Справа № 120/8927/25
Суддя: Сало Павло Ігорович
Дата ухвалення: 2025-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2025 р. Справа № 120/8927/25

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Сала Павла Ігоровича, розглянувши у місті Вінниці в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 в особі Четвертого відділу (м. Погребище) про визнання протиправним та скасування наказу,

УСТАНОВИВ:

27.06.2025 через підсистему "Електронний суд" до суду надійшла позовна заява за підписом адвоката Білоуса В.О., подана від імені та в інтересах позивача ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ІНФОРМАЦІЯ_2 ) в особі Четвертого відділу (м. Погребище) про визнання протиправним та скасування наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 28.05.2025 № 486 "Про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації".

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що ОСОБА_1 має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, що підтверджується свідоцтвами про їх народження та нотаріальною заявою дружини від 17.06.2025. Ця обставина є підставою для надання відстрочки від призову під час мобілізації відповідно до статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію". Попри це, під час повторного звернення до ІНФОРМАЦІЯ_3 з метою подання відповідного пакета документів для оформлення відстрочки, посадовими особами відповідача було запропоновано з`явитися 28.05.2025. Того ж дня вранці, близько 08:30, позивача було затримано працівниками зазначеного відділу за місцем проживання в с. Сніжна Вінницького району Вінницької області та доставлено до територіального центру комплектування, де видано наказ про призов на військову службу під час мобілізації та направлено до військової частини НОМЕР_1 . На думку заявника, наказ № 486 від 28.05.2025 видано з порушенням закону та без врахування права позивача на відстрочку.

Ухвалою суду від 02.07.2025 відкрито провадження у справі за вказаним позовом та вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

04.08.2025 через підсистему "Електронний суд" до суду надійшло клопотання про представника позивача про долучення до матеріалів справи доказів, а саме:

- скрин-шоту із телефону позивача про те, що через Резерв+ ним було подано в електронному варіанті заяву на відстрочку та отримано відмову у наданні відстрочки у зв`язку з відсутністю на утриманні трьох чи більше дітей;

- ухвали слідчого судді щодо зобов`язання внести відомості до ЄРДР за ч. 2 ст. 146 КК України щодо працівників РТЦК;

- мобілізаційного розпорядження РТЦК та наказу про звільнення позивача з військової служби від 28.07.2025 за № 220 через наявність на його утриманні трьох дітей до 18 років.

07.08.2025 через підсистему "Електронний суд" до суду надійшло клопотання про долучення доказів, у якому представник позивача просить долучити до матеріалів справи:

- скрин-шот сповіщення у застосунку Резерв+ щодо позивача, який свідчить про подачу ним 07.08.2025 о 04:19 год запиту на відстрочку та її отримання 07.08.2025 о 04:28 год;

- витяг із Резерв+ щодо позивача, який свідчить про отримання ним відстрочки згідно з п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" до завершення мобілізації.

Ухвалою суду від 11.09.2025 вищезазначені клопотання задоволено, надані представником позивача докази долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

При цьому, враховуючи неподання відповідачем відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк, на підставі положень ч. 6 ст. 162 КАС України розляд справи здійснюється за наявними у ній матеріалами.

Вивчивши матеріали справи та оцінивши доводи позивача на підтримку заявлених вимог, суд встановив, що позивачу ОСОБА_1 до 09.05.2025 було надано відстрочку від призову під час мобілізації відповідно до статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Позивач має трьох неповнолітніх дітей, що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження. Згідно з цими документами:

- ОСОБА_2 є сином ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (серія НОМЕР_2 );

- ОСОБА_4 є дочкою ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (серія НОМЕР_3 );

- ОСОБА_5 є сином ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (серія НОМЕР_4 ).

Свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_5 від 17.03.2022 посвідчено факт укладення шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ( ОСОБА_6 ).

Відповідно до нотаріально засвідченої заяви від 17.06.2025, складеної ОСОБА_6 , підтверджується, що неповнолітні діти проживають разом із позивачем та перебувають на його утриманні.

Під час повторного звернення до ІНФОРМАЦІЯ_3 з метою подання відповідного пакета документів для продовження відстрочки, посадовими особами відповідача було запропоновано з`явитися 28.05.2025.

Як зазначається у позовній заяві, того ж дня вранці, близько 08:30 год, позивача було затримано працівниками зазначеного відділу за місцем проживання в с. Сніжна Вінницького району Вінницької області та доставлено до територіального центру комплектування, де позивач пройшов військово-лікарську комісію (довідка № 2025-0528-1547-5563-7 від 28.05.2025) та після чого щодо нього було видано наказ № 486 від 28.05.2025 про призов на військову службу під час мобілізації, для проходження якої направлено до військової частини НОМЕР_1 .

30.05.2025 через застосунок Резерв+ позивач подав в електронному варіанті заяву на відстрочку від призову під час мобілізації відповідно до статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", однак цього ж дня йому було відмовлено у наданні відстрочки.

13.06.2025 представник позивача звернувся із адвокатськими запитами до ІНФОРМАЦІЯ_4 і ІНФОРМАЦІЯ_4 , у яких просив надати належним чином завірену інформацію та документи щодо ОСОБА_1 .

Листом від 18.06.2025 № 5159 ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомив, що ОСОБА_1 30.05.2025 знятий з військового обліку у зв`язку з призовом на військову службу за мобілізацією і до цього перебував на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_5 . У листі також зазначено, що його не затримували, протоколів про вчинення адміністративних правопорушень не складалися, відомостей про порушення правил військового обліку та право на відстрочку не надходило. За рішенням позаштатної ВЛК ОСОБА_1 визнаний придатним до військової служби. До листа долучено копії витягу з наказу на призов та довідки ВЛК.

Листом від 21.06.2025 № 952/8/11759 ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомив представника позивача про те, що звернення від 17.06.2025 щодо можливих протиправних дій посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_4 під час призову на військову службу громадянина ОСОБА_1 розглянуто у межах компетенції, за результатами чого встановлено факт закінчення строку відстрочки 10.05.2025, проходження медичного огляду, визнання його придатним до військової служби та подальшого призову 30.05.2025 до військової частини НОМЕР_1 . При цьому порушень законодавства з боку посадових осіб ТЦК та СП не встановлено.

Окремо 18.06.2025 представник позивача звернувся із адвокатським запитом до військової частини НОМЕР_1 з проханням надати інформацію про проходження служби ОСОБА_1 та наявність його рапорту про звільнення за сімейними обставинами. Однак відповіді на цей адвокатський запит суду не надано.

25.06.2025 позивач, як військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 , подав рапорт, у якому висловив прохання звільнити його з військової служби на підставі пункту "г" частини четвертої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

За результатами розгляду вказаного рапорту, наказом від 28.07.2025 № 220 позивача звільнено у запас відповідно до зазначених правових підстав у зв`язку з перебуванням на його утриманні трьох і більше дітей віком до 18 років. 3 28.07.2025 позивача виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення.

Приписом від 28.07.2025 запропоновано позивачу 28.07.2025 вибути до ІНФОРМАЦІЯ_4 для постановки на військовий облік 29.07.2025.

07.08.2025 позивачем подано запит на відстрочку від призову під час мобілізації відповідно до статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", який того ж дня було задоволено.

Однак, на думку позивача, наказ № 486 від 28.05.2025 було видано відповідачем з порушенням закону та без врахування права позивача на відстрочку, що спонукало позивача через свого представника звернутися до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд враховує таке.

Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, в подальшому строк дії режиму воєнного стану продовжувався та діє і на час розгляду справи.

Згідно із статтею 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" від 12.05.2015 № 389-VIII (далі ? Закон № 389-VIII) воєнний стан ? це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 "Про загальну мобілізацію" постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію. Згідно пункту 4 Указу № 69/2022 призов військовозобов`язаних, резервістів та залучення транспортних засобів для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України здійснити в обсягах, визначених згідно з мобілізаційними планами.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів встановлює Закон України від 2110.1993 № 3543-XII "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" (далі ? Закон № 3543-XII).

У статті 1 Закону № 3543-XII містяться визначення понять "мобілізація" та "особливий період", відповідно до яких:

мобілізація ? комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано;

особливий період ? період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Загальна мобілізація, згідно з ч. 2 ст. 4 Закону № 3543-XII, проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

Відповідно до ч. 5 ст. 4 Закону № 3543-XII вид, обсяги, порядок і строк проведення мобілізації визначаються Президентом України в рішенні про її проведення.

Як стверджується у позовній заяві, до винесення спірного наказу № 486 від 28.05.2025 про призов на військову службу під час мобілізації, позивач пред`явив документи, які підтверджують його право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, як особі, на утриманні якої перебуває троє неповнолітніх дітей.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону № 3543-XII не підлягають призову на військову службу під час мобілізації жінки та чоловіки, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років, крім тих, які мають заборгованість із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.

Надані позивачем докази (свідоцтва про народження дітей) дійсно свідчать про те, що позивач об`єктивно мав фактичні підстави, які могли б слугувати для отримання відстрочки відповідно до зазначеної норми закону.

Разом з тим необхідно врахувати, що реалізація права на відстрочку від призову під час мобілізації здійснюється у порядку, встановленому законодавством.

Так, з 18 травня 2024 року набрав чинності Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560 (далі ? Порядок № 560 у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), який визначає механізм оформлення відстрочки.

Відповідно до пунктів 56 та 57 Порядку № 560 відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) утворюються комісії у такому складі:

голова комісії ? керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відокремленого відділу);

члени комісії ? представники апарату, структурних підрозділів (освіти та науки, охорони здоров`я, соціального захисту населення, служби у справах дітей, центру надання адміністративних послуг) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації).

Пунктом 58 Порядку № 560 передбачено, що за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих та посадових (службових) осіб, зазначених у підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу (військовозобов`язані СБУ чи розвідувальних органів ? голові Комісії в Центральному управлінні або регіональному органі СБУ чи відповідному розвідувальному органі) за місцем перебування на військовому обліку заяву за формою згідно з додатком 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5.

Під час подання заяви військовозобов`язаний пред`являє військово-обліковий документ (військово-обліковий документ в електронній формі). Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації в день її подання.

Пункт 60 Порядку № 560 установлює, що Комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади, інших державних органів для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів. Орган державної влади, інший державний орган здійснює розгляд відповідного запиту протягом п`яти робочих днів з дати його отримання.

Підтвердження достовірності та/або перевірка відомостей, зазначених у заяві, здійснюються шляхом електронної інформаційної взаємодії Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів з іншими державними реєстрами або базами (банками) даних.

Комісія зобов`язана розглянути отримані заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи календарних днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом дня, наступного за днем отримання інформації на запити до органів державної влади, інших державних органів.

На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом.

У разі коли комісія надіслала відповідні запити до органів державної влади, інших державних органів для отримання інформації, строк розгляду заяви та документів, що підтверджують право військовозобов`язаного на відстрочку, не перевищує 15 календарних днів. У разі неотримання від органу державної влади, іншого державного органу відповіді на запит комісія не пізніше ніж на п`ятнадцятий день з дати реєстрації заяви приймає рішення на підставі поданих заявником документів. Про відсутність відповіді від органу державної влади, іншого державного органу на запит зазначається в протоколі.

Про прийняте комісією рішення заявникові повідомляється у спосіб, зазначений військовозобов`язаним у заяві про надання відстрочки, засобами телефонного, електронного або поштового зв`язку не пізніше ніж на наступний день після ухвалення такого рішення.

У разі позитивного рішення військовозобов`язаному видається довідка із зазначенням строку відстрочки за формою згідно з додатком 6.

Про відмову у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляється письмово із зазначенням причини відмови за формою згідно з додатком 7. Таке рішення може бути оскаржене у судовому порядку.

До ухвалення комісією рішення військовозобов`язаний не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період надається на строк дії відповідних законних підстав, але не більш як на строк проведення мобілізації, встановлений Указом Президента України. У разі продовження строку проведення мобілізації відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язаному продовжується автоматично, але не більш як до настання обставин, за яких особа втрачає законні підстави на відстрочку.

Перевірка підстав у військовозобов`язаного щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період (крім випадків, коли відстрочка від призову оформляється та надається автоматично відповідно до пункту 59 цього Порядку) здійснюється посадовими особами територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу СБУ чи відповідного підрозділу розвідувальних органів) відповідно до їх функціональних обов`язків за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів на підставі даних, отриманих з інших державних реєстрів або баз (банків) даних.

Перевірка підстав у військовозобов`язаного на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період здійснюється протягом п`яти днів у разі:

подання військовозобов`язаним заяви про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період;

видання указу Президента України про проведення мобілізації (продовження строку проведення мобілізації);

надходження звернення органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування;

отримання офіційної інформації (повідомлення) про втрату особою законних підстав для відстрочки.

З матеріалів справи можливо побачити, що позивачу ОСОБА_1 до 09.05.2025 було надано відстрочку від призову під час мобілізації на підставі положень статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Утім, в матеріалах справи відсутні належній й допустимі докази щодо подання або надсилання позивачем у визначеному законодавством порядку заяви для продовження (переоформлення) строку дії відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації до прийняття відповідачем спірного наказу про призов на військову службу під час мобілізації.

Суд наголошує, що хоча Закон № 3543-XII встановлює підстави для відстрочки, Кабінет Міністрів України, діючи на підставі та на виконання законів (зокрема Закону № 3543-XII та Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу"), уповноважений встановлювати порядок проведення призову та, відповідно, механізми реалізації прав громадян у цьому процесі.

Порядок № 560 є чинним підзаконним нормативно-правовим актом, який деталізує процедуру отримання відстрочки, і його дотримання є обов`язковим як для військовозобов`язаних, так і для територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Позивач, маючи об`єктивні підстави для відстрочки, був зобов`язаний реалізувати своє право шляхом звернення до відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки із заявою та належним чином засвідченими документами, як це передбачено Порядком № 560, до моменту його фактичного призову.

Вчинити такі дії позивач також міг через застосунок Резерв+, що він успішно зробив 07.08.2025, отримавши того ж дня відстрочку на підставі п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" до завершення мобілізації.

Своєю чергою, відсутність звернення та, відповідно, офіційного рішення комісії про надання відстрочки означає, що на момент прийняття наказу про призов від 28.05.2025 позивач формально не мав статусу особи, якій надано відстрочку та яка не підлягає мобілізації.

За таких обставин, видаючи наказ про призов від 28.05.2025 щодо позивача, який на той момент не мав офіційно оформленої відстрочки, відповідач діяв в межах своїх повноважень та відповідно до вимог законодавства про мобілізацію.

Після зарахування до особового складу військової частини позивач набув статусу військовослужбовця і припинення військової служби (звільнення, виключення зі списків) стало можливим лише на підставах та в порядку, визначених Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" та відповідними положеннями про проходження військової служби.

Позивач скористався своїм правом і звернувся із рапортом до командира військової частини НОМЕР_1 про звільнення з військової служби за наявності підстав, передбачених статтею 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", надавши належним чином оформлені документи, що підтверджують його право на звільнення.

Наказом від 28.07.2025 № 220 позивача звільнено у запас відповідно до пункту "г" частини четвертої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" у зв`язку з перебуванням на утриманні трьох і більше дітей віком до 18 років.

Верховний Суд у постанові від 01.10.2024 в справі №200/4189/22 звернув увагу на те, що право на відстрочку повинно бути реалізоване військовозобов`язаним шляхом вчинення ним активних дій та оформлення його у відповідний спосіб уповноваженим органом (зокрема, районним ТЦК). При цьому реалізація такого права може бути здійснена лише до моменту набуття статусу військовослужбовця.

Аналогічна правова позиція викладена і у постанові Верховного Суду у справі № 160/10728/23.

Суд зауважує, що після мобілізації виникають нові правовідносини проходження військової служби, особливості яких визначаються Законом "Про військовий обов`язок і військову службу" та Положенням про проходження громадянами України військової служби у ЗСУ № 1153/2008. Рішення про призов та про призначення до військової частини вже реалізовані, а тому їхнє скасування без прийняття відповідного рішення про звільнення з військової служби не відновить початковий стан і не призведе до захисту прав та інтересів позивача.

Суд критично оцінює доводи позивача щодо незаконного затримання його працівниками відповідача 28.05.2025. Якщо позивач вбачає у діях працівників відповідача ознаки кримінального правопорушення, це підлягає перевірці у межах кримінального провадження, а не адміністративної справи щодо оскарження наказу про призов.

Посилання позивача на подання ним заяви через застосунок Резерв+ 30.05.2025 також не спростовують правомірності наказу № 486. Цей наказ видано 28.05.2025, тобто раніше ніж позивач подав заяву в електронній формі. Відмова у наданні відстрочки, отримана ним 30.05.2025, підтверджує відсутність на цей момент у позивача оформленого права на відстрочку. Надання ж відстрочки 07.08.2025 та звільнення з військової служби наказом від 28.07.2025 № 220 відбулися вже після мобілізації позивача та не впливають на оцінку правомірності оскаржуваного рішення відповідача від 28.05.2025.

Щодо посилань позивача на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 15.07.2025 про внесення відомостей до ЄРДР за його заявою, то суд вважає, що це судове рішення лише підтверджує обов`язок правоохоронних органів розпочати досудове розслідування, але жодним чином не доводить факту протиправності наказу № 486 від 28.05.2025. Суд адміністративної юрисдикції не має повноважень перевіряти обставини можливого вчинення кримінального правопорушення, а вирішує виключно питання законності рішень та дій суб`єкта владних повноважень у сфері публічно-правових відносин.

Враховуючи встановлені обставини та норми чинного законодавства, суд доходить до висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваного рішення відповідача з наведених у позовній заяві підстав.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В силу приписів ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Перевіривши обґрунтованість доводів сторін та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 належить відмовити.

Водночас факт неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов суд розцінює як неналежне виконання ним своїх процесуальних обов`язків, що однак не може бути кваліфіковано як визнання позову, зважаючи на те, що відсутність відзиву не впливає на можливість вирішення справи по суті на підставі наявних у ній доказів.

Враховуючи положення статті 139 КАС України, позивач втрачає право на відшкодування понесених у цій справі судових витрат.

Керуючись ст.ст. 242, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

1) позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 , місце проживання: АДРЕСА_1 );

2) представник позивача: адвокат Білоус Віталій Олегович (РНОКПП НОМЕР_7 , адреса для листування: вул. Михайла Котельникова, 7, оф. 22, м. Київ, 03115);

3) відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_6 (код ЄДРПОУ НОМЕР_8 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) в особі Четвертого відділу (м. Погребище) (місцезнаходження: вул. Богдана Хмельницького, 81, м. Погребище, Вінницька область, 22200).

Повне рішення суду складено 11.09.2025.

Суддя Сало Павло Ігорович