Справа № 280/5854/25
Суддя: Стрельнікова Наталя Вікторівна
Дата ухвалення: 2025-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

12 вересня 2025 року Справа № 280/5854/25 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стрельнікової Н.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МОТОТЕХІМПОРТ»

до Тернопільської митниці

про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «МОТОТЕХІМПОРТ» (далі позивач) до Тернопільської митниці (далі відповідач), в якому позивач просить суд: визнати протиправним та скасувати рішення Тернопільської митниці про коригування митної вартості товару №UA403070/2025/000204/2 від 10.06.2025.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 10.06.2025 відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товару №UA403070/2025/000204/2, відповідно до якого, загальна митна вартість задекларованого товарів скоригована митницею за другорядним методом визначення митної вартості - 2-r - резервний метод, згідно з положеннями статті 64 МК України, а також відмовлено у прийнятті вказаної митної декларації шляхом оформлення картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Просить позов задовольнити.

Ухвалою судді від 14.07.2025 відкрито провадження у справі та ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідач проти адміністративного позову заперечив з підстав, викладених у письмовому відзиві відповідно до якого зазначено, що за результатами здійснення контролю правильності визначення заявленої декларантом митної вартості товарів посадовою особою митниці прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA403070/2025/000204/2 від 10.06.2025. Відповідач вважає, що спірне рішення прийняте з дотриманням вимог чинного законодавства, є законним та обґрунтованим та не підлягає скасуванню. Просить відмовити у задоволені позовної заяви.

Ухвалою суду від 07.08.2025 відмовлено у задоволенні клопотання представника Тернопільської митниці про розгляд за правилами загального позовного провадження.

Відповідно до частини 5 статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно з частини 4 статті 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Отже, відповідно до вищевказаних приписів КАС України, суд розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

07.12.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю «МОТОТЕХІМПОРТ» (Покупець) уклало з компанією «CHONGQING HUA TIAN HAO LI MACHINERY LLC» (Продавець) зовнішньоекономічний контракт №HL/5 на поставку в Україну товарів в асортименті, кількості та за цінами, вказаними у специфікаціях (додатках), які є невід`ємною частиною даного контракту.

В подальшому продавцем відповідно до умов укладеного зовнішньоекономічного контракту, специфікації №2025-6 від 15.01.2025, №2025-7 від 20.01.2025, №2025-5-z від 15.01.2025 та рахунку-фактури №HL2025-6B/7A від 20.02.2025, було здійснено поставку товарів (мотоблоки та запчастини), загальною вартістю 167 849,27 дол. США.

З метою здійснення митного оформлення ввезених в режимі імпорту товарів позивачем було їх задекларовано до митного поста Тернопільської митниці за електронною митною декларацією (ЕМД), а саме: ЕМД №25UА05U8 від 09.06.2025.

Товарна партія поставлялась на умовах FOB CHONGQING, CHINA згідно міжнародних торговельних правил "ІНКОТЕРМС 2010".

Для підтвердження вартості товару, яка повинна бути сплачена продавцю, позивачем було надано митному органу документи, перелік яких зазначений в гр.44 митної декларації , а саме: декларація митної вартості; зовнішньоекономічний контракт №HL/5 від 07.12.2023, доповнення (специфікації) до нього №2025-6, №2025-7, №2025-5-z; інвойс (рахунок-фактура) №HL2025-6В/7А від 20.02.2025, пакувальний лист від 20.02.2025, платіжні інструкції №1408 від 07.05.2025 та №1439 від 13.05.2025.

Для підтвердження транспортних витрат (фрахту) до кордону України позивачем було надано митниці: договір на морське перевезення з «Global Container Lines SIA» №2702/912/25 від 27.02.2025, договір на транспортно-експедиторські послуги з ТОВ «ХІЛЛДОМ ЛОГІСТІКС» №Х270225-40 від 27.02.2025, коносамент №UTRUST25030166 від 06.03.2025, рахунки (інвойси) на оплату транспортних послуг №G10392 від 25.05.2025 та №2057 від 26.05.2025, акти виконаних робіт, довідки про транспортні витрати від 25.05.2025, заявки на перевезення, залізничну накладну №37554913 від 29.05.2025.

Під час здійснення митницею контролю правильності визначення митної вартості товарів, митницею було направлено позивачу електронне повідомлення з проханням відповідно до частини 2 статті 53 Митного кодексу України, надати такі документи: транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару. У разі відсутності вище зазначених документів, відповідно до частини 3 статті 53 МК України надати (за наявності) виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару, копію митної декларації країни відправлення, висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Листом від 18.04.2025 позивачем було додатково надано митному органу комерційну пропозицію та прайс-лист виробника.

10.06.2025 відповідачем прийнято спірне рішення про коригування митної вартості товару №UA403070/2025/000204/2 (а.с.13-17), відповідно до якого, загальна митна вартість задекларованих товарів скоригована митницею за другорядним методом визначення митної вартості - 2-r - резервний метод, згідно з положеннями статті 64 МК України, а також відмовлено у прийнятті вказаної митної декларації шляхом оформлення картки відмови №UA403070/2025/000318 в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення (а.с.31-32).

Позивачем з урахуванням пункту 2 частини 3 статті 52 Митного кодексу України було задекларувано спірну партію товару, а митницею було випущено товар у вільний обіг за ЕМД №25UА07U3 від 11.06.2025 (а.с.19-28), загальна різниця митних платежів (ПДВ) від митної вартості, визначеної позивачем та скоригованої митницею, склала 1 968 216,96 грн.

Вважаючи прийняте відповідачем рішення про коригування митної вартості товарів №UA403070/2025/000204/2 від 10.06.2025 протиправним, позивач звернувся до суду із позовом про його скасування.

Дослідивши спірні правовідносини та надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з частиною 1 статті 246 Митного кодексу України (далі - МК України), метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Відповідно до частини 1 статті 248 Митного кодексу України, митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Згідно з частиною 1 статті 257 Митного кодексу України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Згідно частини 1 статті 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною 1 статті 52 Митного кодексу України визначено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до частини 2 статті 52 Митного кодексу України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом;

2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно з частиною 1 статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Такими документами є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (ч.2 ст.53 Митного кодексу України).

Відповідно до частини 3 статті 53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Аналіз вказаних норм дозволяє дійти висновку, що до виключної компетенції митних органів відноситься вирішення питання перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості, а також самостійного її визначення у встановлених Законом випадках. Даний висновок узгоджується з основним принципом оцінки товарів для митних цілей, закріпленим у ст.VII Генеральної асамблеї з тарифів і торгівлі «Оцінка товарів для митних цілей», згідно з яким оцінка імпортованого товару для митних цілей має базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на якій розраховується мито, або аналогічного товару.

Суд зазначає, що відповідно до приписів статті 53 Митного кодексу України, митниця має право запитувати додаткові документи в разі виявлення під час митного оформлення розбіжностей в документах, перелік яких визначений частиною 2 даної статті.

При цьому, суд зазначає, що підставою для витребування додаткових документів не є наявність недоліків (описок, помилок, тощо), як таких, а наявність саме недоліків, які впливають на правильність визначення митної вартості товару.

Так, в спірному рішенні митним органом в якості розбіжності зазначено: «Митна вартість імпортованого товару не може бути визнана за основним методом визначення митної вартості товару, у зв`язку з тим, що у документах наявні розбіжності, а також документально не підтверджено числові значення складових митної вартості, які є обов`язковими при її обчисленні та на вимогу митного органу не подано документів, що підтверджують митну вартість товару: - транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару; - копію митної декларації країни відправлення; - висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією ... Окрім цього, не подано митну декларацію країни відправлення, що не дозволяє впевнитися в достовірності заявлених відомостей щодо умов поставки та вартості товару, які впливають на формування митної вартості товару...».

З приводу вищевказаних розбіжностей суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що під час декларування митному органу для підтвердження транспортних витрат, як складової митної вартості були надані: договір мультимодального перевезення №2702/912/25 від 27.02.2025 з морським перевізником «Global Container Lines SIA», договір про надання транспортно-експедиторських послуг №Х270225-40 від 27.02.2025 з експедитором ТОВ «ХІЛЛДОМ ЛОГІСТІКС», який організовував залізничне перевезення, коносамент № UTRUST25030166 від 06.03.2025, що підтверджує морське перевезення з порту Чунцін (Китай) до порту Гданськ (Польща), залізнична накладна СМГС №37554913 від 29.05.2025, що підтверджує перевезення залізницею з Гданська (Польща) до Тернополя (Україна), рахунок №G10392 від 25.05.2025 на суму 12 500,00 дол. США за морський фрахт, рахунок на оплату №2057 від 26.05.2025 на суму 367 358,20 грн за залізничне перевезення та експедирування, довідки про транспортні витрати від 25.05.2025 від обох перевізників, що деталізують вартість перевезення до та після кордону України, акти виконаних робіт від 25.05.2025 та від 04.06.2025, заявки на перевезення №13 від 27.02.2025 та №13 від 15.05.2025, які є підставою для замовлення транспортних послуг.

Отже, наданий пакет документів є повним і достатнім для підтвердження витрат на транспортування, які є складовою митної вартості.

Щодо вимоги надати копію митної декларації країни відправлення та висновок про вартісні характеристики товару, суд зазначає наступне.

Верховний Суд, в постанові від 19.03.2019 по справі №810/4116/17 висловив наступну правову позицію щодо ненадання декларації країни відправлення : «Крім того, ненадання позивачем митної декларації країни відправлення також не може бути підставою для невизнання заявленої позивачем вартості товару, оскільки така (вартість) повністю підтверджувалася поданими позивачем при проходженні митних формальностей первинними документами, а надання такої митної декларації не є обов`язковим за вказаних обставин підтвердження митної вартості товару».

Отже, ненадання експортної декларації країни відправлення не може бути самостійною підставою для невизнання заявленої митної вартості, якщо вона підтверджується іншими первинними документами.

Щодо висновку про вартісні характеристики. Такий висновок також є додатковим документом. Наданий декларантом пакет первинних документів (контракт, специфікації, інвойс, пакувальний лист, платіжні документи, прайс-лист, комерційна пропозиція) є повним, послідовним, не містить розбіжностей та повною мірою підтверджує вартість товару.

В спірному рішенні митний орган в якості підстави для коригування митної вартості зазначає: «В договорі про перевезення від 27.02.2025 №2702/912/25 де перевізником зазначено «Global Container Lines SIA», а в накладних УМВС від 20.03.2025 №37554913 - «OWLP - 3755». Інформація, яка б підтверджувала «OWLP - 3755» до перевезення вантажу залізничним транспортом окрім накладної УМВС відсутня, а саме відсутні рахунки про перевезення, банківські платіжні документи та договори між «Global ContainerLines SIA» та «OWLP -3755»; - згідно відомостей: коносаменту від 06.03.2025 №№UTRUST25030166 поставка оцінюваної партії товару здійснено у контейнерах; на морському судні з порту CHONGQING (CHINA) до порту GDANSK (POLAND); накладних УМВС від 20.03.2025 №37554913, товар переміщувався з залізничної станції GDANSK (POLAND) до переходу на МКУ Мостиська-Пшемисль та до м. Тернопіль залізничним транспортом. Надані до митного оформлення скановані копії залізничних накладних від 20.03.2025 №37554913, не містять інформації про числові значення витрат на транспортування товару, відповідно до Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (УМВС) від 01.11.1951, ратифікованої Україною 05.06.1992 (далі-Угода). Відповідно до статті 15 даної Угоди, у залізничній накладній зазначається інформація про оплату провізних платежів. Статтею 30 Угоди передбачено порядок здійснення розрахунків за надання послуг з перевезення. Надані до митного оформлення примірники залізничних накладних не містять сторінок з інформацією щодо тарифу та вартості перевезення товару; Зазначене вище може свідчити про не повноту включення витрат пов`язаних з наданням транспортно-експедиційних послуг за межами митної території України...».

Щодо зауваження митниці про те, що у договорі на морське перевезення вказано перевізника «Global Container Lines SIA», а у залізничній накладній «OWLP - 3755» (Ost-West Logistic Poland Sp. Z.o.o), суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що перевезення спірної партії товарів є мультимодальним та складається з двох послідовних етапів.

Морський етап (Чунцін, Китай - Гданськ, Польща), який був виконаний морським перевізником «Global Container Lines SIA» на підставі договору мультимодального перевезення №2702/912/25 від 27.02.2025. Факт здійснення перевезення та його умови підтверджуються, зокрема: коносаментом №UTRUST25030166 від 06.03.2025, заявкою на перевезення №13 від 27.02.2025, довідкою про транспортні витрати від 25.05.2025, актом виконаних робіт від 25.05.2025, рахунком на оплату №G10392 від 25.05.2025.

Наземний (залізничний) етап (Гданськ, Польща - Тернопіль, Україна), який був організований транспортним експедитором ТОВ «ХІЛЛДОМ ЛОГІСТІКС» на підставі договору про надання транспортно-експедиторських послуг №Х270225-40 від 27.02.2025. Факт здійснення перевезення залізничним транспортом та його умови підтверджуються залізничною накладною №37554913 від 29.05.2025, заявкою на перевезення №13 від 15.05.2025, довідкою про транспортні витрати №7189 від 25.05.2025, актом здачі-приймання робіт (надання послуг) №1871 від 04.06.2025, рахунком на оплату №2057 від 26.05.2025.

Згідно з п.2.1.2. договору №Х270225-40 експедитор ТОВ «ХІЛЛДОМ ЛОГІСТІКС» має право укладати від свого імені договори з перевізниками для виконання доручення замовника. Таким чином, компанія «OWLP - 3755», вказана у залізничній накладній №37554913, є субпідрядником, залученим експедитором для фактичного здійснення залізничного перевезення.

Відповідно до статті 10 Закону України «Про мультимодальні перевезення» №1887-IX від 17.11.2021 (далі Закон №1887-IX), за договором мультимодального перевезення одна сторона (оператор мультимодального перевезення) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (замовника послуги мультимодального перевезення) надати послугу мультимодального перевезення, у тому числі із залученням інших учасників мультимодального перевезення вантажів до надання послуги мультимодального перевезення, в установлений договором строк.

Відповідно до статті 12 Закону №1887-IX, розрахунки за роботи та послуги, пов`язані з мультимодальним перевезенням, щодо яких не здійснюється державне регулювання тарифів, провадяться за вільними цінами, визначеними за домовленістю сторін у порядку, що не суперечить законодавству про захист економічної конкуренції.

Згідно статті 13 Закону №1887-IX «Оператор мультимодального перевезення має право:

-обирати або змінювати вид транспорту та маршрут мультимодального перевезення, діючи в інтересах замовника послуги мультимодального перевезення, за умови внесення змін до договору мультимодального перевезення, за згодою сторін та дозволу митного органу, якщо товари та транспортні засоби, що перевозяться, перебувають під митним контролем під час здійснення міжнародних перевезень;

-здійснювати мультимодальне перевезення вантажів за одним або більше документом мультимодального перевезення вантажів;

-відступати від вказівок замовника послуги мультимодального перевезення в порядку, передбаченому договором мультимодального перевезення;

-не приступати до виконання обов`язків за договором мультимодального перевезення до отримання від замовника послуги мультимодального перевезення товарно-транспортних документів, документів, необхідних для контролю за дотриманням встановлених заборон та/або обмежень на переміщення товарів через митний кордон України, та інформації щодо властивостей вантажу, умов його перевезення, а також інформації, передбаченої договором мультимодального перевезення;

-залучати до надання послуги мультимодального перевезення інших учасників мультимодального перевезення вантажів на умовах укладення з ними договорів, відповідаючи перед замовником послуги мультимодального перевезення за результати їх роботи. У такому разі оператор мультимодального перевезення виступає перед іншими учасниками мультимодального перевезення вантажів, залученими до надання послуги мультимодального перевезення, як замовник.»

Отже договірні відносини щодо перевезення спірної товарної партії у позивача наявні виключно з компанією-експедитором

Залучення компанією-перевізником будь-яких суб`єктів (на виконання обов`язку "організувати перевезення") характеризує лише обраний компанією-перевізником спосіб виконання наявних у нього зобов`язань, який не змінює розмір відповідної складової митної вартості для позивача, який розрахунки здійснював виключно з компанією-перевізником.

Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 13.08.2020 по справі №804/4963/16.

Щодо тверджень митного органу стосовно не підтвердження витрат на перевезення, через відсутність сторінок з тарифами у наданій декларантом копії залізничної накладної, суд зазначає наступне.

Вартість залізничного перевезення та експедирування на ділянці Гданськ - Тернопіль однозначно підтверджується наступними документами: - заявка №13 від 15.05.2025 до договору з ТОВ «ХІЛЛДОМ ЛОГІСТІКС», де сторони погодили вартість послуг у розмірі 73 471,64 грн за один контейнер. Рахунок на оплату №2057 від 26.05.2025, виставлений ТОВ «ХІЛЛДОМ ЛОГІСТІКС» на загальну суму 367 358,20 грн, де чітко деталізовано вартість перевезення вантажу до митного кордону України (ділянка Гданськ - Мостиська) - 207 547,00 грн без ПДВ. Довідка про транспортні витрати №7189 від 25.05.2025, видана ТОВ «ХІЛЛДОМ ЛОГІСТІКС» спеціально для надання у митні органи, яка дублює та підтверджує вартість перевезення до кордону України. Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №1871 від 04.06.2025, що засвідчує факт виконання зазначених послуг на суму, вказану в рахунку.

Посилання ж митниці на Угоду про міжнародне залізничне вантажне сполучення (УМВС) є недоречним, оскільки Митний кодекс України прямо передбачає можливість підтвердження транспортних витрат саме рахунком-фактурою (актом) від виконавця договору про надання транспортно-експедиційних послуг.

В спірному рішенні митний орган в якості підстави для коригування митної вартості зазначає: «Платіжні інструкції від 07.05.2025 №1408, від 13.05.2025 №1439 не є достатнім підтвердженням оплати за оцінюваний товар, оскільки - не містять обов`язкових реквізитів, а саме підпис(и) [власноручний(і)/електронний(і)] відповідальної(их) особи(іб) платника, яка(і) відповідно до законодавства України має(ють) право розпоряджатися рахунком (п.1 Порядку оформлення платіжної інструкції в іноземній валюті або банківських металах, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 28.07.2008 №216)...».

Платіжні інструкції є частиною повного та узгодженого пакету фінансових документів. Оплата за товар здійснювалась на підставі не лише платіжних інструкцій, але й заяви на купівлю іноземної валюти №1894 від 07.05.2025, в якій позивач доручив банку придбати валюту на суму 198 614,00 доларів США саме для оплати за контрактом №HL/5. Ця заява, разом з інвойсом №HL2025-6В/7А та специфікаціями, формує єдиний логічний ланцюг, що підтверджує ціну товару та намір здійснити оплату.

Сукупність наданих документів, а саме: контракт, специфікації, інвойс, заява на купівлю валюти та виконані банком платіжні інструкції не містить розбіжностей щодо суми, сторін та призначення платежу.

Суд зазначає, що метою контролю митної вартості є перевірка достовірності ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті. Митний орган не ставить під сумнів сам факт надходження коштів продавцю, а лише формальну наявність підпису на одному з документів, що підтверджують цей факт. Такий підхід є надмірно формалізованим та не відповідає принципу верховенства права. Незначний формальний недолік у паперовій копії документу, за умови наявності інших доказів, що підтверджують господарську операцію, не може бути єдиною та достатньою підставою для коригування митної вартості та незастосування основного методу її визначення.

Отже, сукупність наданих фінансових документів в повній мірі підтверджують вартість оцінюваного товару.

В спірному рішенні митний орган в якості підстави для коригування митної вартості зазначає: «...в сертифікаті про походження товарів від 05.03.2025 № 25C840000072/00014 зазначено класифікаційний код 843290, а в мд від 03.04.2025 №25UA77U2 заявлено класифікаційні коди , , , , , , , , , , , , , , , УКТЗЕД...».

З приводу вищевказаних розбіжностей суд зазначає наступне.

Митна декларація, вимагає від декларанта проведення точної та детальної класифікації кожного окремого товару в партії відповідно до Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТ ЗЕД). Це є прямим обов`язком декларанта, встановленим Митним кодексом України, і необхідне для правильного застосування ставок мита, ПДВ та заходів нетарифного регулювання до кожного виду товару.

Таким чином, зазначення в митній декларації повного переліку кодів для мотоблоків, для фрез, а також кодів для кожної групи запчастин) не є розбіжністю з сертифікатом походження, а є виконанням декларантом свого обов`язку по зазначенню детальної класифікації товарів.

Вартість товару підтверджується виключно комерційними та фінансовими документами: контрактом №HL/5, інвойсом №HL2025-6B/7A, пакувальними листами та платіжними інструкціями. Розбіжність у кодах жодним чином не свідчить про наявність прихованих платежів, невідповідність ціни або наявність особливих умов угоди, що могли б вплинути на вартість.

В спірному рішенні митним органом в якості розбіжності зазначено: «Прайс-лист від 06.01.2025 №б/н містить інформацію щодо цін на товари виключно на умовах поставки FOB CHONGQING, що обмежує конкурентність».

З приводу вищевказаних розбіжностей суд зазначає наступне.

Прайс-лист є документам довільної форми і діючим законодавством, у тому числі міжнародним, не встановлено типової форми прайс-листа.

Згідно із загальноприйнятою світовою практикою, прайс-лист має містити відомості, яких достатньо будь-якому покупцю для отримання інформації щодо умов продажу товару, а саме: найменування товару, артикул, якість товару (за необхідності), одиниці виміру (штуки, упаковки тощо), ціну, з обов`язковим зазначенням валюти, контактну інформацію про продавця та будь-які інші положення, що стосуються умов продажу товарів.

Прайс-лист не може вважатися первинними документами і є лише способом для продавця запропонувати свій товар, до якого чинне законодавство не встановлює вимог щодо форми та змісту. Наявність чи відсутність у прайс-листі та комерційній пропозиції певних відомостей не може свідчити про заниження позивачем митної вартості товарів.

Аналогічна правова позиція неодноразово висловлювалась Верховним Судом у постановах від 27.06.2019 у справі № 0840/3083/18, від 13.09.2019 у справі № 820/859/17, від 06.02.2020 у справі № 520/10709/18.

Згідно зі статтею 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. Відповідно до частини 3 цієї ж статті за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 55 Митного кодексу України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно з пунктом другим частини 6 статті 54 Митного кодексу України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, зокрема у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Суд зазначає, що відповідно до вимог частини 3 статті 53 Митного кодексу України, додаткові документи надаються декларантом за наявності, відтак, саме по собі подання таких документів не в повному обсязі не може бути підставою для коригування митної вартості товару.

Стаття 57 Митного кодексу України передбачає, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України, здійснюється шляхом застосування таких методів: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Якщо основний метод не може бути використаний, застосовується послідовно кожний із перелічених у частині першій цієї статті методів. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (ст. 64 МК України) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Зі змісту оскаржуваного рішення №UA403070/2025/000204/2 від 10.06.2025 про коригування митної вартості вбачається, що джерелом для коригування митної вартості спірної партії товарів слугували: МД №UА100190/2025/553352 від 17.02.2025, ЕМД №25UA58U4 від 06.02.2025, ЕМД №UA403070/2025/000635 від 24.01.2025, ЕМД №UA403070/2025/3269 від 11.04.2025, ЕМД UА110050/2025/000015 від 03.01.2025, ЕМД UA403070/2025/002423 від 18.03.2025, ЕМД № UA403070/2025/001417 від 14.02.2025, ЕМД №UA401050/2024/009805 від 09.10.2024, ЕМД №UA100060/2024/233435 від 27.11.2024, ЕМД №UA110150/2025/4765 від 09.04.2025, ЕМД №UA403070/2025/1318 від 12.02.2025, ЕМД № 25UA60U1 від 06.01.2025, ЕМД №500580/2025/2844 від 16.04.2025.

Суд зазначає, що покликання відповідача на відомості з інформаційних баз даних контролюючого органу не є належним доказом щодо неправильного визначення позивачем митної вартості товару, зазначеного у митній декларації, оскільки такі відомості мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митницею відповідних рішень та з об`єктивних причин не можуть містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати перевагу над наданими декларантом первинними документами про товар. Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є беззаперечним доказом для підтвердження висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару.

Верховний Суд з цього питання сформував правову позицію, яка викладена у постановах від 21.02.2018 у справі № 820/17417/14, від 04.09.2018 у справі № 818/1186/17, відповідно до якої рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися лише на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин під час здійснення ними зовнішньоекономічної діяльності Митним кодексом України не передбачено. Також слід урахувати, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень із питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню.

Верховний Суд у постанові від 29.09.2020 у справі № 520/7041/19 звернув увагу на те, що рішення про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 ч. 2 ст. 55 Митного кодексу України, якщо містить не лише дату та номер митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, а й порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервним методом.

Отже, суд відхиляє посилання митниці на відомості спеціалізованої бази даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби України щодо іншої вартості подібних товарів, оскільки самі по собі відомості даної системи не є достатньою підставою для коригування заявленої декларантом митної вартості за умови відсутності сумнівів у достовірності наданих декларантом документів та їх повноти.

Під час митного оформлення позивач подав усі визначені статтею 53 Митного кодексу України документи, перелік яких є вичерпним, що підтверджують заявлену ним митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Отже, митний орган не довів, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, та не надані достатні докази, які б підтверджували відсутність підстав для визначення митної вартості за ціною договору. Відтак наявність належних та беззаперечних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена.

Тому суд доходить висновку, що позивач при подачі документів надав всі необхідні та достатні документи, що дають змогу визначити всі складові митної вартості товару, та містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару.

Разом з тим, відповідач, приймаючи рішення про коригування митної вартості, не вказав, яким чином митна вартість товару визначена саме в такому розмірі, які складові вплинули на формування такої вартості, не навів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості, що свідчить про порушення відповідачем вимог частини другої статті 55 Митного кодексу України щодо обґрунтованості прийнятих рішень.

З наведеного вбачається, що позивачем надано усі необхідні документи, що стосуються числового значення митної вартості товару або методу її визначення, документи містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, у зв`язку із чим дійшов висновку, що рішення відповідача про коригування митної вартості товарів №UA403070/2025/000204/2 від 10.06.2025 є протиправним та підлягає скасуванню.

Надаючи оцінку кожному окремому специфічному доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Наведена позиція ЄСПЛ також застосовується у практиці Верховним Судом, що, як приклад, відображено у постанові від 28.08.2018 (справа № 802/2236/17-а).

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи з`ясовані обставини, досліджені матеріали справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Доводи відповідача не приймаються судом до уваги виходячи з вище зазначеного.

Згідно із частиною 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Суд звертає увагу позивача, що ним заявлено одну вимогу майнового характеру (ціна позову складає 1 9 68 215, 96 грн), за яку сплачено судовий збір в розмірі 29523,25 грн.

Частиною першою, другою статті 4 Закону України від 08.07.2011 № 3674-VI «Про судовий збір» (далі - Закон № 3674-VI) передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання адміністративного позову майнового характеру, який подано суб`єктом владних повноважень, юридичною особою ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У статті 7 Закону України від 19.11.2024 № 4059-IX «Про Державний бюджет України на 2025 рік» установлено з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум для працездатних осіб у сумі 3028 грн.

Згідно з частиною третьою статті 4 Закону № 3674-VI при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Тобто, при зверненні до суду позивачу належало сплатити судовий збір у сумі 23618,60 грн. За таких обставин, позивачем надміру сплачено судовий збір у сумі 5904,65 грн.

За приписами статті 7 частини першої пункту 1 Закону № 3674-VI, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Таким чином, враховуючи вимоги статті 139 КАС України, судові витрати на оплату судового збору у розмірі 23618,60 грн підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача. При цьому питання про повернення надмірно сплаченого судового збору у розмірі 5904,65 грн. може бути вирішено за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду відповідно до статті 7 Закону № 3674-VI.

Керуючись статтями ст. ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139,241, 243-246, 255 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «МОТОТЕХІМПОРТ» (вул. Штабна, буд. 13, прим. 19, м. Запоріжжя, 69000; ) до Тернопільської митниці (46400, Тернопільська область, м. Тернопіль, вул. Текстильна, буд. 38, ) про визнання протиправним та скасування рішення, - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Тернопільської митниці про коригування митної вартості товарів №UA403070/2025/000204/2 від 10.06.2025.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МОТОТЕХІМПОРТ» за рахунок бюджетних асигнувань Тернопільської митниці судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 23618,60 грн.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Стрельнікова