Справа № 420/36321/24
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2025-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/36321/24

Головуючий в 1 інстанції: Василяка Д.К.

Час і місце ухвалення: м. Одеса

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Лук`янчук О.В.

суддів Бітова А. І.

Ступакової І. Г.

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Одеса адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної екологічної інспекції Південного округу (Запорізька та Херсонська область) на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 червня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції Південного округу (Запорізька та Херсонська область) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної екологічної інспекції Південного округу (Запорізька та Херсонська область), в якому просив:

- визнати протиправними дії Державної екологічної інспекції Південного округу (Запорізька та Херсонська області) в частині невірного нарахування і, як наслідок сплати не в повному обсязі заробітної плати ОСОБА_1 за період простою з 19.08.2024 по 30.08.2024 (включно);

- зобов`язати Державну екологічну інспекцію Південного округу (Запорізька та Херсонська області) здійснити ОСОБА_1 перерахунок сплаченої заробітної плати за період простою з 19.08.2024 по 30.08.2024 (включно) та здійснити доплату у сумі 4131,21грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначається, що наказом від 15.08.2024 року за № 300-ос відносно позивача було встановлено простой з 19.08.2024 по 30.08.2024 (включно). Заробітну плату за цей період сплачено у сумі 4131,21грн. з урахуванням посадового окладу 13633 грн. Позивач вважає, що вищезазначений факт є невірним нарахуванням заробітної плати та протиправною дією з боку відповідача, щодо виплати заробітної плати не в повному обсязі за період простою з 19.08.2024 по 30.08.2024 (включно), у зв`язку із чим звернувся до суду з відповідним позовом.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26 червня 2025 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції Південного округу (Запорізька та Херсонська область) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Державної екологічної інспекції Південного округу (Запорізька та Херсонська область) щодо незастосування коефіцієнта 2, передбаченого п.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2023 року № 391 під час перерахунку сплаченої заробітної плати ОСОБА_1 за період простою з 19.08.2024 по 30.08.2024 (включно)

Зобов`язано Державну екологічну інспекцію Південного округу (Запорізька та Херсонська область) здійснити перерахунок та виплату заробітної плати ОСОБА_1 за період простою з 19.08.2024 по 30.08.2024 (включно) із застосуванням коефіцієнта 2, передбаченого п.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2023 року № 391.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, Державна екологічна інспекція Південного округу (Запорізька та Херсонська область), подала апеляційну скаргу, в якій зазначає про порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, а тому просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що суд першої інстанції не вірно застосував норми процесуального права, адже Постановою №391 гарантує підвищення посадових окладів працівникам державних органів та органів місцевого самоврядування, які безпосередньо здійснюють свої повноваження на територіях активних бойових дій та розраховується відповідно до фактично відпрацьованого часу. В той час як за приписами ст. 113 КЗпП України гарантується отримання заробітної плати під час простою, не менше ніж 2/3 від тарифного розряду (посадового окладу).

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі ч.1 ст.311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 працював в Державній екологічній інспекції Південного округу (Запорізька та Херсонська області).

Наказом від 01.10.2024 року за № 391- ос ОСОБА_1 03.10.2024 року звільнений відповідно до п.1 ч.1 ст. 87 Закону України Про державну службу.

Наказом від 15.08.2024 року за № 300-ос відносно ОСОБА_1 було встановлено простій з 19.08.2024 по 30.08.2024 (включно).

Заробітну плату за цей період сплачено у сумі 4131,21 грн. з урахуванням посадового окладу 13633 грн.

Позивач не погоджуючись із сумою заробітної плати яку виплачено відповідачем звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що в даному випадку відповідачем протиправно не застосовано положення абз. 1, підпунктом 1, частини 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 25.04.2023 № 391, у зв`язку із чим позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання протиправної бездіяльності відповідача щодо незастосування коефіцієнта 2, передбаченого п.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2023 року № 391 під час перерахунку сплаченої заробітної плати ОСОБА_1 за період простою з 19.08.2024 по 30.08.2024 (включно) та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату заробітної плати ОСОБА_1 за період простою з 19.08.2024 по 30.08.2024 (включно) із застосуванням коефіцієнта 2, передбаченого п.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2023 року № 391.

Колегія суддів надаючи оцінку рішенню суду першої інстанції з урахуванням доводів апелянта виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 4 статті 43 Конституції України визначено, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Відповідно до ст. 34 КЗпП України простій - це зупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами. У разі простою працівники можуть бути переведені за їх згодою з урахуванням спеціальності і кваліфікації на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації на весь час простою або на інше підприємство, в установу, організацію, але в тій самій місцевості на строк до одного місяця.

За приписами ст. 113 КЗпП України час простою не з вини працівника, в тому числі на період оголошення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, оплачується з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу). За час простою, коли виникла виробнича ситуація, небезпечна для життя чи здоров`я працівника або для людей, які його оточують, і навколишнього природного середовища не з його вини, за ним зберігається середній заробіток. Час простою з вини працівника не оплачується. На період освоєння нового виробництва (продукції) роботодавець може здійснювати працівникам доплату до попереднього середнього заробітку на строк не більш як шість місяців.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07.03.2022 № 221 Деякі питання оплати праці працівників державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, що фінансуються або дотуються з бюджету, в умовах воєнного стану в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 Про введення воєнного стану в Україні, відповідно до частини другої статті 9 Закону України Про правовий режим воєнного стану, частини першої статті 13 Закону України Про оплату праці постановлено надати право керівникам державних органів, підприємств, установ та організацій, що фінансуються або дотуються з бюджету, до припинення чи скасування воєнного стану в Україні в межах фонду заробітної плати, передбаченого у кошторисі, самостійно визначати розмір оплати часу простою працівників, але не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові тарифного розряду (посадового окладу).

Отже, час простою не з вини, зокрема, державного службовця оплачується з розрахунку не нижче від двох третин посадового окладу на розсуд керівника державного органу в межах фонду заробітної плати, передбаченого у кошторисі, при цьому, в разі виникнення такого простою, виходячи із ситуації, небезпечної для життя чи здоров`я працівника, в умовах воєнного стану - працівникові може виплачуватись середній заробіток.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 за період з 19.08.2024 року по 30.08.2024 року виплачувалась заробітна плата в розмірі 2/3 посадового окладу. Вказана обставина не заперечується та визнається сторонами.

Відповідно до матеріалів справи спірним в даному випадку є застосування коефіцієнта 2 відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 25.04.2023 № 391.

Згідно абз. 1, підпунктом 1, частини 1 Постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2023 № 391 Деякі питання оплати праці працівників державних органів та органів місцевого самоврядування під час воєнного стану установлено, що на період воєнного стану для працівників державних органів (крім працівників державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами; військовослужбовців; осіб рядового і начальницького складу та поліцейських), які безпосередньо здійснюють свої повноваження:на територіях активних бойових дій, територіях активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій, для яких не визначена дата завершення бойових дій, посадові оклади, визначені відповідно до законодавства у схемах (розмірах) посадових окладів (тарифних ставок), визначаються з урахуванням коефіцієнта 2.

Так, приписами ст. 113 КЗпП України визначено, що за час простою не з вини працівника за працівником зберігається середній заробіток. Постановою КМУ №?221 передбачено право керівникам державних органів, підприємств, установ та організацій, що фінансуються або дотуються з бюджету, до припинення чи скасування воєнного стану в Україні в межах фонду заробітної плати, передбаченого у кошторисі, самостійно визначати розмір оплати часу простою працівників, але не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові тарифного розряду (посадового окладу).

Колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на те, що період простою передбачає неможливість виконання обов`язків за посадою, у зв`язку із чим відсутні підстави для застосування коефіцієнта 2, оскільки суперечить прямій нормі статті 113 КЗпП, яка надає працівнику гарантію оплати, незалежно від факту виконання роботи.

Крім того, причини простою (наприклад, небезпека в зоні бойових дій, технічні обмеження) підтверджують, що працівник не міг працювати не з власної вини, що є підставою для збереження заробітку.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що в даному випадку відповідачем протиправно не застосовано положення абз. 1, підпунктом 1, частини 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 25.04.2023 № 391, у зв`язку із чим позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання протиправної бездіяльності відповідача щодо незастосування коефіцієнта 2, передбаченого п.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2023 року № 391 під час перерахунку сплаченої заробітної плати ОСОБА_1 за період простою з 19.08.2024 по 30.08.2024 (включно) та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату заробітної плати ОСОБА_1 за період простою з 19.08.2024 по 30.08.2024 (включно) із застосуванням коефіцієнта 2, передбаченого п.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2023 року № 391.

Таким чином, суд вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Отже, при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому підстав для його скасування немає.

З підстав визначених статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду лише з підстав, передбачених пп. "а"- "г" п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Керуючись ст.308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів , -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції Південного округу (Запорізька та Херсонська область) залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 червня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України

Повний текст постанови складено та підписано 09 вересня 2025 року.

Головуючий суддя: О.В. Лук`янчук

Суддя: А. І. Бітов

Суддя: І. Г. Ступакова