Справа № 640/13972/22
Суддя: Михайлик А.С.
Дата ухвалення: 2025-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2025 року Справа№640/13972/22

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Михайлик А.С. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УНІМОТ УКРАЇНА» до Державної податкової служби України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії

ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ

Товариство з обмеженою відповідальністю «УНІМОТ Україна» звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Державної податкової служби України, в якому просить суд:

визнати протиправними дії щодо відмови у прийнятті направлених для реєстрації податкових накладних за лютий 2022 року: № 12 від 01.02.2022; № 13 від 02.02.2022, № 14 від 02.02.2022; № 15 від 09.02.2022; № 16 від 09.02.2022; № 17 від 15.02.2022; № 18 від 16.02.2022; № 19 від 16.02.2022; № 20 від 18.02.2022; № 21 від 22.02.2022; № 22 від 23.02.2022;

зобов`язати прийняти та зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні за лютий 2022 року датою їх подання (13.07.2022) за КЕП директора Красія Я.В.: № 12 від 01.02.2022; № 13 від 02.02.2022, № 14 від 02.02.2022; № 15 від 09.02.2022; № 16 від 09.02.2022; № 17 від 15.02.2022; № 18 від 16.02.2022; № 19 від 16.02.2022; № 20 від 18.02.2022; № 21 від 22.02.2022; № 22 від 23.02.2022.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що податковим органом було протиправно відмовлено у прийнятті на реєстрацію податкових накладних через порушення вимог ст. 6 Закону України «Про електроні документи та електронний документообіг» - кваліфікований електронний підпис директора, яким засвідчено електронний документ, не є чинним на дату складання податкової накладної. Позивач зазначив, на направлені на реєстрацію податкові накладні, у прийнятті яких було відмовлено, відповідали п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, були направлені на реєстрацію із дотриманням встановлених строків та за підписом уповноваженої на час їх направлення особи, а тому відмова у прийнятті цих накладних на реєстрацію є протиправною.

У наданій до суду заяві про розподіл судових витрат позивач просив покласти понесені товариством витрати у розмірі 65 291,00 гривень, в тому числі: 27 291,00 грн судового збору, 38000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу на відповідача.

Відповідач - Державна податкова служба України у наданому до суду відзиві заперечував проти задоволення заявлених позивачем вимог. В обґрунтування своїх заперечень зазначив, що реєстрація податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється відповідно до Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 N 1246. Згідно з цим Порядком після надходження податкової накладної до ДПС в автоматизованому режимі проводяться перевірки, у тому числі чинності кваліфікованого електронного підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податків такої податкової накладної, дотримання вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронні довірчі послуги». Відповідач вказує, що за результатами перевірок, визначених пунктом 12 Порядку № 1246, по спірній податковій накладній, що надійшла на реєстрацію в ЄРПН, сформовано та надіслано відповідні квитанції, в якій зазначено причину неприйняття.

Так, податкові накладні не було прийнято у зв`язку з порушенням вимог статті 6 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», що полягає у тому, що кваліфікований електронний підпис особи Красія Я., яким засвідчено електронні документи, не є чинним на дату складання податкових накладних. Відповідач зауважив, що накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа, тому колишній директор, як відповідальна особа за діяльність товариства у період обіймання ним своєї посади, мав завершити процедуру створення складеного документа їх підписанням, до завершення своїх повноважень. Тому направлені на реєстрацію податкові накладні, безумовно, мали складатись чинним на той час керівником товариства, за його волі та з його відома, що мало підтвердитись накладанням його електронного підпису. При цьому, можливість підписання електронних документів не чинним кваліфікованим електронним підписом від імені автора іншою особою у такому випадку не узгоджується з положеннями Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг».

Також відповідач наголосив, що у разі зміни керівника на підприємстві (автора, який набуває статусу СЕД шляхом приєднання до Договору та надає право підпису електронних документів іншим особам, яким делеговано право підпису), електронний документ, який був створений на дату дії повноважень попереднього керівника, але не підписаний чинним КЕП, вважається не завершеним (створеним) згідно вимоги статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», якими зазначено, що накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Тобто, на момент звільнення попереднього директора позивачем, як Товариством, не вжито вичерпних заходів щодо реєстрації виписаної ним податкової накладної, що свідчить про недбале ставлення до законодавчо встановленого обов`язку у спірних правовідносинах.

Відтак, відповідач вважає, що в контролюючого органу були відсутні підстави приймати такі податкові накладні.

Щодо іншої позовної вимоги зобов`язального характеру, то відповідач особливо наголошує, що у спірному випадку контролюючий орган не здійснював перевірку податкових накладних на відповідність усім визначеним критеріям, оскільки ним було відмовлено у прийнятті до реєстрації податкових накладних, а не відмовлено в їх реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. Таким чином, оскільки фактично податковим органом не було прийнято рішення про відмову в реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, то позовні вимоги щодо зобов`язання відповідача зареєструвати вказані податкові накладні є передчасними.

Відповідач також заперечував щодо можливості покладення на нього судових витрат у вигляді правничої допомоги, посилаючись на відсутність будь-якого розрахунку таких витрат та відсутність документу, що свідчить про їх оплату послуг (платіжне доручення, банківська виписка, видатковий касовий ордер). Крім цього, відповідач наполягав на завищенні позивачем витрат на правничу допомогу, зважаючи на предмет розгляду спору розгляд справи у порядку спрощеного провадження без проведення судового засідання, та наявність усталеної судової практика у тому числі на рівні Верховного Суду.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

01.09.2022 Окружним адміністративним судом м. Києва постановлено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження управі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

13.12.2022 Верховна Рада України прийняла Закон України № 2825-ІХ «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду», відповідно до статті 1 Закону № 2825-ІХ Окружний адміністративний суд міста Києва був ліквідований.

За результатами автоматизованого розподілу між окружними адміністративними судами України, справу передано на розгляд та вирішення Донецькому окружному адміністративному суду.

Ухвалою від 18.03.2025 справу прийнято до провадження та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Згідно з ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Відповідно до ч. 5 ст. 250 цього Кодексу датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «УНІМОТ УКРАЇНА» є юридичною особою, зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за кодом 42080282.

Рішенням одноосібного засновника (учасника) ТОВ «УНІМОТ УКРАЇНА» № 30/05/2022 від 31.05.2022 звільнено з посади директора товариства Маріана Станіславу Громаду з 30.05.2022, та призначено на посаду директора товариства Красія Ярослава Володимировича з 31.05.2022, у зв`язку із чим останнього уповноважено здійснити дії з державної реєстрації змін відомостей, що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань. Згідно з випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань 31.05.2022 до реєстру внесений запис про керівника ТОВ «УНІМОТ УКРАЇНА» - Красія Ярослава Володимировича.

10.06.2022 відповідну заяву про змін відомостей про особу, відповідальну за ведення бухгалтерського та/або податкового обліку (форма 1-ОПП) надано до податкового органу.

13.07.2022 позивачем направлено на реєстрацію 11 податкових накладних за лютий 2022 року, а саме: від 01.02.2022 № 12 (ПДВ 663,16 грн); від 02.02.2022 № 13 (ПДВ 3441,40 грн), від 02.02.2022 № 14 (ПДВ 13391,59 грн); від 09.02.2022 № 15 ( ПДВ 18495,02 грн); від 09.02.2022 № 16 (ПДВ 7361,87 грн); від 15.02.2022 № 17 (ПДВ 2314,00 грн); від 16.02.2022 № 18 (ПДВ 489,73 грн); від 16.02.2022 № 19 (ПДВ 159591,26 грн); від 18.02.2022 № 20 (ПДВ 82037,44 грн); від 22.02.2022 № 21 (ПДВ 127217,50 грн); від 23.02.2022 № 22 (ПДВ 8911,54 грн). Копії зазначених податкових накладних наявні в матеріалах справи.

Згідно з квитанціями Державної податкової служби України (відповідач у справі) від 13.07.2022 податкові накладні не було прийнято.

В квитанціях про неприйняття податкових накладних від 01.02.0022 № 12, від 02.02.2022 № 14, від 09.02.2022 № 15; від 09.02.2022 № 16; від 15.02. 2022 № 17; від 16.02.2022 № 18; від 16.02.2022 №19; від 18.02.2022 № 20; від 22.02.2022 № 21; від 23.02.2022 № 22 зазначено: «Документ не може бути прийнятий. Відомості про особу, яка склала податкову накладну не відповідають КЕП особи, що підписала документ», в квитанціях про неприйняття податкових накладних від 02.02.2022 № 13, зазначено: «Порушено вимоги статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» - відсутня інформація про право підпису на дату складання документу особи, що засвідчила податкову накладну Ярослав Красій), зареєстровані підписи особи: директор з 01.06.2022 по 13.07.2022, бухгалтер з 10.06.2022 по 13.07.2022, директор з 10.06.2022 по 27.09.2022)».

19.07.2022 позивач надав до відповідача скаргу на дії щодо неприйняття до реєстрації податкових налкданих.10.08.202 листом № 8992/6/99-00-12-02-05-06 Державна податкова служба повідомила про відсутність підстав для реєстрації податкових накладних, виписаних в період з 01.02.022 по 23.02.202, оскільки вони складені до набуття права на підпису ОСОБА_1 , який є керівником товариства з 01.06.2022.

Не погодившись з вказаними діями ДПС України щодо неприйняття на реєстрацію податкових накладних, позивач звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх прав.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ, ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, права та обов`язки платників податків, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України (далі ПК України). Суд застосовує положення Податкового кодексу України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин щодо реєстрації податкових накладних.

Відповідно до пункту187.1 статті 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. Для документів, складених в електронній формі, датою оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку, вважається дата, зазначена у самому документі як дата його складення відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", незалежно від дати накладення електронного підпису.

Відповідно до положень п. 201.1 ст. 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації в порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов`язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата складання податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця). У разі постачання/придбання філією (структурним підрозділом) товарів/послуг, яка фактично є від імені головного підприємства - платника податку стороною договору, у податковій накладній, крім податкового номера платника податку додатково зазначається числовий номер такої філії (структурного підрозділу); д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД, для послуг - код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг; платники податків, крім випадків постачання підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України, мають право зазначати код товару згідно з УКТ ЗЕД або код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг неповністю, але не менше ніж чотири перших цифри відповідного коду; й) індивідуальний податковий номер.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

Помилки в реквізитах, визначених пунктом 201.1 цієї статті (крім коду товару згідно з УКТ ЗЕД), які не заважають ідентифікувати здійснену операцію, її зміст (товар/послугу, що постачаються), період, сторони та суму податкових зобов`язань, не можуть бути причиною неприйняття податкових накладних у електронному вигляді.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

Законом № 2118-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей оподаткування та подання звітності у період дії воєнного стану», який набрав чинності 07.03.2022 підрозділ 10 розділу Податкового кодексу України доповнений пунктом 69, згідно з яким тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, справляння податків і зборів здійснюється з урахуванням особливостей, визначених у цьому пункті .

Підпунктами 69.1, 69.9 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України в разі відсутності у платника податків можливості своєчасно виконати свій податковий обов`язок, зокрема, щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, подання звітності, у тому числі звітності, встановленої пунктом 46.2 статті 46 цього Кодексу, реєстрації у відповідних реєстрах податкових або акцизних накладних, розрахунків коригування, подання електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового тощо, то в такому випадку платники податків звільняються від визначеної цим Кодексом відповідальності з обов`язковим виконанням таких обов`язків протягом трьох місяців після припинення або скасування воєнного стану в Україні. Для платників та контролюючих органів зупиняється перебіг строків, визначених податковим законодавством та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Законом від 24.03.2022 № 2142-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо вдосконалення законодавства на період дії воєнного стану» було внесено зміни до підпункту 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу Податкового кодексу України, а саме: слова «трьох місяців» замінено словами «шести місяців».

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану» від 12.05.2022 № 2260-IX (далі Закон № 2260-IX), що набрав чинності 27.05.2022 підпункт 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України було викладено у такій редакції:

«У разі відсутності у платника податків можливості своєчасно виконати свій податковий обов`язок щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, подання звітності, у тому числі звітності, передбаченої пунктом 46.2 статті 46 цього Кодексу, реєстрації у відповідних реєстрах податкових або акцизних накладних, розрахунків коригування, подання електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового тощо, платники податків звільняються від передбаченої цим Кодексом відповідальності з обов`язковим виконанням таких обов`язків протягом шести місяців після припинення або скасування воєнного стану в Україні.

Платники податків, які мають можливість своєчасно виконувати податкові обов`язки щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, подання звітності, у тому числі звітності, передбаченої пунктом 46.2 статті 46 цього Кодексу, реєстрації у відповідних реєстрах податкових накладних, розрахунків коригування, звільняються від відповідальності за несвоєчасне виконання таких обов`язків, граничний термін виконання яких припадає на період починаючи з 24.02.2022 до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану» за умови реєстрації такими платниками податкових накладних та розрахунків коригування в «Єдиному реєстрі податкових накладних» до 15.07.2022 [..]».

Пунктами 18, 20 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 31.12.2015 №1307 визначено, що податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Усі податкові накладні скріплюються електронними цифровими підписами посадових осіб платника податку та електронним цифровим підписом (за наявності), що є аналогом відбитка печатки постачальника (продавця). Податкова накладна не скріплюється електронними цифровими підписами (печаткою) отримувача (покупця) товарів/послуг.

Накладання електронних цифрових підписів посадових осіб (печаток) платника податку здійснюється в порядку, визначеному законодавством.

Відповідно до пункту 5 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних (далі Порядок № 1246), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 № 1246 податкова накладна та/або розрахунок коригування приймаються до Реєстру у разі дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192, пунктами 200-1.3, 200-1.9 статті 200-1 та пунктами 201.1, 201.10 і 201.16 статті 201 Кодексу, а також з урахуванням Законів України «Про електронні довірчі послуги», «Про електронні документи та електронний документообіг» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку. Реєстрації підлягають податкові накладні та/або розрахунки коригування (у тому числі ті, що не надаються отримувачу (покупцю) товарів/послуг, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, складені за операціями з постачання послуг нерезидентом) незалежно від суми податку на додану вартість в одній податковій накладній/розрахунку коригування.

Пунктом 10 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 № 1246, встановлено, що після складення податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронній формі на них накладається електронний цифровий підпис посадових осіб постачальника (продавця) в такому порядку: електронний цифровий підпис головного бухгалтера (бухгалтера) або електронний цифровий підпис керівника (у разі відсутності у постачальника (продавця) посади бухгалтера).

Для делегування права підпису податкової накладної та/або розрахунку коригування іншій посадовій особі платник податку отримує засоби електронного цифрового підпису в акредитованих центрах сертифікації ключів для такої особи та подає органу ДПС за основним місцем обліку (або за неосновним місцем обліку - для платників податку, які змінили місцезнаходження та для яких сплата визначених законодавством податків і зборів після такої реєстрації здійснюється за місцем попередньої реєстрації до закінчення поточного бюджетного періоду) посилені сертифікати електронного цифрового підпису зазначеної особи. У такому разі електронні цифрові підписи посадових осіб платника податку накладаються в такому порядку:

електронний цифровий підпис посадової особи, якій делеговано право підпису податкової накладної та/або розрахунку коригування;

електронний цифровий підпис, який за правовим статусом прирівнюється до печатки платника податку (у разі наявності).

Згідно з пунктом 12 Порядку № 1246 після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДПС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки:

відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту);

чинності кваліфікованого електронного підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування;

реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування;

дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу;

наявності помилок під час заповнення обов`язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу;

наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 01.07.2015);

наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується;

факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами;

наявності підстав для зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування;

дотримання вимог Законів України «Про електронні довірчі послуги», «Про електронні документи та електронний документообіг» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Пунктами 13-15 Порядку № 1246 визначено, за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція).

Квитанція в електронній формі надсилається платнику податку протягом операційного дня та є підтвердженням прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування. Примірник квитанції в електронній формі зберігається в ДПС.

У квитанції зазначаються дата та час її формування, реквізити податкової накладної та/або розрахунку коригування та результат перевірки. Якщо у податковій накладній та/або розрахунку коригування за результатами проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), виявлено порушення, платнику податку надсилається квитанція про неприйняття податкової накладної та/або розрахунку коригування із зазначенням причини такого неприйняття.

За правилами статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Відносини, пов`язані з використанням удосконалених та кваліфікованих електронних підписів, регулюються Законом України «Про електронні довірчі послуги». Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах.

Згідно з статті 1 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» суб`єктами електронного документообігу є автор, підписувач, адресат та посередник, які набувають передбачених законом або договором прав і обов`язків у процесі електронного документообігу.

Наказом Міністерства фінансів України від 06.06.2017 № 557 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 01.06.2020 № 261) затверджено Порядок обміну електронними документами з контролюючими органами, який визначає загальні принципи організації інформаційного обміну під час подання платниками податків податкової звітності до органів державної податкової служби України в електронній формі із використанням електронного цифрового підпису (далі також - Порядок).

Пунктами 1-7 розділу ІІ вказаного Порядку встановлено, що суб`єкти електронного документообігу самостійно визначають режим доступу до електронних документів, що містять конфіденційну інформацію, та встановлюють для них систему (способи) захисту. В інформаційних, електронних комунікаційних, інформаційно-комунікаційних системах, які забезпечують обмін електронними документами, що містять державні електронні інформаційні ресурси або інформацію з обмеженим доступом, повинен забезпечуватися рівень захисту цієї інформації, який відповідно до законодавства має відповідати ступеню обмеження доступу до неї.

Автор створює електронні документи у строки та відповідно до порядку, що визначені законодавством для відповідних документів в електронній та паперовій формі, із зазначенням усіх обов`язкових реквізитів та з використанням засобу кваліфікованого електронного підпису та печатки (за наявності), керуючись цим Порядком.

Створення електронного документа завершується накладанням на нього кваліфікованого або удосконаленого електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису та печатки (за наявності) підписувача (підписувачів).

Після накладання кваліфікованого або удосконаленого електронного підпису та печатки (за наявності), що базуються на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису та кваліфікованому сертифікаті електронної печатки, автор здійснює шифрування електронного документа з дотриманням вимог до форматів криптографічних повідомлень, затверджених в установленому законодавством порядку, та надсилає його у форматі (стандарті) з використанням засобів електронного зв`язку до адресата протягом операційного дня.

У разі якщо адресатом є контролюючий орган, після надходження електронного документа здійснюється його автоматизована перевірка.

Автоматизована перевірка здійснюється в день надходження або не пізніше наступного робочого дня, якщо електронний документ надійшов після закінчення операційного дня.

Автоматизована перевірка електронного документа включає:

підтвердження дійсності кваліфікованого або удосконаленого електронного підпису та печатки (за наявності), що базуються на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису та кваліфікованому сертифікаті електронної печатки за умов, встановлених Законом України "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги";

перевірку обов`язковості та послідовності накладання на електронний документ кваліфікованого або удосконаленого електронного підпису та печатки (за наявності), що базуються на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису та кваліфікованому сертифікаті електронної печатки підписувачів у встановленому порядку;

перевірку відповідності електронного документа затвердженому формату (стандарту);

перевірку обов`язкових реквізитів;

перевірку права підпису електронного документа підписувачем.

Відповідно до пункту 8 розділу ІІ Порядку перша квитанція надсилається автору електронного документа протягом двох годин з часу його отримання контролюючим органом, в іншому разі - протягом перших двох годин наступного операційного дня.

У першій квитанції, що формується за результатами автоматизованої перевірки, зазначеної у пункті 7 цього розділу, повідомляється про результати такої перевірки. У разі негативних результатів автоматизованої перевірки у першій квитанції повідомляється про неприйняття електронного документа із зазначенням причин, у такому випадку друга квитанція не формується. На першу квитанцію накладається печатка контролюючого органу, здійснюється її шифрування та надсилання автору електронного документа. Другий примірник першої квитанції в електронному вигляді зберігається в контролюючому органі.

Якщо автору протягом встановленого строку після відправки електронного документа не надійшла перша квитанція, електронний документ вважається не одержаним адресатом.

ОЦІНКА ДОВОДІВ СТОРІН ТА ВИСНОВКИ СУДУ

Підставою для неприйняття податковим органом до реєстрації наданих позивачем податкових накладних зазначено порушення вимог статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», від 22.05.2003 № 851-IV.

Як встановлено судом, за наслідком перевірки податкових накладних № 12 від 01.02.2022; № 13 від 02.02.2022, № 14 від 02.02.2022; № 15 від 09.02.2022; № 16 від 09.02.2022; № 17 від 15.02.2022; № 18 від 16.02.2022; № 19 від 16.02.2022; № 20 від 18.02.2022; № 21 від 22.02.2022; № 22 від 23.02.2022 сформовано квитанції про неприйняття через відсутність інформації про право підпису на дату складання документу особи, що засвідчила податкову накладну Ярослав Красій).

Відповідно до матеріалів справи, на час накладення електронного цифрового підпису та направлення на реєстрацію податкових накладних 13.07.2022 посаду директора позивача займав Красій Я. його електронний цифровий підпис, відповідно до доказів, поданих відповідачем, є дійсним та зареєстрованим з червня 2022 року. Вказані обставини визнаються відповідачем у відзиві.

Аналіз положень Податкового кодексу України дає підстави для висновку про те, що податковим законодавством передбачено складання податкових накладних однією датою (датою виникнення податкових зобов`язань - п.201.1 ст. 201 ПК України), а реєстрацію їх за іншою датою (до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені, якщо вони складені з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця - п.201.10 ст. 201 ПК України).

Отже, посилання відповідача на те, що надіслані у липні 2022 року податкові накладні № 12 від 01.02.2022; № 13 від 02.02.2022, № 14 від 02.02.2022; № 15 від 09.02.2022; № 16 від 09.02.2022; № 17 від 15.02.2022; № 18 від 16.02.2022; № 19 від 16.02.2022; № 20 від 18.02.2022; № 21 від 22.02.2022; № 22 від 23.02.2022, на які накладений електронний цифровий підпис Красій Я., підписані електронним підписом, що не є чинним, є необґрунтованими, оскільки на те, що до Єдиного реєстру податкових накладних спірна податкова накладна надіслана у період, коли Красій Я. вже обіймав посаду директора підприємства позивача та мав відповідні повноваження.

Відповідачем помилково ототожнюється поняття створення електронного документу (податкової накладної) та надіслання такого документу для реєстрації.

Відповідно до 56.21 ст.56 Податкового кодексу України, у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акту, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акту суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Сама юридична конструкція вказаної норми дає підстави стверджувати, що презумпція застосовна не лише у ситуації прямої суперечності норм, але й у будь-якій іншій ситуації невизначеності в процесі правозастосування. Для її застосування необхідно і достатньо виявлення двох або більше альтернативних варіантів правомірної поведінки, обравши найвигідніший для себе з яких платник має почуватися захищеним від можливих негативних наслідків як з боку контролюючого органу, так і суду. Більше того, наведеною нормою охоплюються не лише очікування платника, запровадженням у податковому законодавстві цієї презумпції як принципу (основної засади) накладається відповідний таким очікуванням обов`язок вибору визначеного нею варіанту поведінки і контролюючим органом, і судом. При цьому тягар доведення хибності (відсутності правових підстав) обраного платником варіанту поведінки покладається законом на контролюючий орган.

При цьому, недосконалість законодавства та програмного забезпечення (телекомунікаційної системи) не може бути причиною неприйняття податкової накладної, враховуючи, що накладення кваліфікованого електронного підпису діючого керівника не заважають ідентифікувати здійснену операцію, її зміст (товар/послугу, що постачаються), період, сторони та суму податкових зобов`язань.

З огляду на те, що податкові накладні № 12 від 01.02.2022; № 13 від 02.02.2022, № 14 від 02.02.2022; № 15 від 09.02.2022; № 16 від 09.02.2022; № 17 від 15.02.2022; № 18 від 16.02.2022; № 19 від 16.02.2022; № 20 від 18.02.2022; № 21 від 22.02.2022; № 22 від 23.02.2022 були направлені на реєстрацію у межах встановлених строків, а також враховуючи зміну керівництва товариства позивача з червня 2022 року, такі податкові накладні є такими, що підписані повноважним керівником на момент її відправлення, із використанням чинного електронного цифрового підпису.

При цьому, відповідно до матеріалів справи, чинність електронного цифрового підпису Красія Я. як директора ТОВ "УНІМОТ УКРАЇНА" на момент подання електронного документа для реєстрації у ЄРПН контролюючим органом не ставиться під сумнів, а отже, платником податків здійснені необхідні та належні заходи з метою реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Висновки суду узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 04.04.2024 по справі № 160/18959/21.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що дії ДПС України щодо неприйняття податкової накладної Товариства з обмеженою відповідальністю «УНІМОТ УКРАЇНА» № 12 від 01.02.2022; № 13 від 02.02.2022, № 14 від 02.02.2022; № 15 від 09.02.2022; № 16 від 09.02.2022; № 17 від 15.02.2022; № 18 від 16.02.2022; № 19 від 16.02.2022; № 20 від 18.02.2022; № 21 від 22.02.2022; № 22 від 23.02.2022 за умови підписання такої КЕП повноважного директора на дату подання податкової накладної на реєстрацію є протиправними, а тому вимоги в цій частині слід визнати такими, що підлягають задоволенню.

Разом з тим, вимога в частині зобов`язання Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні № 12 від 01.02.2022; № 13 від 02.02.2022, № 14 від 02.02.2022; № 15 від 09.02.2022; № 16 від 09.02.2022; № 17 від 15.02.2022; № 18 від 16.02.2022; № 19 від 16.02.2022; № 20 від 18.02.2022; № 21 від 22.02.2022; № 22 від 23.02.2022 задоволенню не підлягає, оскільки вказані податкові накладні не були перевірені на відповідність за всіма критеріями, згідно пункту 12 Порядку № 1246.

Окрім того, наказом Міністерства фінансів України від 12.12.2019 № 520 затверджено Порядок прийняття рішень про реєстрацію / відмову в реєстрації податкових накладних / розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Порядок № 520).

Пунктом 2 Порядку № 520 визначено, що рішення про реєстрацію / відмову в реєстрації податкових накладних / розрахунків коригування в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено, приймають комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі територіальних органів ДПС (далі - комісія регіонального рівня).

Відповідно до пункту 3 Порядку № 520 Комісія регіонального рівня приймає рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі у терміни, визначені пунктом 9 цього Порядку, та надсилає його платнику податку на додану вартість (далі - платник податку) засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог Кодексу та Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» і «Про електронні довірчі послуги».

Таким чином, відповідне рішення про реєстрацію податкової накладної має прийняти комісія регіонального рівня.

Враховуючи наведене, суд звертає увагу на тому, що законодавством передбачено певний порядок виконання податковими органами своїх функцій щодо податкового контролю, що в правовідносинах, які розглядаються, визначений у формі перевірки наданих платником податків податкової накладної та/або розрахунку коригування.

Зобов`язання ДПС України без проведення відповідної перевірки зареєструвати податкові накладні, подані позивачем, які не прийняті на реєстрацію, буде за межами повноважень суду, встановленого законом, у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення ЄСПЛ у справі «Сокуренко і Стригун проти України»).

З урахуванням обставин справи, із врахуванням ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд дійшов до висновку про наявність підстав для зобов`язання відповідача прийняти на реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні № 12 від 01.02.2022; № 13 від 02.02.2022, № 14 від 02.02.2022; № 15 від 09.02.2022; № 16 від 09.02.2022; № 17 від 15.02.2022; № 18 від 16.02.2022; № 19 від 16.02.2022; № 20 від 18.02.2022; № 21 від 22.02.2022; № 22 від 23.02.2022 за датою її подання.

Таким чином, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до пункту п`ятого частини першої статті 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до правил ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 1, п.п. 1, 2, 5 ч. 3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно з матеріалами справи позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір за подання позову розміром 27 291,00 грн (платіжне доручення № 74 від 17.08.2022), який із врахуванням задоволення вимог позивача про визнання протиправними дій щодо відмови у прийнятті направлених для реєстрації податкових накладних за лютий 2022 року: № 12 від 01.02.2022; № 13 від 02.02.2022, № 14 від 02.02.2022; № 15 від 09.02.2022; № 16 від 09.02.2022; № 17 від 15.02.2022; № 18 від 16.02.2022; № 19 від 16.02.2022; № 20 від 18.02.2022; № 21 від 22.02.2022; № 22 від 23.02.2022 та відмови у задоволенні вимог про зобов`язання зареєструвати зазначені податкові накладні, що за своїм характером є похідними вимогами, підлягає стягненню на корить позивача з бюджетних рахунків відповідача повністю.

При вирішенні питання щодо розподілу судових витрату вигляді витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 38 000,00 грн суд виходить із такого.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч. 5 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.6 ст. 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Слід звернути увагу, що відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2012 № 5076-VI (далі - Закон № 5076-VI) гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю.

Суд не може втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Водночас, для включення всього розміру гонорару до суму, що підлягає стягненню на користь позивача за рахунок відповідача у разі задоволення позову, судом має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий, що передбачено у ст. 30 Закону № 5076-VI. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції.

Так, у справі "East/West Alliance Limited" проти України" Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі "Ботацці проти Італії" (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

У пункті 269 Рішення у цієї справи Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

Верховний Суд в постанові від 28.12.2020 в справі № 640/18402/19 зазанчив, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу позивачем надані копії: договору про надання професійної правничої допомоги від 15.08.2022 № 08/22, акту виконаних робіт від 08.05.2025 про підтвердження наданих послуг за договором від 15.08.2022 № 08/22; рахунок від 03.04.2025 на сплату послуг за договором від 15.08.2022 № 08/22, платіжної інструкції кредитового переказу коштів від 04.04.2025 на суму 38000,00 (оплата за юридичні послуги згідно з рахунком № 03/04 від 03.04.2025)

За п.п. 1.1 договору надання професійної правничої допомоги від 15.08.2022 № 08/22 повірений позивача Адвокатське бюро Ратушняка Володимира «Лігалконсалтинг» зобов`язався надати професійну правничу допомогу в суді першої інстанції по спору з Державною податковою службою України щодо відмови у прийнятті 11 податкових накладних за лютий 2022 року, у т.ч. підготовка позовної заяви до суду, підготовка додатків; подання позовної заяви азом із додатками до суду; підготовка процесуальних клопотань; вивчення відзиву; підготовка відповіді на відзив; представництво в суді першої інстанції, участь в судових засіданнях.

Відповідно до пункту 2.1 договору сторони дійшли згоди встановити фіксовану вартість послуг за надання професійної правничої допомоги у розмірі 38000,00 грн.

Згідно з актом виконаних робіт повіреним за умовами договору про надання професійної правничої допомоги від 15.08.2022 № 08/22 виконані роботи з надання професійної правничої допомоги, а саме: підготовка позовної заяви до суду, підготовка додатків; подання позовної заяви азом із додатками до суду; підготовка процесуальних клопотань; вивчення відзиву; підготовка відповіді на відзив; представництво в суді першої інстанції.

Дослідивши надані позивачем документи щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за критеріями, визначеними у ч. 5 ст. 134 КАС України та критеріями, що застосовуються Європейським судом з прав людини «розумності, справедливості, неминучості», враховуючи включення за умовами договору до переліку послуг з правової допомоги послуг з участі в судових засіданнях, в той час як справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, враховуючи усталену судову практику з цієї категорії спорів, про що зазначає безпосередньо позивач у позовній заяві та часткове задоволення вимог позивача, суд дійшов висновку про неспівмірність заявленої позивачем до розподілу між сторонами суми витрат на професійну допомогу, пов`язану зі справою у розмірі 38000,00 грн зі складністю справи та обсягом фактично наданої допомоги, у зв`язку з чим за наявності відповідного клопотання відповідача вважає за можливе зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами до 8000 грн, які присудити на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

З огляду на викладене вище, на підставі положень Податкового кодексу України, Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1246 від 29.12.2010 та керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 9, 12, 15, 19, 22, 25, 32, 72, 76, 77, 79, 139, 194, 241-243, 245, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «УНІМОТ УКРАЇНА» до Державної податкової служби України про скасування рішень про відмову в реєстрації податкових накладних та зобов`язання зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну, - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Державної податкової служби України щодо відмови у прийнятті направлених для реєстрації податкових накладних за лютий 2022 року: № 12 від 01.02.2022; № 13 від 02.02.2022, № 14 від 02.02.2022; № 15 від 09.02.2022; № 16 від 09.02.2022; № 17 від 15.02.2022; № 18 від 16.02.2022; № 19 від 16.02.2022; № 20 від 18.02.2022; № 21 від 22.02.2022; № 22 від 23.02.2022.

Зобов`язати Державну податкову службу України прийняти на реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні за лютий 2022 року датою їх подання (13.07.2022) за КЕП директора Красія Я.В.: № 12 від 01.02.2022; № 13 від 02.02.2022, № 14 від 02.02.2022; № 15 від 09.02.2022; № 16 від 09.02.2022; № 17 від 15.02.2022; № 18 від 16.02.2022; № 19 від 16.02.2022; № 20 від 18.02.2022; № 21 від 22.02.2022; № 22 від 23.02.2022.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УНІМОТ УКРАЇНА» за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України судові витрати в розмірі 35291 (тридцять п`ять тисяч двісті дев`яносто одна) гривня 00 копійок, у т.ч. витрати по сплаті судового збору в сумі 27291 (двадцять сім тисяч двісті дев`яносто одна) грн 00 коп, витрати на професійну правничу допомогу 8000 (вісім тисяч) грн 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Відомості про сторін:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «УНІМОТ УКРАЇНА», ідентифікаційний код юридичної особи 42080282, адреса: Україна, 03142, місто Київ, вул. Кржижановського, будинок 4, офіс 202,

Відповідач: Державна податкова служба України: ідентифікаційний код юридичної особи 43005393, адреса: Україна,04053, м. Київ, Львівська площа, буд. 8.

Суддя А.С. Михайлик