Справа № 440/6194/25
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2025-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: С.С. Бойко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2025 р. Справа № 440/6194/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Ральченка І.М.,

Суддів: Катунова В.В. , Подобайло З.Г. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 26.05.2025, по справі № 440/6194/25

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області

про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просила суд:

- визнати протиправними та дискримінаційними дії Головного управління Пенсійного фонду України щодо припинення виплати пенсії за віком ОСОБА_1 з листопада 2018 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області:

негайно поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_1 з листопада 2018 року;

виплатити ОСОБА_1 заборгованість із виплати за віком за період з листопада 2018 року по дату винесення судового рішення, розраховану відповідно до встановленого розміру пенсії, включаючи, стягнуті рішеннями Полтавського окружного адміністративного суду від 08.04.2019 (справа №440/442/19) в розмірі 20801,55 грн та від 14.06.2019 (справа№440/1629/19) у розмірі 3306,34 грн, які не виплачені;

заборонити Головному управлінню Пенсійного фонду України в Полтавській області припиняти виплату пенсії ОСОБА_1 з підстав, не передбачених частиною першою статті 49 Закону України №1058-IV.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 26.05.2025 повернуто позовну заяву.

Позивачка, не погодившись з ухвалою суду, подала апеляційну скаргу, в якій просила її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначала, що судом першої інстанції безпідставно не враховано доводи, надані позивачем в обґрунтування клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду.

Вказувала на безперервний характер порушення та об`єктивні труднощі, які пов`язані з перебуванням на тимчасово окупованій території та подальшим переїздом.

Відповідно до ч. 2 ст. 312 КАС України апеляційна скарга розглянута судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 19.05.2025 про продовження строку для усунення недоліків позовної заяви надано позивачці строк для усунення недоліків протягом 5 днів з моменту отримання копії ухвали шляхом надання до суду заяви про поновлення строку звернення із позовом до суду разом із сукупністю належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення із позовом до суду.

21.05.2025 до Полтавського окружного адміністративного суду надійшла заява позивачки про усунення недоліків позовної заяви та про поновлення строку звернення до суду.

Обґрунтовуючи заяву позивачка зазначила, що положення статей 122, 123 КАС України не підлягають застосуванню до спорів, які виникли у зв`язку поновленням виплати раніше призначених (нарахованих) пенсій громадянам України.

Вказувала, що бездіяльність пенсійного органу призвела до триваючого порушення права позивачки на отримання пенсійних виплат, у зв`язку з чим обмеження права пенсіонера на отримання належної йому пенсії певними строками є неприпустимим.

Приймаючи рішення про повернення позовної заяви, суд першої інстанції виходив з того, що наведені у заяві обставини не підтверджують поважність пропуску позивачем строку звернення до суду.

Колегія суддів за результатами перегляду ухвали суду першої інстанції, зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 3 ст. 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Строк звернення до адміністративного суду - це встановлений законом проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із її заявою за вирішенням цього спору і за захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Строки адміністративного судочинства спрямовані саме на якнайшвидше здійснення такого захисту шляхом суворого їх дотримання судом та особами, які беруть участь у справі.

Встановлення процесуальних строків законом та судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 оскаржуються бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо невиплати пенсії за віком ОСОБА_1 з листопада 2018 року.

Отже, припинено виплату пенсії позивачці у листопаді 2018 року, з позовною заявою звернулася 06.05.2025, тобто більше ніж через 7 років після цієї події.

Велика Палата у своїх постановах неодноразово вказувала, що протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень потрібно розуміти як зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу, що полягає в неухваленні рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно потрібними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені. Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту несвоєчасного виконання обов`язкових дій, а важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були вчинені чи були вчинені з порушенням розумних строків. Значення мають юридичний зміст, значимість, тривалість, підстави та межі бездіяльності, а також її шкідливість для прав та інтересів особи.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору в публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Водночас перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи те, що в цій справі оскаржується саме бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо невиплати пенсії за віком ОСОБА_1 з листопада 2018 року, то предметом спору в цій справі є триваюче порушення прав позивача у виді невиконання суб`єктом владних повноважень свого обов`язку.

Колегія суддів зазначає, що бездіяльність - це триваюча пасивна поведінка суб`єкта, яка виражається у формі невчинення дії (дій), яку він зобов`язаний був і міг вчинити. Тобто бездіяльність не має чітко окреслених часових меж, а саме явище бездіяльності є триваючим.

Отже, вчинена відповідачем бездіяльність фактично є триваючим правопорушенням, оскільки відсутність дій щодо виплати позивачці пенсії триває з 2018 року.

Колегія суддів враховує, що в чинному законодавстві України не визначено поняття «триваюче правопорушення».

Разом з цим за загальноприйнятим у теорії права визначенням триваючим вважають правопорушення, яке починається з будь-якої протиправної дії чи бездіяльності, коли винна особа не виконує конкретний покладений на неї обов`язок або виконує його неповністю чи неналежним чином, а потім така бездіяльність триває протягом певного проміжку часу до моменту виконання установлених обов`язків або виявлення правопорушення.

Тобто протиправна бездіяльність не закінчується після спливу законодавчо визначено строку, а продовжує тривати доти, допоки не будуть встановлені обставини, які дозволять визначити, чи були дотриманні приписи закону в точному його розумінні.

Триваюче право повинно бути захищено, а триваюче порушення - припинено, тобто протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень може бути оскаржена до суду в будь-який час за весь період, протягом якого вона триває.

У зв`язку із цим колегія суддів зазначає, що дотримання строків звернення до суду є важливою умовою, яка невід`ємно пов`язана із реалізацією права на доступ до суду. Проте у випадку коли предметом судового розгляду є протиправна бездіяльність, яка виражена у формі невчинення обов`язкових до виконання дій, як-от невиплата пенсії, то така бездіяльність може бути оскаржена до суду в будь-який час за весь період, протягом якого вона триває.

Отже, колегія суддів зазначає, що у даному випадку предметом судового розгляду є бездіяльність, яка виражена у формі невчинення обов`язкових до виконання дій, а саме підставою звернення до суду з цим позовом стала тривала бездіяльність відповідача щодо не виплати позивачці пенсії з листопада 2018 року, а отже така бездіяльність може бути оскаржена до суду в будь-який час за весь період, протягом якого вона триває, оскільки триваюче право повинно бути захищено, а триваюче порушення припинено.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що при прийнятті оскаржуваної ухвали суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про повернення позовної заяви, з огляду на що ухвала суду підлягає скасуванню із направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 26.05.2025 по справі № 440/6194/25 скасувати.

Адміністративну справу № 440/6194/25 направити до Полтавського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.М. Ральченко
Судді В.В. Катунов З.Г. Подобайло