Справа № 160/14614/25
Суддя: Врона Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2025-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Врони О. В.
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення,-
Відповідно до ч.6 ст.12, ч.1,2 ст.257, ч.1 ст. 260 Кодексу адміністративного судочинства України зазначена справа є справою незначної складності та розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження.
За ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
18.06.2025 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов відзив на позовну заяву від Головного управління ДПС у Дніпропетровській області.
Відповідач заперечуючи позовні вимоги посилається на наступне.
Вказане рішення контролюючого органу не було оскаржено платником та відповідно підлягає сплаті.
Податковий орган протягом десяти робочих днів з дня узгодження вимоги (набрання нею чинності) пред`являє її до виконання органу державної виконавчої служби в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».
10.07.2025 від позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи довідки за формою ОК-5 від 10.07.2025.
Судом встановлено наступні обставини, які підтверджені матеріалами справи.
З 1989 по лютий 2022 ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) працювала у структурних підрозділах Придніпровської залізниці Акціонерного товариства Укрзалізниця.
У 10.01.1999 ОСОБА_1 була зареєстрована як приватний підприємець, а з 2000 року припинила свою діяльність, оскільки працювала у різних структурних підрозділах Придніпровської залізниці Акціонерного товариства Укрзалізниця.
З 2001 роботодавець у повній мірі сплачував єдиний соціальний внесок за ОСОБА_1 , що підтверджується довідкою форми ОК-5.
В ІКП 71040000 ФОП ОСОБА_1 згідно алгоритму відображення сум квартальних нарахувань з єдиного внеску на центральному рівні в автоматичному режимі нараховано зобов`язань:
- за 2017 рік 8448,00 грн., термін сплати до 09.02.2018:
- за І квартал 2018 року 2457,18 грн, термін сплати до 19.04.2018.
- за ІІ квартал 2018 року 2457,18 грн, термін сплати до 19.10.2018
- за III квартал 2018 року 2457,18 грн, термін сплати до 19.07.2018.
- за IV квартал 2018 року - 2457,18 грн, термін сплати до 21.01.2019;
- за І квартал 2019 року - 2754,18 грн, термін сплати до 19.04.2019;
- за II квартал 2019 року - 2754,18 грн, термін сплати до 19.07.2019;
- за III квартал 2019 року - 2754,18 грн, по строку сплати 21.10.2019.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.04.2024 у справі № 160/2911/24 (залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 18.09.2024) визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області про сплату боргу (недоїмки) від 13.10.2022 року № Ф-52125-50/67 в сумі 15 409,83 грн.

У квітні 2025 року повторно накладено арешт на грошові кошти ОСОБА_1 .

На адвокатський запит представника позивача листом №36383/6/04-36-13-05-10 від 18.04.2025 Головне управління ДПС у Дніпропетровській області повідомило, що у зв`язку з несвоєчасною сплатою нарахованого єдиного внеску ФОП ОСОБА_1 за період з 10.02.2018 по 16.12.2019, контролюючим органом прийнято рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) від 22.04.2020 № у сумі 16260,05 грн. (штрафна санкція 5491,48 грн.), пеня 10768,57 грн.), яке направлене засобами поштового зв`язку рекомендованим листом з повідомленням про вручення, на податкову адресу платника( АДРЕСА_1 ) та 12.06.2020 повернуто поштовим відділенням із зазначенням причини невручення «адресата не розшукано».

Вказане рішення контролюючого органу не було оскаржено платником та відповідно підлягає сплаті.

У зв`язку з наявністю заборгованості з єдиного соціального внеску станом на 31.01.2025, Головне управління ДПС на підставі пункту 3 розділу VІ Інструкції №449 сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску по ОСОБА_1 від 03.02.2025 №Ф-52125-50/67 на суму 15409,83грн. та направлено засобами поштового зв`язку з рекомендованим листом з повідомленням про вручення на податкову адресу реєстрації платника: АДРЕСА_2 . Зазначена вимога повернута Укрпоштою із позначкою про причину невручення «за закінченням терміну зберігання».

Згідно частини 4 статті 25 Закону №2464 у разі, якщо платник єдиного внеску протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з податковим органом шляхом оскарження в адміністративному чи судовому порядку, порядковий орган надсилає в порядку, встановленому законом, до підрозділу Державної виконавчої служби узгоджену вимогу про сплату недоїмки.

У зв`язку з несплатою заборгованості з єдиного внеску та відсутністю інформації щодо оскарження вимоги, на виконання вимог пункту 5 розділу VІ Інструкції №449, ГУ ДПС сформовано узгоджену вимогу про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску 03.02.2025 №Ф-52125-50/67 на загальну суму 15409,83 грн. та разом із заявою про примусове виконання рішення 25.03.2025 направлено до Другого правобережного відділу Державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), за якою 11.04.2025 відкрито виконавче провадження №77753551.

Додатково повідомлено, що згідно вимог пункту 5 розділу VІ Інструкції №449, узгоджена вимога про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску не направляється платнику, а пред`являється до органів Державної виконавчої служби протягом 10 робочих днів з дня узгодження вимоги (набрання нею чинності).

За даними ІКС станом на 16.04.2025 у ОСОБА_1 обліковується заборгованість по єдиному внеску у сумі 15409,83 грн.

Позивачем вимогу про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску 03.02.2025 №Ф-52125-50/67 було оскаржено до Державної податкової служби України.

Рішенням ДПС України скаргу фізичної особи ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Не погодившись з вимогою Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску від 03.02.2025 №Ф-52125-50/67, позивач звернувся з позовом до суду.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Згідно ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначені Законом України від 08.07.2010 № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (Закон № 2464-VI).

За визначенням абз. 2 п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464-VI платниками єдиного внеску є: роботодавці фізичні особи - підприємці, зокрема ті, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю, чи за цивільно-правовим договором (крім цивільно правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців).

За визначенням п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464-VI платниками єдиного внеску є: фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування (крім електронних резидентів (е-резидентів); особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Частиною 6 ст. 4 Закону № 2464-VI встановлено, що зазначені у пунктах 4 і 5 частини першої цієї статті, які мають основне місце роботи або уклали гіг -контракт з резидентом Дія Сіті в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про стимулювання розвитку цифрової економіки в Україні", звільняються від сплати за себе єдиного внеску за місяці звітного періоду, за які роботодавцем (резидентом Дія Сіті) сплачено страховий внесок за таких осіб у розмірі не менше мінімального страхового внеску. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску за умови самостійного визначення ними бази нарахування за місяці звітного періоду, за які роботодавцем (резидентом Дія Сіті) сплачено страховий внесок за таких осіб у розмірі менше мінімального страхового внеску. Самостійно визначена такими особами база нарахування не може перевищувати максимальну величину бази нарахування єдиного внеску, встановлену цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Взяття їх на облік платниками ЄСВ, відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 5 Закону № 2464-VI здійснюється органом доходів і зборів шляхом внесення відповідних відомостей до реєстру страхувальників на підставі та не пізніше наступного робочого дня з дня отримання відомостей з реєстраційної картки, наданих державним реєстратором.

Пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 7 Закону № 2464-VI встановлено, що єдиний внесок нараховується: для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці", та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами;

для платників, зазначених в абзаці сьомому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму грошового забезпечення кожної застрахованої особи, оплати перших п`яти днів тимчасової непрацездатності, що здійснюється за рахунок коштів роботодавця, та допомоги по тимчасовій непрацездатності, допомоги у зв`язку з вагітністю та пологами; допомоги, надбавки або компенсації відповідно до законодавства.

Нарахування та сплата єдиного внеску за платників, зазначених у абзаці сьомому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, але не менше мінімального страхового внеску за кожну особу.

2) для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному періоді або окремому місяці звітного періоду, такий платник має право самостійно визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Зі змісту наведеної норми платники податків сплачують внесок у розмірі, який встановлено законом, незалежно від отримання доходу (прибутку).

Обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів , бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок (частини 2 і 3 ст. 9 Закону № 2464-VI).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону № 2464-VI до реєстру страхувальників, вносяться відомості: ідентифікаційний номер фізичних осіб - платників податків або відповідну інформацію коли особа відмовилась від такого номеру (п.1); прізвище, ім`я, по батькові (п.2); місце реєстрації місця проживання або місце фактичного проживання (п.3); форма власності (п.5); види економічної діяльності, в тому числі основний (п.5); кількість працівників на дату подання звітності та осіб, які виконують роботи (надають послуги) за цивільно-правовими договорами (п.7); інша інформація, необхідна для обліку платників, їх зобов`язань та сплати єдиного внеску (п.8).

Особа, яка зареєстрована як фізична особа-підприємець, проте господарську діяльність не веде та доходи не отримує, зобов`язана сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу лише за умови, що така особа не є найманим працівником. В іншому випадку (якщо особа є найманим працівником), така особа є застрахованою і платником єдиного внеску за неї є її роботодавець, а мета збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування досягається за рахунок його сплати роботодавцем.

Інше тлумачення норм Закону №2464-VI щодо необхідності сплати єдиного внеску особами, які перебувають на обліку в податкових органах і зареєстровані як фізичні особи-підприємці (однак господарську діяльність не здійснюють і доходи не отримують), та які одночасно перебувають у трудових відносинах, спричиняє подвійну його сплату (безпосередньо особою та роботодавцем), що суперечить меті запровадженого державою консолідованого страхового внеску.

Вказане узгоджується з висновком Верховного Суду у постанові від 04.12.2019 у справі № 440/2149/19.

Згідно п. 177.2 ст. 177 ПК України об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів на суму боргу, що перевищує 10 гривень. Вимога про сплату боргу (недоїмки), крім загальних реквізитів, має містити відомості про розмір боргу, в тому числі суми недоїмки, штрафів та пені, обов`язок погасити борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк (п.4 розділ VI Інструкції).

Відповідно до п. 4 Розділу ХІ Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування вимога про сплату боргу (недоїмки) у паперовій формі вважається належним чином надісланою (врученою), якщо вона надіслана на адресу (місцезнаходження юридичної особи, місце проживання або останнього відомого місця перебування фізичної особи) платника єдиного внеску рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручена платнику єдиного внеску або його законному чи уповноваженому представникові.

Як встановлено вище судом вимога про сплату боргу (недоїмки) на суму 15409,83 грн. з тих самих підстав була предметом розгляду у справі №160/2911/24.

За правилами ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У справі №160/2911/24 суд дійшов висновку, що відсутність офіційного підтвердження у позивача статусу фізичної-особи підприємця шляхом проходження реєстраційних процедур у порядку, визначеному Законом №755-IV, що виключає можливість законного здійснення підприємницької діяльності та отримання відповідних доходів, за відсутності фактичних доказів протилежного, виключає і можливість формальної та фактичної участі позивача у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування за відповідним статусом.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.07.2020 у справі №260/81/19, який враховується судом в силу положень частини 5 статті 242 КАС України.

Судом було встановлено, що позивач у період з 2017 року по ІІІ квартал 2019 року не мала статусу фізичної особи-підприємця та, відповідно, не мала обов`язку зі сплати єдиного внеску за таким статусом, а тому відповідач безпідставно нарахував позивачу недоїмку зі сплати єдиного внеску згідно вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 13.10.2022 року № Ф-52125-50/67 у сумі 15409,83 грн. у зв`язку з чим така вимога визнана протиправною та такою , що підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 7 розділу VІ Інструкції № 449 якщо протягом наступного базового звітного періоду сума боргу (недоїмки) платника зросла, після проходження відповідних процедур узгодження та оскарження вимога про сплату боргу (недоїмки) подається до органу державної виконавчої служби або до органу Казначейства тільки на суму зростання боргу (недоїмки).

Враховуючи вищенаведену норму права, слід дійти висновку, що саме в разі зростання суми боргу протягом наступного базового періоду платнику єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування направляється вимога про сплату недоїмки та виключно на суму зростання боргу (недоїмки).

Отже, суд зауважує, що позивачу вимога мала бути направлена лише на суму зростання боргу.

Податковим органом не надано пояснень щодо обґрунтування обчислення суми боргу (недоїмки) у розмірі 15 409,83 грн., не вказано за який період здійснено нарахування та не надано жодних доказів, які б підтверджували наявність підстав для повторного формування вимоги на суму 15409,83 грн. та її надсилання позивачу.

Положеннями ст. 61 Конституції України визначено, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи, що сума 15409,83 грн. була сумою податкової вимоги №Ф-52125-50/67 від 13.10.2022 і включена також до спірної податкової вимоги № Ф-52125-50/67 від 03.02.2025, що збільшує (подвоює) фінансові зобов`язання платника (позивача) та в свою чергу збільшує міру його фінансової відповідальності за одне і теж правопорушення, суд, керуючись ст. 61 Конституції України, дійшов висновку про протиправність такої вимоги, що є підставою для її скасування та задоволення позову.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи спірна податкова вимога № Ф-52125-50/67 від 03.02.2025 була направлена позивачу за адресою АДРЕСА_1 .

Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №489 з яким була направлена податкова вимога, було повернуто відділення м поштового зв`язку з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Разом з тим з інформаційних і реєстраційних даних позивача вбачається, що 15.08.2024 було внесено інформацію щодо нової адреси відповідно до даних з Державного реєстру фізичних осіб платників податків.

Адресою позивача є АДРЕСА_3 .

Отже, спірна податкова вимога окрім іншого була направлена позивачу на неналежну адресу.

За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на вищезазначене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем було сплачено судовий збір у сумі 969,00 грн., що підтверджується квитанцією ІD 0105-6238-2872-5597 від 27.05.2025.

Суд, керуючись положеннями статті 139 КАС України, враховуючи задоволення позову вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 969,00 грн.

Керуючись ст. ст.139, 243-246, 250, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (вул. Сімферопольська, буд. 17-А, м. Дніпро, 49005, ) про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області про сплату боргу (недоїмки) від 03.02.2025 р. № Ф-52125-50/67.

Стягнути з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (вул. Сімферопольська, буд. 17-А, м. Дніпро, 49005, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати з оплати судового збору у сумі 969 (дев`ятсот шістдесят дев`ять) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Врона