Справа № 240/17835/24
Суддя: Майстренко Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2025 року м. Житомир справа № 240/17835/24

категорія 112010201

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Майстренко Н.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 із позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить:

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо несвоєчасної виплати

компенсації вартості речового майна у сумі 57375,12 грн.;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити середній заробіток за 79 днів затримки повного розрахунку при звільненні за період з 27.05.2024 по 13.08.2024 включно, обчислений шляхом множення середньоденного розміру грошового забезпечення за останні два місяці служби на кількість днів затримки виплати.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що при виключенні її зі списків особового складу відповідач не провів з нею остаточного розрахунку при звільненні, а саме: не виплатив їй грошової компенсації вартості неотриманого речового майна. Вказує, що вищезазначена компенсація була виплачена їй лише 13.08.2024, а не в день звільнення 27.05.2024. У зв`язку з цим позивач вважає, що має право на отримання середнього заробітку за весь час затримки з нею повного розрахунку при звільненні, а тому вона звернулась з даним позовом до суду.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду позовну заяву прийнято до розгляду з постановленням здійснення розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідач у відзиві на позовну заяву заперечив проти позовних вимог та просить відмовити у їх задоволенні.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Судом встановлено, що позивач проходила військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 .

На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 27.05.2024 за №153 ОСОБА_1 була звільнена з військової служби у запас за підпунктом "б" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Однак, під час звільнення з військової служби та виключення зі списків особового складу військова частина НОМЕР_1 не виплатила позивачці грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно.

Матеріалами справи підтверджується, що вказана грошова компенсація вартості за неотримане речове майно в розмірі 57375,12 гривень була виплачена позивачці 13.08.2024.

Вважаючи, що у зв`язку із затримкою з нею повного розрахунку при звільненні (несвоєчасною виплатою грошової компенсації вартості за неотримане речове майно), вона має право на отримання середнього заробітку, позивач звернулась з цим позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що відповідно до частини першої статті 1-1 закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" законодавство про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей базується на Конституції України і складається з цього Закону та інших нормативно-правових актів.

Порядок, умови, склад, розміри виплати грошового забезпечення визначає Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Разом з тим, питання відповідальності за затримку розрахунку при звільненні осіб рядового і начальницького складу (зокрема, затримку виплати як грошового забезпечення, так і затримку виплати коштів за період вимушеного прогулу на виконання рішення суду, одноразової грошової допомоги при звільненні, компенсації за невикористану відпустку, які не є складовими заробітної плати (грошового забезпечення)) - не врегульовані положеннями спеціального законодавства, що встановлює порядок, умови, склад, розміри виплати грошового забезпечення. Такі питання врегульовані Кодексом законів про працю України.

Тому до спірних правовідносин підлягають застосуванню відповідні положення Кодексу законів про працю України. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 13.02.2020 у справі №813/356/16.

При цьому суд враховує, що з 19.07.2022 набрав чинності Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин" № 2352-IX від 01.07.2022, яким викладено в новій редакції норму статті 117 КЗпП України, а саме: встановлено обмеження, згідно з якими виплати працівникові його середнього заробітку за час затримки по день фактичного розрахунку здійснюються не більш, як за шість місяців.

Згідно з частиною другою статті 117 КЗпП України при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.

Таким чином, позивачу за факт несвоєчасного розрахунку, який мав місце після 19.07.2022, може бути лише одноразово відшкодовано середній заробіток - без урахування суми недоплачених коштів, складових грошового забезпечення, які не були виплачені вчасно, а також періоду затримки у розрахунку, оскільки вся відповідальність роботодавця обмежується однією умовою - терміном виплати середнього заробітку за час затримки виплати недоплачених коштів, але не більше шести місяців.

Судом встановлено, що на обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що при виключенні її зі списків особового складу відповідач не провів з нею остаточного розрахунку при звільненні, а саме не виплатив їй грошової компенсації вартості за неотримане речове майно. Вказує, що вищезазначена компенсація була виплачена їй лише 13.08.2024, а не в день звільнення 27.05.2024. У зв`язку з цим позивач вважає, що має право на отримання середнього заробітку за весь час затримки з нею повного розрахунку при звільненні.

При цьому, у відзиві на позовну заяву відповідачем зауважено, що позивач вже зверталася до суду про стягнення середнього заробітку за період з 27.05.2024 (дня виключення із списків особового складу) до 25.06.2024 (дня виплати грошового забезпечення в сумі 192745,55 грн.), спір було вирішено у судовій справі № 240/13880/24.

При цьому, у справі № 240/13880/24 було стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 28.05.2024 по 24.06.2024 у сумі 20693 (двадцять тисяч шістсот дев`яносто три) грн 40 (сорок) коп.

Таким чином, відповідач вже частково поніс матеріальну відповідальність у вигляді обов`язку сплатити середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в межах шести місяців відповідно до правового регулювання, запровадженого після 19.07.2022 року, на суму 20693,40 грн., розраховану за період з 28.05.2024 по 24.06.2024.

Із змісту рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 04.02.2025 у справі №240/13880/24 встановлено, що розмір середньоденного грошового забезпечення позивача за останні повні два місяці перед звільненням, становить 739,05 грн.

Відтак, визначаючись у справі, що розглядається, щодо суми середнього заробітку, який може бути стягнутий на користь позивача, суд дійшов висновку, що така сума складає 32518,20 грн. (739,05 грн. х 72 календарних дні фактичної затримки розрахунку = 53211,60 грн. (розмір середнього заробітку за час затримки по день фактичного розрахунку)) 20693,40 грн. (сума середнього заробітку, стягнута у справі № 240/13880/24, в межах якої роботодавець вже поніс відповідальність у вигляді сплати середнього заробітку за період з 28.05.2024 по 24.06.2024).

Отже, у даній справі розмір відповідальності відповідача у вигляді сплати середнього заробітку за час затримки розрахунку з позивачем становитиме 32518,20 грн.

Підсумовуючи наведене вище, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Доводи відповідача про нерозповсюдження на нього норми статті 117 КЗпП України є непереконливими, оскільки наведена норма встановлює відповідальність роботодавця як юридичної особи (підприємства, установи, організації незалежно від форми власності) або фізичної особи - підприємця, яка в межах трудових відносин використовує працю фізичних осіб.

Так само судом не беруться до уваги доводи відповідача про недотримання позивачем строку звернення до суду, оскільки питання дотримання строку звернення до суду досліджувалось при прийнятті позовної заяви до розгляду.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, то судовий збір відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України з відповідача не стягується.

Керуючись статтями 9, 72, 77, 143, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання дій протиправними, зобов`язати вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за несвоєчасну виплату грошового забезпечення у день звільнення у належному розмірі.

Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 середній заробіток в сумі 32 518,20 грн. за час затримки повного розрахунку при звільненні.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.М. Майстренко