Справа № 340/8059/24
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2025-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

О К Р Е М А Д У М К А
02 вересня 2025 року Справа № 340/8059/24
судді Третього апеляційного адміністративного суду Олефіренко Наталії Анатоліївни стосовно постанови колегії суддів від 02 вересня 2025 року в адміністративній справі №340/8059/24 за позовом ОСОБА_1 до Державної судової адміністрації України, Кропивницького апеляційного суду про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинення певних дій,-
ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Державної судової адміністрації України (далі - відповідач-1), Кропивницького апеляційного суду (далі - відповідач-2), у якій просить суд:
визнати протиправною бездіяльність відповідача-1 щодо незабезпечення відповідача-2 в повному обсязі бюджетними асигнуваннями для проведення видатків з виплати суддівської винагороди судді Кропивницького апеляційного суду ОСОБА_1 за період з 16 вересня 2024 року по 10 грудня 2024 року, вихідної допомоги у зв`язку з відставкою у розмірі трьох посадових окладів та грошової компенсації за невикористані відпустки, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з 01 січня 2024 року у розмірі 3028 грн;
зобов`язати відповідача-1 забезпечити відповідача-2 бюджетними асигнуваннями для здійснення видатків з виплати суддівської винагороди судді Кропивницького апеляційного суду ОСОБА_1 за період з 16 вересня 2024 року по 10 грудня 2024 року, вихідної допомоги у зв`язку з відставкою у розмірі трьох посадових окладів та грошової компенсації за невикористані відпустки, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з 01 січня 2024 року у розмірі 3028 грн;
визнати протиправною бездіяльність відповідача-2 щодо нездійснення нарахування та виплати судді Кропивницького апеляційного суду ОСОБА_1 суддівської винагороди судді за період з 16 вересня 2024 року по 10 грудня 2024 року вихідної допомоги у зв`язку з відставкою у розмірі трьох посадових окладів та грошової компенсації за невикористані відпустки, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з 01 січня 2024 року у розмірі 3028 грн;
зобов`язати відповідача-2 провести перерахунок та виплату суддівської винагороди судді Кропивницького апеляційного суду ОСОБА_1 за період з 16.09.2024 року по 10.12.2024 року включно, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня 2024 року в сумі 3028 грн, з урахуванням виплачених сум;
зобов`язати відповідача-2 провести перерахунок та виплату вихідної допомоги у зв`язку з відставкою у розмірі трьох посадових окладів судді Кропивницького апеляційного суду ОСОБА_1 у розмірі посадового окладу, визначеного виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня 2024 року - 3028 грн, з урахуванням виплачених сум;
зобов`язати відповідача-2 провести перерахунок та виплату грошової компенсації за невикористані відпустки судді Кропивницького апеляційного суду ОСОБА_1 у розмірі посадового окладу, визначеного виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня 2024 року - 3028 грн, з урахуванням виплачених сум.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що за час перебування на посаді судді Кропивницького апеляційного суду, зокрема за період з 01.09.2024 по 10.12.2024, ним отримана суддівська винагороди та при звільненні вихідна допомога у зв`язку з відставкою й грошова компенсація за невикористані відпустки. Розмір суддівської винагороди за цей період обчислено виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді у розмірі 2102,00 грн. Однак, позивач вказує, що нормою частини 3 статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIII визначено, що базовий розмір посадового окладу судді становить: 1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 3) судді Верховного Суду - 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року. Відповідно до статті 1 Закону України "Про прожитковий мінімум" від 15.07.1999 № 966-XIV прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність. Водночас, статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет на 2024 рік" від 09.11.2023 №3460-IX установлено з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2920 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема: працездатних осіб - 3028 гривень; працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, - 2102 гривні. Разом з тим, на переконання позивача, оскільки зміни до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" в частині, яка регламентує розмір суддівської винагороди у спірний період, та до Закону України "Про прожитковий мінімум" щодо визначення прожиткового мінімуму не вносилося, а тому відсутні законні підстави для зменшення розміру прожиткового мінімуму, який встановлено для працездатних осіб на 1 січня календарного року, з метою визначення суддівської винагороди. Отже, внаслідок протиправної бездіяльності відповідачів розмір суддівської винагороди позивача за період з 01.09.2024 по 10.12.2024 не відповідає розміру, встановленому спеціальним Законом України "Про судоустрій і статус суддів", що також вплинуло і на розмір вихідної допомоги у зв`язку з відставкою та грошової компенсації за невикористані відпустки. З цих підстав позивач просить позов задовольнити.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27.03.2025 адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Державної судової адміністрації України щодо не забезпечення Кропивницького апеляційного суду в повному обсязі бюджетними асигнуваннями на проведення видатків з виплати суддівської винагороди судді Кропивницького апеляційного суду ОСОБА_1 за період з 16.09.2024 по 10.12.2024 (включно), вихідної допомоги у зв`язку з відставкою у розмірі трьох місячних суддівських винагород за останньою посадою та грошової компенсації за невикористані дні відпустки, виходячи із встановленого на 01.01.2024 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого складає 3028,00 грн.

Зобов`язано Державну судову адміністрацію України забезпечити Кропивницький апеляційний суд бюджетними асигнуваннями, необхідними та достатніми для здійснення видатків з виплати суддівської винагороди судді Кропивницького апеляційного суду ОСОБА_1 за період з 16.09.2024 по 10.12.2024 (включно), вихідної допомоги у зв`язку з відставкою у розмірі трьох місячних суддівських винагород за останньою посадою та грошової компенсації за невикористані дні відпустки, виходячи із встановленого на 01.01.2024 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого складає 3028,00 грн.

Визнано протиправними дії Кропивницького апеляційного суду щодо нарахування та виплати судді Кропивницького апеляційного суду ОСОБА_1 за період з 16.09.2024 по 10.12.2024 (включно) суддівської винагороди, виходячи із встановленого на 01.01.2024 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, розмір якого складає 2102,00 грн.

Зобов`язано Кропивницький апеляційний суд здійснити нарахування та виплату судді Кропивницького апеляційного суду ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 16.09.2024 по 10.12.2024 (включно), вихідної допомоги у зв`язку з відставкою в розмірі трьох місячних суддівських винагород за останньою посадою та грошової компенсації за невикористані дні відпустки, виходячи із встановленого на 01.01.2024 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого складає 3028,00 грн, з урахуванням раніше виплачених сум і утриманням передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, апелянт посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для розгляду справи, невідповідність висновків обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення правового спору.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позиції позивача.

Переглядаючи оскаржуване судове рішення колегія суддів дійшла висновку щодо відсутністю підстав для задоволення позовних вимог.

Із такими доводами суду погодитися не можу з огляду на таке.

Розмір суддівської винагороди, визначений ст. 135 Закону № 1402-VIII, і, відповідно, розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, може змінитися лише у разі зміни прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлюється Законом України про бюджет на відповідний рік. Про ці зміни Пенсійний фонд знає безпосередньо з закону.

Довідка про суддівську винагороду має виключно інформаційний характер. Видаючи таку довідку, голова суду чи інша особа, що діє від його імені, лише інформує Пенсійний фонд про розмір та складові суддівської винагороди судді, що працює на відповідній посаді.

Слід, звернути увагу на юридичну позицію Конституційного Суду України, висловлену у Рішенні від 18.02.2020 № 2-р/2020 (ч. 6 п. 16) про «автоматичне» здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у разі збільшення розміру такої винагороди.

Положення п. 1, 3 Розділу ІІ та п.2 Розділу ІІІ Порядку № 3-1, які передбачають необхідність звернення судді та надання довідки про суддівську винагороду працюючого судді за відповідною посадою для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, не узгоджуються з принципом «автоматичності» перерахунку, про який йдеться у Рішенні Конституційного Суду України від 18.02.2020.

Рада суддів України теж неодноразово звертала увагу Пенсійного фонду України на необхідність запровадження «автоматичного» перерахунку та внесення змін до Порядку № 3-1. Зокрема, у рішеннях від 01.03.2019 № 12, від 09.04.2021 № 7.

Отже, незважаючи на чітку позицію Конституційного Суду України (ч. 6 п. 16 Рішення від 18.02.2020 № 2-р/2020) та необхідність її безумовного виконання, незважаючи на неодноразові звернення Ради суддів України, відповідні зміни в частині «автоматичного» перерахунку до Порядку № 3-1 Пенсійним фондом України не внесено.

Таким чином до внесення змін до законодавства щодо статусу суддів Верховного Суду України на виконання Рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-р/2020, Пенсійний фонд України та/або його органи повинен проводити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді Верховного Суду України у відставці у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді Верховного Суду, що працює на відповідній посаді, автоматично, незалежно від подання довідки про суддівську винагороду судді, що працює на відповідній посаді».

Згодом такий висновок підтримано Верховним Судом у постановах від 12.09.2023 у справі № 540/7777/21 та від 27.11.2023 у справі № 640/16655/21.

Застосовуючи зазначений висновок до спірних правовідносин, позовні вимоги мають бути задоволені, оскільки на виконання Рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-р/2020, Пенсійний фонд України та/або його органи повинні проводити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, автоматично, незалежно від подання довідки про суддівську винагороду судді, що працює на відповідній посаді.

Щодо застосування відповідного розміру прожиткового мінімуму під час здійснення перерахунку довічного грошового утримання, слід зазначити.

Розмір прожиткового мінімуму визначається на основі вартості споживчого кошика, який включає набори продуктів харчування, непродовольчих товарів та послуг, необхідних для забезпечення життєдіяльності людини та збереження її здоров`я. Розмір прожиткового мінімуму диференціюється для різних соціальних і демографічних груп населення, таких як діти до 6 років, діти від 6 до 18 років, працездатні особи та особи, які втратили працездатність.

Розмір прожиткового мінімуму встановлюється диференційовано для різних вікових та соціальних груп, враховуючи їхні специфічні потреби.

Прожитковий мінімум встановлюється Законом України "Про прожитковий мінімум" та застосовується при визначенні розмірів соціальних допомог, пенсій та інших виплат.

Важливо розрізняти фактичний прожитковий мінімум, який розраховується, виходячи з вартості споживчого кошика, та законодавчо встановлений прожитковий мінімум, який визначається у законі про державний бюджет.

Прожитковий мінімум впливає на розміри соціальних допомог, пенсій, аліментів та інших виплат, які розраховуються на основі прожиткового мінімуму.

Прожитковий мінімум встановлюється Кабінетом Міністрів після науково-громадської експертизи набору продуктів харчування, набору непродовольчих товарів і набору послуг.

З 2014 року розмір прожиткового мінімуму було заморожено й надалі його розмір визначався в «ручному режимі» поточні ціни ніяк не впливають на нього.

Водночас з кінця 2015 року Міністерство соціальної політики України щомісяця вираховує «фактичний розмір прожиткового мінімуму», що базується на тому самому споживчому кошику, що й законодавчий прожитковий мінімум, але у поточних цінах.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.09.2015 у справі 826/6362/15 за позовом керівника неурядового Проекту «Відкритий Суд» ОСОБА_2 до Кабінету Міністрів України вирішено: визнати протиправними дії Кабінету Міністрів України із встановлення розміру прожиткового мінімуму в Україні на 2015 рік без проведення і врахування результатів науково-громадської експертизи сформованих набору продуктів харчування, набору непродовольчих товарів і набору послуг для встановлення прожиткового мінімуму.

Це судове рішення було залишене без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 17.09.2015, а на підставі виконавчого листа за даним рішенням, 09.12.2015 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Мін`юсту Біловолом В. О. відкрито виконавче провадження ВП № 49613423 та встановлено уряду строк на виконання рішення суду: до 15.12.2015 року включно. Уряд не виконав дане рішення суду.

Набуття зазначеними судовими рішеннями законної чинності доводить існування певного механізму для встановлення прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 01 січня відповідного календарного року.

Прожитковий рівень у розмірі 2 102 грн для працездатних осіб в Україні був встановлений з 1 грудня 2019 року і зберігався протягом 2020 року до 1 липня.

З 1 липня 2020 року прожитковий мінімум для працездатних осіб був підвищений до 2197 грн.

Таким чином, прожитковий рівень у 2102 грн був актуальним протягом періоду з 1 грудня 2019 року до 1 липня 2020 року.

Згідно з українським законодавством, розмір прожиткового мінімуму для суддів не встановлюється окремо і, як правило, розраховується на основі прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Законом України «Про прожитковий мінімум» не визначено такого виду прожиткового мінімуму, як прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді.

Також, судді Законом України «Про прожитковий мінімум» не віднесені до соціальної демографічної групи населення стосовно яких прожитковий мінімум повинен встановлюватися окремо.

До 2021 року для розрахунку базового розміру посадового окладу застосовувався прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлювався на 01 січня відповідного календарного року, як це передбачено статтею 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

При цьому, зміни до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в частині, яка регламентує розмір суддівської винагороди за відповідний період, а також до Закону України «Про прожитковий мінімум» щодо визначення прожиткового мінімуму не вносилися, а отже відсутні законні підстави для зменшення розміру прожиткового мінімуму, який встановлено для працездатних осіб на 1 січня календарного року, з метою визначення суддівської винагороди.

Для врегулювання даного питання, спеціальними є норми статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», при цьому Закон України «Про державний бюджет» не повинен містити додаткового або інакшого правового регулювання правовідносин для яких діють спеціальні (виняткові) норми.

Конституція України не надає закону про Державний бюджет України вищої юридичної сили стосовно інших законів.

Про це також зазначив Конституційний Суд України у рішеннях від 09.07.2007 року №6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) та від 22.05.2008 року №10-рп/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України).

Оскільки Законом України «Про судоустрій і статус суддів» закріплено, що для визначення розміру суддівської винагороди до уваги може братися лише прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, вказана конституційна гарантія незалежності суддів не може порушуватися і змінюватися без внесення відповідних змін до закону про судоустрій.

З урахуванням викладеного, зважаючи на те, що зміна гарантованої Конституцією України однієї зі складових суддівської винагороди - прожиткового мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня календарного року, на іншу розрахункову величину, яка Законом України «Про судоустрій і статус суддів» не передбачена (прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді - 2102,00 грн.).

Суд обізнаний щодо висновків викладених у постанові ВП ВС від 24 квітня 2025 року у справі № 240/9028/24, але погодитись з обґрунтованістю зазначеної позиції досить складно.

Відповідно до ч. 2 ст. 356 КАС України у постанові Великої Палати Верховного Суду має міститися вказівка про те, як саме повинна застосовуватися норма права, із застосуванням якої не погодилася палата.

Відступ від раніше сформованої правової позиції вирішує необхідність виправлення раніше допущених передчасних підходів до тлумачення норм права та забезпечує подальший розвиток застосування норм права.

Разом з тим, принцип єдності судової практики не є абсолютним, оскільки в протилежному випадку це означало б неможливість виправити судом свою позицію або виключало б можливість динамічного розвитку права та суспільних правовідносин.

Враховуючи те, що суд повинен, у першу чергу, захищати конституційні права та свободи особи, при виникненні ситуації, за якої потрібно вибирати «результат на зараз» або ефективний захист конституційних прав і свобод, варто робити вибір на користь останнього, враховуючи також дотримання балансу суспільних та приватних інтересів.

Обґрунтовуючи дану позицію відступу, колегія суддів звертає увагу, що Законом № 1402-VIІI закріплено, що для визначення розміру суддівської винагороди до уваги може братися лише прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Оскільки вказана конституційна гарантія незалежності суддів не може порушуватися і змінюватися без внесення відповідних змін до закону про судоустрій, відповідач неправильно визначився із розрахунковою величиною посадового окладу судді, застосувавши в розрахунку іншу величину, відмінну від тієї, що визначена спеціальним законом.

Необхідно підкреслити, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів, що регулюють питання правового статусу суддів, не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України та законом гарантій незалежності судді.

З огляду на викладене, вважаю, що за встановлених у цій справі обставин та правового регулювання спірних відносин така правова позиція повинна бути застосовна під час розгляду цієї справи.

Суддя Н.А. Олефіренко