Справа № 300/9783/24
Суддя: Матуляк Я.П.
Дата ухвалення: 2025-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"11" вересня 2025 р. справа № 300/9783/24
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Матуляка Я.П., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Коломийської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення від 12.12.2023 за № 3284-49/2023-49, поновлення на посаді,
ВСТАНОВИВ:
31.12.2024 ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Коломийської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення про дострокове припинення повноважень секретаря Коломийської міської ради від 12.12.2023 за №3284-49/2023-49 та поновлення на посаді.
Позовні вимоги мотивовані тим, що його заява про дострокове припинення повноважень, яка слугувала підставою для прийняття оскаржуваного рішення, не містить підпису заявника. Крім того, вказує на ряд порушень допущених відповідачем при прийнятті оскаржуваного рішення. Зокрема, бюлетені для таємного голосування видавались членами лічильної комісії без представлення посвідчення та заповнювались окремими депутатами поза межами кабінки для таємного голосування, не були опечатані належним чином після закінчення голосування, а питання про припинення повноважень секретаря міської ради було внесено, як додаткове під час повернення до порядку денного на пленарному засіданні. Крім того, вказує, що позивача не було запрошено на засідання профільної комісії, яка в свою чергу не прийняла рішення про підтримання проекту рішення. Вважає, що за наведених обставин при підрахунку голосів повинні були бути вилучені та визнані недійсними 6 бюлетенів. З посиланням на практику Верховного Суду в аналогічних спорах, вважає оскаржуване рішення протиправним та таким, що підлягає до скасування.
Згідно ухвали Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.01.2025 визнано неповажними причини пропуску строку звернення до адміністративного суду, вказані ОСОБА_1 у заяві про поновлення строку звернення до суду від 31.12.2024. Дану позовну заяву залишено без руху з підстав, встановлених частиною 1 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України та у зв`язку з невідповідністю даної позовної заяви вимогам статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України. Позивачу надано десятиденний строк з дня вручення (отримання) копії цієї ухвали для усунення недоліків шляхом подання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду разом з доказами поважності причин його пропуску
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31.01.2025 позовну заяву ОСОБА_1 до Коломийської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення про дострокове припинення повноважень секретаря Коломийської міської ради від 12.12.2023 за №3284-49/2023-49 та поновлення на посаді - повернуто позивачу з усіма доданими до неї матеріалами на підставі пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.
Восьмий апеляційний адміністративний суд, постановою від 14.05.2025, ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31.01.2025 у справі № 300/9783/24 скасував та направив справу для продовження розгляду в суд першої інстанції.
Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 02.06.2025, справа передана головуючому судді Матуляку Я.П.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09.06.2025 дану позовну заяву залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам статей 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України та надано десятиденний строк з дня вручення (отримання) копії цієї ухвали для усунення недоліку.
17.06.2025 позивачем зазначений в ухвалі про залишення позовної заяви без руху недолік усунутий.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15.07.2025 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідач скористався своїм правом подання відзиву на позовну заяву, що надійшов на адресу суду 31.07.2025, відповідно до якого щодо заявлених позовних вимог заперечив (а.с.125-137). Зазначає, що при прийнятті оскаржуваного рішення відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, законами України та Регламентом Коломийської міської ради. В зв`язку із наведеним просить суд в задоволенні позову відмовити.
Позивач своїм правом на подання відповіді на відзив не скористався.
Розглянувши матеріали адміністративної справи в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у відповідності до вимог статті 262 КАС України, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, судом встановлено таке.
Рішенням Коломийської міської ради від 08.12.2020 за №2-2/2020-2 депутата міської ради ОСОБА_1 обрано секретарем Коломийської міської ради восьмого демократичного скликання (а.с.109).

12.12.2023 ОСОБА_1 подав на ім`я Коломийського міського голови заяву про звільнення та дострокове припинення повноважень секретаря Коломийської міської ради. Просив дану заяву внести на розгляд сесії Коломийської міської ради 12.12.2023 (а.с.111).

Вказана заява зареєстрована відділом по роботі з персоналом управління персоналом та діловодства міської ради 12.12.2023 за №1145/01.51-44.

12.12.2023 на підставі заяви ОСОБА_1 , беручи до уваги протокол постійної комісії з питань освіти, культури, спорту, інформаційної та молодіжної політики, соціального захисту, охорони здоров`я, гендерної політики, депутатської діяльності, етики, регламенту, захисту прав людини та правопорядку від 12.12.2023 за №7, керуючись пунктом 4 частини 1 статті 26, частиною 5 статті 50, частиною 3 ст.59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", шляхом таємного голосування, Коломийська міська рада прийняла рішення за №3284-49/2023-49, яким вирішила достроково припинити повноваження та звільнити з посади секретаря Коломийської міської ради ОСОБА_1 (а.с.56).

Вважаючи таке рішення протиправним, позивач звернувся до суду із даною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Громадянам згідно статті 43 Конституції України гарантується захист від незаконного звільнення.

Відповідно до статті 7 Конституції України в Україні визнається і гарантується місцеве самоврядування.

Правові, організаційні, матеріальні та соціальні умови реалізації громадянами України права на службу в органах місцевого самоврядування, загальні засади діяльності посадових осіб місцевого самоврядування, їх правовий статус, порядок та правові гарантії перебування на службі в органах місцевого самоврядування регламентують норми Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" від 07 червня 2001 року №2493-III (далі Закон № 2493) (в редакції, чинній станом на день виникнення спірних правовідносин).

Посадовою особою місцевого самоврядування, в розумінні статті 2 Закону № 2493, є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Порядок формування та організація діяльності рад визначаються Конституцією України, цим та іншими законами, а також статутами територіальних громад (частина четверта статті 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").

Позивач на день звільнення обіймав посаду секретарі Коломийської міського ради.

Так, позивач стверджує, що питання про дострокове припинення його повноважень як секретаря міської ради було внесено на пленарному засіданні міської ради як додаткове та за відсутності рішення постійної комісії про підтримання проекту рішення. Окремо зазначає про відсутність законодавчо встановлених підстав для припинення його повноважень, без зазначення вагомих причин та об`єктивних обставин, що роблять подальше виконання обов`язків позивачем неможливим або шкідливим для діяльності ради.

Суд зазначає, що відповідно до статті 1 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.

Стаття 3 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" передбачає, що посадами в органах місцевого самоврядування є, зокрема, виборні посади, на які особи обираються або затверджуються відповідною радою.

Отже, посада секретаря міської ради є посадою в органі місцевого самоврядування.

Частиною першою статті 50 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що секретар сільської, селищної, міської ради працює в раді на постійній основі. Секретар ради обирається радою з числа її депутатів на строк повноважень ради за пропозицією відповідного сільського, селищного, міського голови.

Частиною п`ятою статті 50 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено, що повноваження секретаря сільської, селищної, міської ради можуть бути достроково припинені за рішенням відповідної ради.

Статтею 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначена виключна компетенція сільських, селищних, міських рад, зокрема в частині того, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішується питання обрання на посаду та звільнення з посади секретаря ради у порядку, передбаченому цим Законом (пункт 4 частини першої статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").

Відповідно до частини другої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Рішенням Коломийської міської ради другої сесії восьмого демократичного скликання від 08.12.2020 за №3-2/2020 затверджено Регламент Коломийської міської ради восьмого демократичного скликання (далі - Регламент) (а.с.139).

Розділом І Загальні положення Регламенту встановлено, що порядок діяльності Коломийської міської ради, її органів та посадових осіб визначається Конституцією України, постановами Верховної Ради України, іншими нормативними актами, а також цим Регламентом.

Регламент ради є обов`язковим для виконання депутатами міської ради, Коломийським міським головою, виконавчими органами міської ради та їх посадовими особами.

Регламент встановлює порядок скликання і проведення сесії ради, засідань постійних комісій, порядок здійснення контрольної діяльності, процедуру окремих видів діяльності міської ради, її органів, посадових осіб та інші процедури, які випливають із її повноважень, встановлених законодавчими актами.

Відповідно до п.п.1,2 статті 2.4 Регламенту, до порядку денного сесії включаються лише ті питання, документи щодо яких підготовлені згідно з вимогами затвердженого радою Порядку підготовки та оформлення рішень міської ради і Регламенту. Пропозиції до проекту порядку денного вносяться особами та органами зазначеними у п. 11 статті 2.1. Регламенту, не пізніше як за 5 днів до відкриття чергової сесії, або під час пленарного засідання вносяться до порядку денного за окремим рішенням міської ради.

Згідно підпункту 10 п. 2.6 Регламенту Коломийської міської ради зі змінами внесеними згідно рішення Коломийської міської ради від 23.03.2023 за №2572-43/2023, питання, не розглянуті на поточному пленарному засіданні, підлягають розгляду на наступному пленарному засіданні у визначеній послідовності. Послідовність розгляду питань порядку денного головуючий може змінити за рішенням ради. На початку пленарного засідання рада мас право повернутись до порядку денного, таке повернення здійснюється за рішенням ради.

Як зазначалось судом вище, 12.12.2023 ОСОБА_1 подав на ім`я Коломийського міського голови заяву про звільнення та дострокове припинення повноважень секретаря Коломийської міської ради. Просив дану заяву внести на розгляд сесії Коломийської міської ради 12.12.2023 (а.с.111).

Згідно протоколу постійної комісії з питань освіти, культури, спорту, інформаційної та молодіжної політики, соціального захисту, охорони здоров`я, гендерної політики, депутатської діяльності, етики, регламенту, захисту прав людини та правопорядку від 12.12.2023 за №73 питання про дострокове припинення повноважень секретаря міської ради ОСОБА_1 комісія вирішила внести не розгляд сесії (а.с.179).

Відповідно до протоколу сорок дев`ятої сесії Коломийської міської ради восьмого демократичного скликання від 12.12.2023, голова лічильної комісії ознайомив присутніх із порядком проведення таємного голосування та змістом бюлетеня (а.с.176-178).

Судом встановлено, що на засіданні сорок дев`ятої сесії Коломийської міської ради восьмого демократичного скликання 12.12.2023 були присутні 33 депутати ради від загального складу 38 депутатів міської ради.

Забезпеченням підготовки таємного голосування та підрахунку голосів під час голосування займалась лічильна комісія, утворена на підставі рішення Коломийської міської ради від 26.11.2020 за №1-2/2020 (а.с.206).

На засіданні лічильної комісії обрано голову, заступника голови, секретаря, затверджено зміст та форму бюлетеня, зміст контрольного листа, порядок таємного голосування, що відображено у протоколах лічильної комісії за №1 та №2 (а.с.209-213).

Згідно протоколу лічильної комісії Коломийської міської ради від 12.12.2023 за №3 за результатами таємного голосування присутні на сесії міської ради 30 депутатів, отримали бюлетені 28 депутатів, проголосували 28 депутатів, виготовлено і проштамповано 42 бюлетені, проголосували "за" - 23 депутати, "проти" - 1, "утримався" - 0 (а.с.214, 215).

Відповідно до частини другої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, що в даному випадку свідчить про наявність необхідної кількості голосів для ухвалення рішення з розглядуваного питання.

Отже, Коломийською міською радою при ухваленні оскаржуваного рішення про дострокове припинення повноважень секретаря Коломийської міської ради ОСОБА_1 дотримано вимоги Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та Регламенту Коломийської міської ради.

Позивачем не оскаржуються порядок виготовлено бюлетенів, складання і затвердження протоколу засідання лічильної комісії.

Доводи позивача щодо того, що подана ним заява від 12.12.2023 про дострокове припинення повноважень секретаря Коломийської міської ради, яка була підставою для прийняття оскаржуваного рішення, не може вважатися письмовим документом, оскільки на ній відсутній підпис заявника - ОСОБА_2 , на думку суду є необґрунтованими та безпідставними, позаяк Верховний Суд неодноразово вказував на те, що слово "підпис" має зокрема такі значення: прізвище, ім`я, ініціали написані власноручно під текстом, малюнком, картиною, як свідчення авторства або потвердження чого-небудь; напис, текст на чому-небудь, під чимсь. Підпис хоча і є реквізитом певних документів, однак законодавчо не передбачено чітких вимог до виконання особистого підпису. Власноручний підпис особи може відображати як прізвище, ім`я, по батькові особи у вигляді букв, так і бути у вигляді умовних письмових знаків, спеціально вироблених штрихів, які в ніякій мірі не відтворюють ані прізвища такої особи ані її ім`я та по батькові. Проте, у будь-якому випадку такий підпис має безпосередньо наноситись особою на документ, визначати особистість його виконавця та підтверджувати викладену інформацію (постанова ВП ВС від 11.09.2024 у справі № 930/191/23, постанова ВС від 28.04.2022 у справі № 754/8132/19).

Крім того, з наявного в матеріалах відеозапису засідання Коломийської міської ради від 12.12.2023, судом встановлено, що ОСОБА_1 під час свого виступу наводив мотиви прийнятого ним рішення та подання заяви про припинення повноважень, що на думку суду вказує на свідоме волевиявлення.

Щодо доводів позивача про те, що його не було запрошено на засідання профільної комісії, яка в свою чергу не прийняла рішення про підтримання проекту рішення, то суд зазначає таке.

Закон України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначає постійні комісії ради як органи ради, що обираються з числа її депутатів, зокрема для попереднього розгляду і підготовки питань, які належать до її відання (що стосується кадрових питань, то постійні комісії попередньо розглядають кандидатури осіб, які пропонуються тільки для обрання, затвердження, призначення або погодження відповідною радою, готують висновки з цих питань).

Ні Закон України "Про місцеве самоврядування в Україні", ані Положення про постійні комісії, не передбачають повноважень постійних комісій щодо попереднього розгляду питання про дострокове припинення повноважень секретаря міської ради.

У зв`язку з цим відсутність попереднього розгляду питання про дострокове припинення повноважень секретаря міської ради (позивача) постійною комісією не є порушенням порядку розгляду цього питання сесією міської ради.

Відтак, твердження позивача про те, що питання про дострокове припинення повноважень секретаря міської ради повинно бути розглянуто перед внесенням до порядку денного засідання сесії міської ради профільною комісією є безпідставним.

В той же час, як зазначалось судом вище згідно протоколу постійної комісії з питань освіти, культури, спорту, інформаційної та молодіжної політики, соціального захисту, охорони здоров`я, гендерної політики, депутатської діяльності, етики, регламенту, захисту прав людини та правопорядку від 12.12.2023 за №73 питання про дострокове припинення повноважень секретаря міської ради ОСОБА_1 комісія вирішила внести не розгляд сесії (а.с.179).

Слід зазначити, що посада секретаря ради є виборною, на яку особа обирається міською радою, а тому при визначенні підстав і критеріїв, як обрання на посаду, так і звільнення з неї (дострокового припинення повноважень) відповідна рада має певну дискрецію (розсуд) у вирішенні цих питань.

При цьому, здійснення таких дискреційних повноважень, як дострокове припинення повноважень Секретаря ради, має відбуватися в рамках встановленої процедури дострокового припинення повноважень з дотриманням критеріїв правової (справедливої) процедури, як складової принципу верховенства права (частина перша статті 8 Конституції України) і принципу законності (частина друга статті 19 Конституції України).

Правова (справедлива) процедура, яка спрямована на справедливе ставлення суб`єкта владних повноважень до особи, якраз передбачає вимоги до належного прийняття актів органами публічної влади. У разі відсутності таких вимог, які й власне виступають критеріями правомірності дій суб`єкта владних повноважень у спеціальних законах, такими критеріями якраз можуть виступати приписи частини другої статті 2 КАС України, які спрямовані на обмеження дискреції суб`єкта владних повноважень.

Відтак, повноваження міської ради щодо дострокового припинення повноважень секретаря є дискреційними, а тому суд не має права втручатися у внутрішню компетенцію органу місцевого самоврядування і не може надавати оцінки мотивам ради, з яких вона виходила, приймаючи відповідне рішення.

Дискреційні повноваження - це комплекс прав і зобов`язань представників влади як на державному, так і на регіональному рівнях, у тому числі представників суспільства, яких уповноважили діяти від імені держави чи будь-якого органу місцевого самоврядування, що мають можливість надати повного або часткового визначення і змісту, і виду прийнятого управлінського рішення.

Під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин, та яке захистить або відновить порушене право.

Водночас, адміністративний суд під час розгляду та вирішення публічно-правових спорів перевіряє, чи рішення суб`єкта владних повноважень прийняте у межах законної дискреції.

При цьому, відповідно до правил правозастосування практики Європейського суду з прав людини, суд не може своїм рішенням підмінити рішення суб`єкта владних повноважень.

Так, відповідно до приписів Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R (80) 2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 pоку, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

У відповідності до абз.3 п.10.3 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року № 7 "Про судове рішення в адміністративній справі", суд може ухвалити постанову про зобов`язання відповідача прийняти рішення певного змісту за винятком випадків, коли суб`єкт владних повноважень відповідно до закону приймає рішення на власний розсуд.

Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, і давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, що належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Отже, адміністративний суд, у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень, виконуючи цілі, встановлені адміністративним судочинством щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення) передбаченим законодавством критеріям, не втручається і не може втручатися в дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

З урахуванням того, що оскільки вказана посада позивача є виборною, а повноваження Коломийської міської ради щодо дострокового припинення повноважень секретаря є дискреційними, тому суд не має права втручатися у внутрішню компетенцію органу місцевого самоврядування і не може надавати оцінки мотивам ради, з яких вона виходила, приймаючи відповідне рішення.

Більше того, матеріалами справи встановлено, що відповідач діяв в межах, в порядку та у спосіб встановлений чинним на момент виникнення спірних правовідносин законодавством при прийняті оскаржуваного рішення, а підставою прийняття такого рішення слугувала заява позивача про припинення повноважень. Отже, саме небажання позивача продовжувати виконувати повноваження секретаря Коломийської міської ради і є тією обставиною, що перешкоджала подальшому його перебуванню на службі.

Відтак, посилання позивача на те, що оскаржуване рішення Коломийської міської ради не містить наявних достатніх підстав або мотивів для дострокового припинення повноважень секретаря Коломийської міської ради не знайшло свого підтвердження в ході розгляду справи.

Вказані висновки відповідають позиції Верховного Суду, наведеній у постанові від 12 вересня 2019 року у справі №657/268/15-а, Великої Палати Верховного Суду щодо дискреційних повноважень органів місцевого самоврядування, викладеною у постанові від 27 березня 2019 року у справі №688/3487/16-а та у постанові Верховного Суду від 22 листопада 2021 року у справі №1.380.2019.005671.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справі дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Доводи позивача щодо необхідності застосування правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 16.04.2020 року у справі №495/5105/17 є безпідставними, оскільки правовідносини у вказаній справі не є подібними до спірних. У вказаній справі в рішенні про припинення повноважень секретаря міської ради не було вказано в чому саме проявилося невиконання чи неналежне виконання позивачем як секретарем ради службових обов`язків, що могло бути підставою для визнання її роботи незадовільною. У справі ж , яка розглядається, позивача звільнено з посади на підставі поданої ним заяви про припинення повноважень.

Суд критично ставиться до доводів позивача щодо наявних порушень під час голосування, позаяк в матеріалах справи містяться протоколи засідання міської ради та лічильної комісії, які не містять жодних застережень з цих питань.

Більше того, будучи присутнім на засіданні міської ради та під час проведення таємного голосування, позивач не висловлював жодних зауважень та заперечень щодо процедури проведення таємного голосування чи можливих порушень. Не висловлено таких зауважень позивачем, як під час свого виступу перед депутатами міської ради після прийняття оскаржуваного рішення 12.12.2024, так і впродовж тривалого часу з моменту прийняття такого рішення до моменту звернення із даним позовом до суду (близько одного року).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що при винесенні оскаржуваного рішення, відповідач діяв в межах та у спосіб, що передбачені діючим законодавством.

Решта доводів учасників справи на спірні правовідносини не впливають та висновків суду по суті спору не змінюють.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини, рішення якого є джерелом права та обов`язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі по тексту також - Конвенція).

Так, Європейський Суд з прав людини (надалі по тексту також - Суд) у своєму рішенні по справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (від 9 грудня 1994 року №18390/91), вказав, що статтю 6 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень, детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Міра цього обов`язку може варіюватися залежно від характеру рішення. Необхідно також враховувати численність різноманітних тверджень, з якими сторона у справі може звернутися до судів, та відмінності, наявні в Договірних державах, стосовно передбачених законом положень, звичаєвих норм, правових висновків, викладення та підготовки рішень. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

В рішенні "Салов проти України" (заява №65518/01; від 6 вересня 2005 року) Суд також звернув увагу на те, що статтю 6 параграф 1 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін.

У своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово зазначав, що рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими; у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього. Тобто мотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи, судової інстанції, яка постановляє рішення, та інших обставин, що характеризують індивідуальні особливості справи.

Разом з цим, згідно з пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Коломийської міської ради (, просп. М. Грушевського, 1, м. Коломия, Івано-Франківська область, 78203) про визнання протиправним та скасування рішення від 12.12.2023 за № 3284-49/2023-49, поновлення на посаді - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Матуляк Я.П.