Справа № 280/5677/25
Суддя: Калашник Юлія Вікторівна
Дата ухвалення: 2025-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ПРО ПОВЕРНЕННЯ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ

09 вересня 2025 року Справа № 280/5677/25 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Калашник Ю.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд.166; ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

02.07.2025 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі - відповідач), в якій позивач просить: визнати недійсним податкове повідомлення-рішення №714575-24/08-25 від 29.07.2024 через невідповідність подіям, що відбулися у 2023 році з земельними ділянками.

Ухвалою суду від 07.07.2025 позовну заяву залишено без руху на підставі ст.ст. 160-161, 169 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) та позивачу було надано 10-денний строк з дня отримання вказаної ухвали для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду: 2-х екземплярів позовної заяви із позовними вимогами, сформульованими відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України; належним чином оформленої заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду оформленої у відповідності до статті 167 КАС України, в якій вказати підстави для його поновлення та надати докази, що підтверджують поважність пропуску строку звернення до суду

08.08.2025 від позивача до суду надійшла уточнена позовна заява (вх.№40045), у якій позивач просить поновити строк звернення до суду.

В обґрунтування пропуску строку звернення до суду зазначено, що отримавши податкове повідомлення-рішення №714575-24/08-25 від 29.07.2024 позивач скористався досудовим порядком врегулювання спору. Зазначає, що звертався до податкового органу районного рівня, від якого отримав відповідь 30.11.2024, яка не вирішувала спір по суті. 06.12.2024 позивач звернувся до ГУ ДПС у Запорізькій області та лише 07.02.2025 отримав відповідь із цитуванням норм права та зазначенням, що позивач може звернутись до суду. Позивач продовжив звертатись до ГУ ДПС України у Запорізькій області та просив скасувати податкове повідомлення-рішення №714575-24/08-25 від 29.07.2024. Такі звернення позивач надавав 10.02.2025 та 28.03.2025, та отримував відповіді від податкового органу 21.03.2025 та 07.05.2025 відповідно. Вважає, що строк оскарження податкового повідомлення-рішення №714575-24/08-25 від 29.07.2024 розпочався з 08.05.2025, тобто, після останньої відповіді ГУ ДПС у Запорізькій області - 07.05.2025.

Також зазначає, що є пенсіонером та звернувся за безоплатною правовою допомогою. 29.04.2025 позивачу призначено адвоката. Зазначає, про здійснення адвокатом адвокатських запитів, що також унеможливлювало звернення до суду.

У період часу з 01.08.2025 по 06.09.2025 суддя Калашник Ю.В. була відсутня на роботі, що підтверджується довідкою Запорізького окружного адміністративного суду від 05.09.2025 №02-35/25/81, яка міститься в матеріалах справи, у зв`язку із чим клопотання про зупинення провадження у справі вирішується у перший робочий день.

Надаючи оцінку поважності наведених у заяві причин пропуску строку звернення до адміністративного суду, необхідно зазначити таке.

Так, на виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху позивач, всупереч вимогам ухвали, надав 1 екземпляр уточненого позову. Відтак вимоги ухвали від 07.07.2025 про залишення позовної заяви без руху у цій частині позивачем не виконані.

Щодо строків звернення до суду, то частиною 1 статті 118 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначено, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмежено, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду з відповідним позовом.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення від 21 грудня 2010 року у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України").

Обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011). Такі обмеження направленні на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.

Необхідно зауважити на тому, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними.

Так, відповідно до ч.1 ст.122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 2 статті 122 КАС України визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Предметом оскарження у цій справі є правомірність податкового повідомлення-рішення №714575-24/08-25 від 29.07.2024. У свою чергу, із даною позовною заявою позивач звернувся до суду лише 02.07.2025, тобто після спливу шестимісячного строку для звернення до адміністративного суду із вказаним позовом.

При цьому, у позовній заяві позивач просить суд поновити строк звернення до суду із вказаним позовом. В обґрунтування зазначає, що позивач є пенсіонером, для представництва інтересів в суді звернувся за безоплатною правничою допомогою та 29.04.2025 позивачу призначено адвоката за дорученням від держави. Під час погодження правової позиції у позивача не було документального підтвердження оплати ПП «ТАС АГРО ЛАН», в якості землекористувача земельних ділянок позивача, земельного податку за 2023 рік, був направлений адвокатський запит та 10.06.2025 отримано відповідь про сплату земельного податку землекористувачем по фактичному користуванню земельними ділянками по 2023 рік включно. Позивач є юридично не обізнаною особою, оформлення та надання позивачу безоплатної правничої допомоги, а також отримання доказів, якими обґрунтовуються позовні вимоги зайняло тривалий час.

Також позивач вважає, що оскільки звертався до податкового органу, то строк оскарження рішення розпочинається з 08.05.2025, з огляду на відповідь ДПС України у Запорізькій області від 07.05.2025.

Щодо вказаних тверджень суд зазначає таке.

Про існування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення позивачу достеменно було відомо 12.09.2024, про що позивач зазначає в уточненому позові. Тому, будучи обізнаним про наявність податкового зобов`язання у розмірі 7832,36 грн. позивач не був позбавлений можливості вжити заходів для оскарження та визнання протиправними таких податкових зобов`язань у судовому порядку. Натомість, за відсутності будь-яких на те поважних причин заходів реагування не вживав, адвоката позивачу призначено лише 29.04.2025.

Щодо посилання позивача на те, що він скористався процедурою досудового порядку вирішення спору, то суд зазначає таке.

Відповідно до частини четвертої статті 122 КАС України якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень. Якщо рішення за результатами розгляду скарги позивача на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень не було прийнято та (або) вручено суб`єктом владних повноважень позивачу у строки, встановлені законом, то для звернення до адміністративного суду встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня звернення позивача до суб`єкта владних повноважень із відповідною скаргою на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Отже, КАС України передбачає можливість установлення іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, а також спеціального порядку обчислення таких строків. Такі спеціальні строки мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним строком звернення до адміністративного суду, визначеним частиною другою статті 122 цього Кодексу, а також скороченими строками, визначеними частиною четвертою статті 122 КАС України.

Відносини у сфері оподаткування, права та обов`язки платників податків і зборів, компетенцію контролюючих органів, повноваження та обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Спеціальною нормою, яка встановлює порядок оскарження рішень контролюючих органів, є стаття 56 ПК України. З її змісту вбачається, що у платника податків є право розсуду в обранні адміністративного та/або судового порядку оскарження такого рішення після його отримання. Обрання платником податків в першу чергу адміністративного порядку оскарження рішення не виключає можливості надалі звернутися до суду з відповідним позовом, що визнається досудовим порядком вирішення спору. Водночас якщо після отримання рішення контролюючого органу платник податків звертається до суду з позовом, його право на адміністративне оскарження такого рішення втрачається.

Пунктом 56.18 статті 56 ПК України визначено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

Відповідно до пункту 56.19 статті 56 ПК України у разі коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.

Зі змісту пунктів 56.2, 56.3, 56.17 статті 56, пункту 57.3 статті 57 ПК України вбачається, що процедура адміністративного оскарження податкового повідомлення-рішення розпочинається з дня подання скарги до контролюючого органу вищого рівня, яка засвідчує безпосередню незгоду платника з визначеними йому грошовими зобов`язаннями, і закінчується настанням однієї з подій, передбачених пунктом 56.17 статті 56 ПК України. Строк для подачі первинної скарги за загальним правилом становить 10 календарних днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення.

У постанові від 11.10.2019 у справі №640/20468/18 Верховний Суд здійснив системне тлумачення норм права, які регулюють питання обчислення строку звернення до суду в податкових спорах, висловивши правову позицію про те, що строки звернення до суду після застосування досудового порядку вирішення спору є коротшими, ніж звичайні строки.

Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у постанові від 26.11.2020 по справі №500/2486/19 сформулював такий правовий висновок - Норма пункту 56.18 статті 56 ПК України не визначає процесуального строку звернення до суду і, відповідно, не є спеціальною щодо норми пункту 56.19 статті 56 ПК України. Водночас норма пункту 56.19 статті 56 ПК України є спеціальною щодо норми частини четвертої статті 122 КАС України, має перевагу в застосуванні у податкових спорах і регулює визначену її предметом групу правовідносин - оскарження в судовому порядку податкових повідомлень-рішень та інших рішень контролюючих органів про нарахування грошових зобов`язань за умови попереднього використання позивачем досудового порядку вирішення спору (застосування процедури адміністративного оскарження - абзац третій пункту 56.18 статті 56 ПК України). Вона встановлює строк для їх оскарження протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.

Так, отримавши 12.09.2024 податкове повідомлення-рішення №714575-24/08-25 від 29.07.2024 позивач неодноразово звертався до податкових органів, а саме:

-12.09.2024 позивач звернувся до начальника Вознесенівського відділу податків і зборів з фізичних осіб та проведення камеральних перевірок із заявою, у якій посилався на Закон України «Про звернення громадян»;

-10.02.2025 позивач звернувся до ГУ ДПС у Запорізькій області із «третім зверненням»;

- 28.03.2025 позивач звернувся до ГУ ДПС у Запорізькій області із «четвертим зверненням».

Всі заяви/звернення позивача відповідачем розглянуті та позивачу надані відповіді у порядку Закону України «Про звернення громадян».

Тобто, відповідачем не приймались рішення за результатами розгляду скарги позивача, у порядку ст. 56 ПК України, оскільки позивач не звертався до відповідача зі скаргою, як того вимагають приписи п. 56.2 та п. 56.3 ст. 56 ПК України.

Відтак, позивачем не здійснювалось досудове порядку вирішення спору в адміністративному порядку, відповідно до ст. 56 ПК України.

Звернення позивача до відповідача є фактично зверненнями у порядку Закону України «Про звернення громадян».

Тому посилання позивача на той факт, що адміністративне оскарження податкового повідомлення-рішення №714575-24/08-25 від 29.07.2024 закінчилось відповіддю ГУ ДПС у Запорізькій області на його звернення від 28.03.2025, яку позивач отримав 07.05.2025 суд вважає хибними. Суд також зазначає, що на підтвердження вказаного факту позивач не надав суду відповідь ГУ ДПС у Запорізькій області, яку, як він зазначає, отримав 07.05.2025.

З урахуванням викладеного, позивач не здійснювалось адміністративне оскарження податкового повідомлення-рішення №714575-24/08-25 від 29.07.2024 у порядку ст. 56 ПК України, а тому строк звернення до суду становить шість місяців, з дня, коли позивач дізнався про наявність оскаржуваного рішення, тобто з 12.09.2024.

В той же час до суду позивач звернувся 02.07.2025, тобто із пропуском встановленого ст. 122 КАС України строку звернення до суду.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Підстави пропуску строку можуть бути визнані поважними, строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання скарги.

Таким чином, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження відповідного рішення у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку оскарження такого рішення з поважних причин.

Аналогічної правової позиції дотримується і Верховний Суд, про що останнім зазначається, зокрема, у постанові від 27 лютого 2020 року у справі №140/965/18, від 06 квітня 2021 року у справі 823/2363/18 та інших.

При цьому, суд зазначає, що чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. А для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного та необмеженого поновлення судами пропущеного строку.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 14.08.2020 у справі №536/2248/17.

Строки звернення до адміністративного суду є аналогом інституту позовної давності, який належить до галузей матеріального приватного права. Під строком звернення до адміністративного суду з позовною заявою слід розуміти проміжок часу після виникнення спору у публічно - правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою про захист своїх прав, свобод чи інтересів, а дотримання такого строку звернення є однією з умов для реалізації права на звернення до суду. Після закінчення цього строку особа не втрачає права звернутися з адміністративним позовом, при цьому, законодавцем врегульовано питання щодо необхідності зазначення поважних підстав для поновлення такого строку.

Таким чином, суд встановив, що позивач не надав достатніх доказів поважності пропущення строку звернення до суду з даним позовом, а пропущений строк становить понад 9 місяців, що є значним для вирішення даної категорії справ.

Тому, у задоволенні заяви позивача про поновлення пропущеного строку на звернення до адміністративного суду необхідно відмовити повністю, відповідно причини пропуску строку звернення до суду визнати неповажними.

За приписами частини 1 статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Згідно з частиною 2 статті 123 КАС України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

З огляду на викладене, оскільки позивач не подав суду 2х екземплярів уточненої позовної заяви, а також не надав суду належних доказів поважності причин пропуску строку звернення з даною позовною заявою, то підстави поновлення такого строку - відсутні, а позовну заяву належить повернути позивачу.

Керуючись ст.ст. 169, 241, 243, 248 КАС України, суддя -

УХВАЛИВ:

Визнати неповажними підстави поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд.166; ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, - повернути позивачеві.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили у строк та порядок визначений ст.ст.251, 256, 295 КАС України.

Ухвала суду першої інстанції оскаржується у строк та порядок встановлений ст.ст.251, 295,297 КАС України.

Суддя Ю.В.Калашник