Справа № 460/12916/25
Суддя: Д.П. Зозуля
Дата ухвалення: 2025-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

10 вересня 2025 року м. Рівне №460/12916/25

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Зозулі Д.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доКорнинської сільської ради
про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Корнинської сільської ради про визнання бездіяльності щодо внесення до книги погосподарського обліку відомостей про об`єкт погосподарського обліку згідно з технічного паспорту ТІ01: НОМЕР_1 складеного за результатами технічної інвентаризації 17.10.2024, ідентифікатор об`єкта нерухомого майна 01.2629519.5055626.202441017.62.0000.37 протиправною та зобов`язання внести до книги погосподарського обліку відомості про об`єкт погосподарського обліку згідно з технічним паспортом ТІ01: НОМЕР_1 складеному за результатами технічної інвентаризації 17.10.2024, ідентифікатор об`єкта нерухомого майна 01.2629519.5055626.202441017.62.0000.37 власника ОСОБА_1 .

В обґрунтування позову зазначено, що позивач 1991 року побудувала житловий будинок на земельній ділянці в с. Корнин Рівненського району Рівненської області, в якому проживає і на даний час. В липні 2025 року позивач звернулася з заявою до відповідача про внесення відомостей до погосподарської книги щодо вказаного домоволодіння, однак відповідач відмовив позивачу, у зв`язку з ненаданням всіх необхідних документів. Вважає, що бездіяльність відповідача є необґрунтованою і протиправною, а тому просила позов задовольнити.

Ухвалою суду від 31.07.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

На адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач позовні вимоги не визнав. На обґрунтування своїх заперечень зазначив, що внесення змін до погосподарської книги (зокрема, виключення старої будівлі та внесення нової) можливе тільки на підставі документального підтвердження відповідних обставин. Зауважив, що позивач не звертався до відповідача із заявами про проведення обстеження земельної ділянки, не ініціював процедуру факту знесення будівлі у передбаченому порядку. Вважає, що у спірних правовідносинах діяв у межах, на підставі повноважень та у спосіб, визначені чинним законодавством, а тому просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, то відповідно до ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши позовну заяву та відзив на неї, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив таке.

ОСОБА_1 проживає у будинку за адресою АДРЕСА_1 , площею 119,5 кв.м.

В ході реєстрації права власності на вказаний будинок позивачем було з`ясовано, що в книзі погосподарського обліку відсутні відомості про вказане домоволодіння. Натомість значиться інформація про домоволодіння, що належало на праві власності її чоловіку, ОСОБА_2 .

Так, матеріали справи свідчать, що за адресою: АДРЕСА_1 було розташоване домоволодіння, загальною площею 47,8 кв.м - будинок збудований до 1939 року, належав чоловіку позивача, ОСОБА_2 .

Згодом за вказаною адресою АДРЕСА_1 було збудоване ще одне домоволодіння, яке складалося з будинку садибного типу та господарської споруди площею, яке на лежало ОСОБА_1 .

В подальшому, 1998 року ОСОБА_2 зніс аварійний будинок збудований до 1939 року загальної площею 47,8 кв.м. і за адресою: АДРЕСА_1 залишилося лише одне домоволодіння, яке складалося з будинку садибного типу площею 119,5 кв.м та господарської споруди площею 158,7 кв.м. та належить ОСОБА_1 .

Вказаний будинок розташований на земельній ділянці площею 0,12 га під будівництво індивідуальних житлових будинків, що виділена ОСОБА_1 згідно з рішенням виконавчого комітету Корнинської сільської ради народних депутатів Рівненського району Рівненської області №63 від 09.12.1991.

Позивачем також оформлено будівельний паспорт на вказаний будинок, розроблено план забудови та проект одноквартирного двоповерхового житлового будинку №АРР-1-90.

Рішенням Корненської сільської ради Рівненського району Рівненської області №1622 від 20.07.2015 ОСОБА_1 надано дозвіл на встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) орієнтовно площею 0,25 га, розташованої в с.Корнин Рівненського району Рівненської області.

17.10.2024 за результатами технічної інвентаризації складено технічний паспорт ТІ01:0834-5035-5803-9190 та вказаному будинку надано ідентифікатор об`єкта нерухомого майна № 01.2629519.5055626.20241017.62.0000.37.

В липні 2025 року позивач звернулася до Корнинської сільської ради з заявою про внесення до книги погосподарського обліку відомостей про об`єкт погосподарського обліку згідно з технічного паспорту ТІ01: НОМЕР_1 , складеного за результатами технічної інвентаризації 17.10.2024, ідентифікатор об`єкта нерухомого майна 01.2629519.5055626.202441017.62.0000.37, власника ОСОБА_1 .

Листом від 11.07.2025 Корнинська сільська рада повідомила позивача, що для внесення змін в книгу погосподарського обліку щодо власника житлового будинку необхідно надати правовстановлюючі документи на нерухоме майно, а також документи на підтвердження факту знесення будівлі.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо невнесення відомостей до книги погодарського обліку, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Стаття 41 Конституції України гарантує, що право приватної власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об`єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану.

В свою чергу, в силу вимог

Відповідно до розділу І Інструкції з ведення погосподарського обліку в сільських, селищних та міських радах, затвердженої Наказом Державної служби статистики України від 11.04.2016 №56, погосподарський облік, як вид первинного обліку, передбачений для накопичення і систематизації відомостей, які збирають сільські, селищні, міські ради територіальних громад (далі - місцеві ради) по кожному з розташованих на їхній території населених пунктів і які є необхідними для проведення державних статистичних спостережень.

Погосподарський облік ведуть з урахуванням норм чинного законодавства з питань захисту персональних даних. Цей облік не передбачає реєстраційних дій і не несе жодних правових наслідків для об`єктів, відносно яких він здійснюється.

В силу вимог п.3 Інструкції у рамках погосподарського обліку місцеві ради ведуть облік особистих селянських господарств у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері статистики.

Погосподарський облік у місцевих радах ведуть по кожному населеному пункту окремо за такими формами первинної облікової документації:

форма № 1 "Облікова картка об`єкта погосподарського обліку" (далі - форма № 1) - передбачена для ведення погосподарського обліку в місцевих радах, по кожному сільському населеному пункту;

форма № 3 "Список осіб, яким надані земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства із земель міських поселень" (далі - форма № 3) - передбачена для ведення обліку особистих селянських господарств у місцевих радах по кожному міському населеному пункту.

Форми погосподарського обліку заповнюють один раз. Надалі інформацію, що занесена до них, оновлюють, уточнюють, доповнюють у порядку й у строки, встановлені цією Інструкцією.

Місцеві ради самостійно приймають рішення щодо виду та формату погосподарського обліку, а також щодо організації проведення робіт з перезакладення та ведення документів погосподарського обліку.

Основними інформаційними джерелами погосподарського обліку є:

будь-які документальні свідчення щодо об`єкта погосподарського обліку: паспорти, свідоцтва, земельно-кадастрова документація, правовстановлюючі документи, рішення органів виконавчої влади й органів самоврядування будь-якого рівня, письмові заяви громадян тощо;

усні повідомлення, заяви громадян;

наочна інформація, отримана під час суцільних обходів і перевірок.

Суцільні обходи об`єктів погосподарського обліку й опитування населення проводять кожного року в період з 01 до 18 січня.

До опитування залучають особу, що відповідає за об`єкт погосподарського обліку, або за її відсутності - повнолітню особу, яка має безпосереднє відношення до об`єкта і спроможна надати достовірну інформацію про нього.

У місцевій раді призначають уповноважену особу (осіб) органу місцевого самоврядування (старосту або іншу уповноважену особу (осіб)), яка (які) відповідає(ють) за ведення погосподарського обліку в кожному населеному пункті (далі - уповноважена особа).

Перед початком обходу, щоб не пропустити окремі житлові будинки та дрібні населені пункти, перевіряють список усіх сільських населених пунктів, які розташовані на території місцевої ради. При цьому звертають увагу на те, щоб до списків були включені всі дрібні населені пункти та окремо розташовані житлові будинки: будинки для персоналу лісового господарства, залізничні станції, роз`їзди тощо. Крім того, до списку включають будинки, віднесені до відомчого житлового фонду, будинки і гуртожитки підприємств, установ, організацій, їх підсобних господарств.

Форми погосподарського обліку заповнюють відповідно до положень цієї Інструкції.

Усі записи робляться чітко, внесені зміни й уточнення обґрунтовують, завіряють підписом особи, що відповідає за об`єкт погосподарського обліку, та уповноваженої особи, що здійснювала запис, а там, де це передбачено, - також підписом члена особистого селянського господарства. Поряд зі своїм підписом уповноважена особа проставляє свої прізвище та ініціали.

Відповідно до розділу ІІ Інструкції об`єктами погосподарського обліку (далі - об`єкт ПГО) є:

домогосподарство з реєстрацією місця проживання на території населеного пункту разом із нерухомістю, якою воно володіє або користується, - перший тип об`єкта (код - 1);

домогосподарство з реєстрацією місця перебування на території населеного пункту разом із нерухомістю, якою воно володіє або користується, - другий тип об`єкта (код - 2);

домоволодіння, місце проживання власника (власників) якого зареєстровано в іншому населеному пункті, включаючи земельні ділянки, що належать цій особі (особам) у межах місцевої ради, - третій тип об`єкта (код - 3);

землеволодіння, місце проживання власника (власників) якого зареєстровано в іншому населеному пункті, - четвертий тип об`єкта (код - 4). Землеволодіння, як об`єкт ПГО, не має розташованого на ньому житлового будинку, але на ньому можуть знаходитися окремі господарські споруди;

закинутий об`єкт - домоволодіння або землеволодіння, яким тривалий час ніхто не користується і яке має ознаки занепаду, руйнування, а також домоволодіння або землеволодіння, чий єдиний власник, господар помер, а спадкоємці (правонаступники) ще не визначені, - п`ятий тип об`єкта (код - 5).

Номер об`єкта погосподарського обліку (далі - номер ПГО) - унікальний номер, який присвоюють кожному об`єкту погосподарського обліку один раз при його включенні до погосподарського обліку та який зберігається за ним допоки об`єкт не буде виключено з обліку.

Номер ПГО складається із семи цифр, перші дві з яких є порядковим номером населеного пункту в межах місцевої ради, наступні чотири цифри є порядковим номером об`єкта ПГО в межах населеного пункту, остання - кодом типу об`єкта.

Для уникнення дублювання порядкових номерів населені пункти в межах місцевої ради нумерують, розташувавши їх за алфавітним порядком. Об`єкти ПГО у населеному пункті групують за вулицями і здійснюють їх наскрізну нумерацію в межах населеного пункту за територіальним принципом у порядку зростання номерів будинків незалежно від типу об`єкта.

За будь-яких змін, що відбуваються з об`єктом ПГО протягом його перебування на обліку, в його номері може змінюватися тільки остання цифра - код типу об`єкта. Порядковий номер об`єкта ПГО у межах місцевої ради (перші шість цифр його номера) не змінюється.

Порядкові номери об`єктів ПГО, що вивільняються через виключення об`єктів з погосподарського обліку, надалі не використовують.

З огляду на наведені норми слідує, що місцеві ради уповноважені на ведення погосподарського обліку щодо відповідної територіальної громади, в т.ч. щодо формування та внесення змін до книг погосподарського обліку.

Як свідчать матеріали справи, спірним у даних правовідносинах є відсутність відомостей про домоволодіння ОСОБА_1 , розташоване за адресою АДРЕСА_1 , площею 119,5 кв.м. В свою чергу, відповідач відмовив у внесенні такої інформації, оскільки позивачем не додано до заяви правовстановлюючі документи на вказане нерухоме майно.

Поряд з цим, суд завертає увагу, що п.8 Розділу І Інструкції визначено, що основними інформаційними джерелами погосподарського обліку є: 1) будь-які документальні свідчення щодо об`єкта погосподарського обліку: паспорти, свідоцтва, земельно-кадастрова документація, правовстановлюючі документи, рішення органів виконавчої влади й органів самоврядування будь-якого рівня, письмові заяви громадян тощо; 2) усні повідомлення, заяви громадян; 3) наочна інформація, отримана під час суцільних обходів і перевірок.

Іншими словами, правовстановлюючі документи не є виключним джерелом на підставі якого сільська рада могла внести відповідні зміни до книги погосподарського обліку.

Так, з метою з`ясування вказаної обставини щодо домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 , площею 119,5 кв.м, Корнинська сільська рада як місцева рада відповідно до вимог Інструкції уповноважена провести обхід і опитування населення та на підставі отриманих даних внести відповідні зміни до книги погосподарського обліку у разі їх наявності.

Натомість відповідач не вчинив дій, передбачених Інструкцією, зокрема, але не виключно, щодо обходу, перевірки об`єкта, опитування осіб, тобто діяв не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, визначені чинним законодавством, чим допустив протиправну бездіяльність.

Поряд з цим, щодо способу відновлення порушеного права позивача, суд зазначає таке.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.5 КАС України способом захисту прав особи від протиправної бездіяльності є визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Тобто дії, які він повинен вчинити за законом.

Статтею 13 (право на ефективний засіб юридичного захисту) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 № 3-рп/2003). При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Відтак ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Суд враховує, що дискреційні повноваження можуть закріплюватися в нормативно-правових актах, проектах нормативно-правових актів такими способами: 1) за допомогою оціночних понять, наприклад: "за наявності поважних причин орган вправі надати …", "у виключних випадках особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, може дозволити…", "рішення може бути прийнято, якщо це не суперечить суспільним інтересам…" тощо; 2) шляхом перерахування видів рішень, що приймаються органом (особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування), не вказуючи підстав для прийняття того чи іншого рішення або шляхом часткового визначення таких підстав; 3) шляхом надання права органу (особі, уповноваженій на виконання функцій держави або місцевого самоврядування) при виявленні певних обставин (настанні конкретних юридичних фактів) приймати чи не приймати управлінське рішення залежно від власної оцінки цих фактів; 4) за допомогою нормативних приписів, що містять лише окремі елементи гіпотези чи диспозиції правової норми, що не дозволяють зробити однозначний висновок про умови застосування нормативного припису або правові наслідки застосування такого припису.

Стосовно дискреційних повноважень, суд, за наслідками аналізу вказаних положень, зазначає, що такими є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова "може".

У такому випадку дійсно суд не може зобов`язати суб`єкта владних повноважень обрати один з правомірних варіантів поведінки, оскільки який би варіант реалізації повноважень не обрав відповідач, кожен з них буде правомірним, а тому це не порушує будь-чиїх прав.

Суб`єкт владних повноважень повинен сам виправляти свої помилки і відновлювати права осіб, що звернулися до нього, і щодо яких мали місце порушення. Тим більше після того, як неправомірність рішення (дії, бездіяльності) встановлено судом.

Зазначена позиція повністю кореспондується з висновками Європейського суду з прав людини, відповідно до яких, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення у справі "Афанасьєв проти України" від 05.04.2005, заява №38722/02).

Отже, "ефективний засіб правого захисту" в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату.

Висновки аналогічного змісту викладені у постановах Верховного Суду від 28.05.2020 у справі 819/654/17, від 11.11.2020 у справі №822/89/18.

Судом встановлено, що внесення змін до книг погосподарського обліку належить до виключної компетенції місцевих рад, чому передує ряд дій, визначених Інструкцією.

За таких обставин, для належного способу відновлення порушеного права позивача у спірних правовідносинах відповідача належить зобов`язати повторно розглянути заяву позивача про внесення змін до книги погосподарського обліку з урахуванням вимог Інструкції та правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на наведене, позов підлягає до часткового задоволення.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Корнинської сільської ради щодо непроведення дій передбачених Інструкцією з ведення погосподарського обліку в сільських, селищних та міських радах, затвердженої Наказом Державної служби статистики України від 11.04.2016 №56, в ході розгляду заяви ОСОБА_1 від 01.07.2025 про внесення до книги погосподарського обліку відомостей про об`єкт погосподарського обліку .

Зобов`язати Корнинську сільську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 01.07.2025 про внесення до книги погосподарського обліку відомостей про об`єкт погосподарського обліку з вчиненням дій, передбачених Інструкцією з ведення погосподарського обліку в сільських, селищних та міських радах, затвердженої Наказом Державної служби статистики України від 11.04.2016 №56, та правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 10 вересня 2025 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач - Корнинська сільська рада (вул. Центральна, буд.41Б,с. Корнин,Рівненський р-н, Рівненська обл.,35304, ЄДРПОУ/РНОКПП 04387243)

Суддя Д.П. Зозуля