах режимних обмежень та не підтверджує факт постійної роботи із секретною інформацією або її носіями.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач помилково ототожнив сам факт допуску до роботи в умовах режимних обмежень із постійною роботою з відомостями (документами), що становлять відповідну державну таємницю. Відсутність фактів такої системної роботи позивача з розроблення, виготовлення, обліку, зберігання використання документів, виробів та інших матеріальних носіїв секретної інформації та приймання рішень з цих питань або здійснення постійного контролю за станом охорони державної таємниці виключає право позивача на таку надбавку до грошового забезпечення.

На підставі викладеного, колегія суддів не вбачає підстав для висновку про незаконність оскаржуваного рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 щодо нарахування та виплати на його користь надбавки за службу в умовах режимних обмежень в розмірі 15% від розміру посадового окладу за період з 07.11.2015р. по 30.03.2017р.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання відповідачів нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення, то колегія суддів зазначає наступне.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що так як відповідачами порушено встановлені строки виплати йому грошового забезпечення, останній набув право на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати у відповідності до Закону України від 19.10.2000р. №2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001р. №159.

Так, основною умовою для виплати громадянину компенсації передбаченої Законом №2050-ІІІ та Порядком №159, є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата). Компенсація за порушення строків виплати такого доходу, який не має разовий характер, проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Таким чином, за змістом наведених норм обов`язок здійснити компенсацію втрати частини доходів настає лише у випадку порушення встановлених строків їх виплати. При цьому виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу.

Норми Закону №2050-ІІІ і Порядку №159 не покладають на особу, якій несвоєчасно виплатили компенсацію втрати частини доходів, обов`язку додатково звертатися до органу за виплатою такої компенсації.

Системний аналіз норм статей 1, 2, 4 Закону № 2050-ІІІ та Порядку № 159 свідчить, що ними фактично встановлено (визначено) обов`язок відповідного підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання у разі порушення встановлених строків виплати доходу (в тому числі індексації грошового забезпечення) громадянам провести їх компенсацію (нарахувати та виплатити) у добровільному порядку в тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості з перерахованої індексації грошового забезпечення.

Оскільки право ОСОБА_1 на індексацію грошового забезпечення було спірним у межах розгляду даної справи, відповідачами ще не здійснено нарахування індексації грошового забезпечення за спірні періоди та її виплату, тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги в цій частині є передчасними, у зв`язку з чим задоволенню не підлягають.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18 травня 2023 року у справі №200/14129/19-а, від 20 квітня 2023 року у справі №200/11746/19-а, від 24 січня 2023 року у справі №200/10176/19-а.

Підсумовуючи викладене у сукупності колегія суддів доходить висновку, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не спростовують правильність висновку суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову, а тому підстав для задоволення скарги позивача та скасування рішення від 30.06.2025р. колегія суддів також не вбачає.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційні скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, тому постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , Головного управління Національної поліції в Одеській області та Департаменту захисту економіки Національної поліції України залишити без задоволення, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 червня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлений 11 вересня 2025 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лук`янчук