Справа № 951/476/25
Суддя: Лавренюк О. М.
Дата ухвалення: 2025-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 951/476/25
Провадження №2-а/951/8/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2025 року селище Козова

Козівський районний суд Тернопільської області у складі судді Лавренюк О.М., розглянувши у письмовому провадженні у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, у якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕГА № 1815082 від 07.07.2025 щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої статтею 183 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

В обґрунтування позовної заяви вказано, що 07.07.2025 постановою серії ЕГА №1815082, винесеною поліцейським Відділу поліції №1 (м. Бережани) Тернопільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області старшим сержантом поліції Бабій П.З., позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 183 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 грн за те, що він 07.07.2025 здійснив завідомо неправдивий виклик поліції та повідомив про те, що громадянин ОСОБА_2 погрожував заявнику фізичною розправою, проте такого факту не було.

Вказану постанову позивач вважає незаконною, такою, що не відповідає фактичним обставинам справи та прийнятою зі значними порушеннями процесуальних норм, а тому, на думку позивача, постанова підлягає скасуванню, виходячи із наступного.

Зі змісту постанови вбачається, що 07.07.2025 в АДРЕСА_1 ОСОБА_1 здійснив завідомо неправдивий виклик поліції та повідомив, що гр. ОСОБА_2 погрожує йому фізичною розправою, проте такого факту не було, чим ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене статтею 183 КУпАП. При цьому у постанові по справі про адміністративне правопорушення не обґрунтовано, з яких мотивів та міркувань інспектор поліції дійшов висновку про те, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 183 КУпАП. Також у вказаній постанові поліцейським не встановлено та не наведено фактичних даних, які би вказували на наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 183 КУпАП, зокрема, його об`єктивної сторони, з вказівкою в чому саме виразився завідомо неправдивий виклик поліції. Так, у постанові не сформульовано чітко, яку саме неправдиву інформацію повідомив позивач на лінію 102, хоча диспозиція статті 183 КУпАП передбачає конкретні дії, за які може бути накладено стягнення. Звернув увагу, що поліцейський Бабій П.З. навіть не перевірив достовірність повідомленої позивачем інформації, що свідчить про те, що постанову серії ЕГА №1815082 від 07.07.2025 винесено без будь-якої підготовки до розгляду справи.

Позивач стверджує, що йому не були роз`яснені права згідно статті 268 КУпАП, не були вирішені клопотання та не було досліджено жодного належного доказу на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 183 КУпАП, що свідчить про винесення посадовою особою спірної постанови з порушенням вимог статті 278, 279 КУпАП, без всебічного, повного і об`єктивного з`ясування дійсних обставин справи.

З огляду на викладене позивач вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності є незаконним, а в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, відтак постанова про накладення адміністративного стягнення серії ЕГА №1815082 від 07.07.2025 підлягає скасуванню, що і стало підставою для звернення до суду з цим позовом.

Ухвалою Козівського районного суду Тернопільської області від 07.08.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, з урахуванням особливостей, визначених §2 глави 11 розділу ІІ Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), призначено у справі судове засідання на 18.08.2025.

У строк, встановлений судом, представником Головного управління Національної поліції в Тернопільській області подано до суду відзив, у якому відповідач проти позову заперечує. Вказує, що 07.07.2025 по вул. Лепкого в селищі Козова ОСОБА_1 здійснив завідомо неправдивий виклик на лінію 102 і повідомив про факт якого насправді не було, у зв`язку із чим на ОСОБА_1 було складено постанову серії ЕГА №1815082 від 07.07.2025 та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850,00 грн.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері охорони громадського порядку. Об`єктивна сторона правопорушення виражається у завідомо неправдивому виклику пожежної охорони, міліції, швидкої медичної допомоги або аварійних служб (матеріальний склад). Суб`єкт адміністративного проступку - загальний (фізична осудна особа, яка досягла 16-річного віку). Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого умислу.

Склад адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 183 КУпАП, потребує умисної форми вини особи, коли, відповідно до положень статті 10 КУпАП, особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Дії особи при цьому спрямовані саме на зрив нормальної роботи таких необхідних для суспільства служб, як, зокрема, поліція. Особа викликає поліцейського нібито для надання допомоги, знаючи наперед про те, що в цьому немає ніякої необхідності.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, поліцейським, як посадовою особою, що наділена дискреційними повноваженнями, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням докази, зроблено висновок про притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Підстав для умисного спотворення обставин події у працівників поліції не було.

Аргументи позивача спростовуються відеодоказами, наданими відповідачем.

За таких обставин, з огляду на наявні у справі докази, представник відповідача вважає, що відповідач під час винесення оскаржуваної постанови діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а тому відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови.

Враховуючи викладене, на переконання відповідача, твердження позивача, викладені у позові, є хибними, а позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню (а.с.20-24).

Ухвалою суду від 18.08.2025, постановленою у судовому засіданні, розгляд справи відкладено на 28.08.2025.

28.08.2025 розгляд справи не відбувся у зв`язку з перебуванням головуючого судді у щорічній основній відпустці. Розгляд справи призначено на 11.09.2025.

11.09.2025 представником позивача - адвокатом Терлюком О.Я. подано пояснення на відзив на адміністративний позов, у якому вважає доводи відзиву на позовну заяву безпідставними, покликаючись на те, що відповідачем на підтвердження своєї позиції щодо правомірності притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 183 КУпАП не надано жодних доказів, що підтверджують факт умисного завідомо неправдивого виклику поліції. При цьому, оскаржувана постанова не містить посилань на жодні належні та допустимі докази, зокрема показання свідків, записи технічних приладів та засобів, роздруківки прийнятого повідомлення, на підставі яких поліцейським зроблено висновок про вчинення позивачем інкримінованого правопорушення. Також із долученого до матеріалів відзиву аудіозапису неможливо встановити про вчинення позивачем правопорушення, передбаченого статтею 183 КУпАП. Таким чином, всупереч вимогам статей 283, 284 КУпАП, у постанові серії ЕГА №1815082 від 07.07.2025 не наведені обставини та не зазначено жодних доказів, на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 183 КУпАП. З огляду на наведене, просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

У судове засідання 11.09.2025 позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Терлюк О.Я. не з`явилися. Представник позивача подав заяву від 11.09.2025, у якій позовні вимоги підтримав повністю, просив задовольнити та розгляд справи просив проводити без участі сторони позивача.

Представник Головного управління Національної поліції в Тернопільській області у судове засідання не з`явилась, у поданому відзиві на позовну заяву просить розгляд справи здійснювати у відсутності представника Головного управління Національної поліції в Тернопільській області у зв`язку із зайнятістю по службі.

З урахуванням вимог частини третьої статті 194, частини четвертої статті 229, частини третьої статті 268 КАС України, розгляд справи проведено в порядку письмового провадження, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини.

Постановою серії ЕГА №1815082 від 07.07.2025 по справі про адміністративне правопорушення, винесеною поліцейським сектору поліцейської діяльності №1 (смт Козова) Відділу поліції №1 (м. Бережани) Тернопільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області старшим сержантом поліції Бабій П.З., ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 183 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що 07.07.2025 в АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 , будучи заявником, здійснив завідомо неправдивий виклик поліції та повідомив, що громадянин ОСОБА_2 погрожує заявнику фізичною розправою, проте такого факту не було, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене статтею 183 КУпАП (а.с. 4).

Позивач не погоджуючись з діями поліцейського стосовно притягнення його до адміністративної відповідальності, звернувся до суду з позовними вимогами про скасування постанови серії ЕГА №1815082 від 07.07.2025 про накладення адміністративного стягнення, а також про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

При вирішенні спору суд керується такими нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому діяти «на підставі» означає, що суб`єкт владних повноважень повинен бути утвореним у порядку, визначеному Конституцією та законами України; зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним; «у межах повноважень» означає, що суб`єкт владних повноважень повинен приймати рішення, а дії вчиняти відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх; «у спосіб» означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Згідно зі статтею 9 КУпАП правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом пункту 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Наявність події і складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

При прийнятті постанови про накладення адміністративного стягнення за правилами статті 252 КУпАП визначено обов`язок відповідача провести оцінку наявним доказам, повно і об`єктивно дослідити всі обставини справив їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З системного аналізу наведених вище правових норм вбачається, що правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі, яка повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Стаття 183 КУпАП передбачає, що завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань - тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Диспозиція статті 183 КУпАП передбачає об`єктивну сторону правопорушення, яка полягає у завідомо неправдивому виклику пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань. Дії правопорушника спрямовані на зрив нормальної роботи таких необхідних для суспільства служб, як пожежна охорона, міліція, швидка медична допомога, аварійні бригади, що обслуговують газову, водопровідну, опалювальну, електричну та інші системи житлово-комунального господарства. Правопорушник викликає представника хоча б однієї з перерахованих у статті спеціальних служб нібито для надання допомоги, знаючи наперед про те, що в цьому немає ніякої необхідності.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю прямого умислу. Правопорушник, повідомляючи певну інформацію спеціальній службі, усвідомлює, що вона є неправдивою, і бажає даремного виїзду на місце виклику працівників цієї служби.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (стаття 10 КУпАП).

Отже, склад адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 183 КУпАП, потребує умисної форми вини особи, коли, відповідно до положень статті 10 КУпАП, особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Тобто в даному випадку для висновку про наявність в діях особи ознак правопорушення, передбаченого статтею 183 КУпАП, необхідним є встановлення факту наявності в таких діях умислу позивача щодо свідомого неправдивого (безпідставного) виклику поліції.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою серії ЕГА №1815082 від 07.07.2025, притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення, передбачене статтею 183 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850,00 гривень.

Зі змісту оскаржуваної постанови слідує, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 183 КУпАП, за те, що позивач здійснив завідомо неправдивий виклик поліції, а саме: повідомив, що ОСОБА_2 погрожує йому фізичною розправою, однак даного факту насправді не було. Ці обставини відповідач ототожнив із здійсненням позивачем завідомо неправдивого виклику поліції.

Водночас оскаржувана постанова не містить покликання на докази, на підставі яких ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 183 КУпАП, у ній не зазначено доказів на підтвердження обставин вчинення адміністративного правопорушення, а також факту наявності у позивача прямого умислу на вчинення завідомо неправдивого виклику працівників поліції.

Поряд з цим постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки сам по собі опис адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою його об`єктивної сторони. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26.04.2018 у справі № 338/1/17 та від 29.04.2020 у справі № 161/5372/17.

Водночас суд враховує, що навіть у випадку, коли особа звертається із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина також не може сама по собі бути підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності без з`ясування умислу на подання неправдивої інформації, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції України.

Судом досліджено наданий представником відповідача аудіозапис, збережений на диску, який міститься у матеріалах справи (а.с.29), на якому зафіксовано телефонний виклик ОСОБА_1 на лінію 102, під час якого позивач повідомив про те, що громадянин ОСОБА_3 телефонував йому та погрожував фізичною розправою.

Разом з тим працівники поліції не з`ясували обставин справи, зокрема, того факту, що громадянин ОСОБА_2 телефонував до позивача та погрожував йому фізичною розправою, не відібрали жодних пояснень у ОСОБА_2 щодо повідомленого позивачем факту.

При цьому долучений до матеріалів справи аудіозапис не підтверджує факту наявності у позивача прямого умислу на вчинення завідомо неправдивого виклику працівників поліції.

Суд зазначає, що для встановлення у діях правопорушника складу адміністративного правопорушення передбаченого статтею 183 КУпАП він повинен викликати представника хоча б однієї з перерахованих у статті спеціальних служб нібито для надання допомоги, знаючи наперед про те, що в цьому немає ніякої необхідності. При цьому такі дії правопорушника мають бути вчинені з прямим умислом, тобто, повідомляючи певну інформацію та викликаючи дану службу, він повинен усвідомлювати, що вона є неправдивою, і бажати даремного виїзду на місце виклику працівників цієї служби.

Водночас у спірних правовідносинах виклик поліції позивачем не може вважатися завідомо неправдивим викликом поліції, та не може бути кваліфіковано за статтею 183 КУпАП.

Крім того, стаття 72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з частиною другою статті 74 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 76 КАС України).

За приписами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд зауважує, що Кодексом України про адміністративні правопорушення встановлюється чітка стадійність притягнення особи до відповідальності: виявлення правопорушення, фіксація правопорушення, формування доказової бази (матеріалів справи), розгляд справи про адміністративне правопорушення. Тобто, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, використовуючи свої повноваження, повинен був зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення, перед складанням постанови та відібранням пояснень від правопорушника роз`яснити його права, надати можливість заявити та розглянути клопотання.

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенню до суб`єкта владних повноважень.

За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого статтею 183 КУпАП, є недоведеним, оскільки відповідачем не надано суду доказів на підтвердження вказаних у постанові обставин. У матеріалах справи відсутні належні та достатні докази, які б беззаперечно свідчили про те, що позивач викликав поліцію, свідомо знаючи, що у такому виклику немає необхідності. Відповідачем же, у свою чергу, не було обґрунтовано та не підтверджено жодними доказами наявність у діях позивача за обставин, що склалися, прямого умислу на завідомо неправдивий виклик поліції.

Тобто в цьому випадку відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 183 КУпАП, за яке позивача притягнуто до відповідальності спірною постановою.

Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, судом встановлено, що будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 183 КУпАП, матеріали справи не містять, тому постанова серії ЕГА №1815082 від 07.07.2025 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 850,00 грн є протиправною та підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, питання розподілу судових витрат судом не вирішується.

Керуючись статтями 2, 72-77, 90, 134, 139, 241-246, 250, 268-272, 286 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити повністю.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА №1815082 від 07.07.2025 у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 183 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його складення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Тернопільській області (вулиця Валова, 11, місто Тернопіль, 46001, ).

Повний текст рішення складено та підписано 11 вересня 2025 року.

Суддя О.М. Лавренюк