Справа № 452/2345/25
Суддя: Казан І. С.
Дата ухвалення: 2025-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 452/2345/25
Провадження № 2-а/452/47/2025
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"18" серпня 2025 р. м. Самбір
Самбірський міськрайонний суд Львівської області
у складі: головуючого судді Казана І.С.,
розглянувши у відповідності до ч. 4 ст. 229 КАС України у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Самборі Львівської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції у Львівській області, третя особа інспектор відділення поліції №1 (м. Городок) Львівського районного управління поліції ГУ НП у Львівській області Лозинський Роман Степанович, - про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -
Позивач звернувся до суду із зазначеним адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №5085072 від 27.06.2025р., винесену інспектором відділення поліції №1 (м. Городок) Львівського районного управління поліції №2 ГУ НП у Львівській області лейтенантом поліції Лозинським Р.С. про притягнення його до адміністративної відповідальності передбаченої ч. 3 ст. 121 КУпАП та справу закрити.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вказаною постановою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що 27.06.2025 року о 20.59 год. в м. Самбір по вул. Шевченка, 103 він, керував автомобілем марки «FIAT DUCАТО», д.н.з. НОМЕР_1 , без ввімкненого ближнього світла фар поза населеним пунктом, а також не пройшов обов`язковий технічний контроль, чим порушив п.31.3«б» ПДР (експлуатація т/з, які не пройшли обов`язковий технічний контроль) за що передбачена відповідальність за ч. 3 ст. 121 КУпАП. На підставі цієї постанови позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень. Вважає, що винесена відповідачем постанова є незаконною та необґрунтованою з огляду на відсутність події і складу правопорушення; позивач зазначає, що того дня під час руху транспортним засобом ближнє світло фар було включене, світились обидві лампочки ближнього світла автомобіля. Викладене у постанові інспектором, що позивач нібито керував транспортним засобом поза межами населеного пункту без ввімкнення ближнього світла фар, спростовується даними постанови, де вказано, що місце правопорушення: вул. Шевченка міста Самбір. Також позивач зазначає, що даний транспортний засіб, вага якого згідно свідоцтва про реєстрацію не перевищує 3500 кг, є легковим автомобілем. Цей транспортний засіб не використовується як таксі та для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, а тому не підлягає обов`язковому технічному контролю. Доказів того, що позивач використовує транспортний засіб для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, інспектором у постанові не було зазначено. Наведені у постанові порушення не підтверджується жодним доказом, а саме відсутні будь-які фактичні дані, на основі яких посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення (покази свідків, відеозапис чи фотозйомка); а тому просить скасувати таку постанову та закрити провадження у справі.
Позивач ОСОБА_1 подав до суду клопотання, в якому позов підтримав.
Представник відповідача ГУ НП та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета споруінспектор відділення поліції №1 (м. Городок) Львівського районного управління поліції №2 ГУ НП у Львівській області лейтенант поліції Лозинський Р.С. у визначений судом строк відзиву на позов за заперечень чи пояснень не подали.
Суд повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне:
Судом установлено, що інспектором відділення поліції №1 (м. Городок) Львівського районного управління поліції №2 ГУ НП у Львівській області лейтенантом поліції Лозинським Р.С. 27.06.2025 року винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 121 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді 340грн штрафу.
Із змісту оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 27.06.2025 року о 20.59 год. в м. Самбір по вул. Шевченка, 103 керував автомобілем марки «FIAT DUCАТО», номерний знак НОМЕР_1 , без ввімкненого ближнього світла фар поза населеним пунктом, а також не пройшов обов`язковий технічний контроль, чим порушив п.31.3 «б» ПДР (експлуатація т/з, які не пройшли обов`язковий технічний контроль), чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст.121 КУпАП.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення, з-поміж іншого, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист.
У відповідності до ч. ч. 1, 4 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.
За приписами ч. ч. 1, 2, 6 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Відповідно до п. 8, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання та регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами, далі Правила)
Відповідальність за ч.3 ст. 121 КУпАП настає за керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов.
За змістом пункту 31.3«б» ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).
Відповідно до ч.1 ст.35 Закону України «Про дорожній рух» транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до цієї статті.
Частина друга вказаної статті Закону містить перелік транспортних засобів, які не підлягають обов`язковому технічному контролю.
Обов`язковому технічному контролю не підлягають:
- легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації;
- легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.
- технічні засоби для агропромислового комплексу, визначені Законом України "Про систему інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу України".
Аналогічні норми містяться у п. 1 Порядку проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30 січня 2012 № 137.
Тобто, із вказаних норм вбачається, що легкові автомобілі підлягають обов`язковому технічному контролю лише у випадку, якщо вони використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку та мають строк експлуатації понад два роки.
Відповідно до абз. 5, 7 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про автомобільний транспорт", автомобіль легковий - автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення пасажирів з кількістю місць для сидіння не більше ніж дев`ять з місцем водія включно; автомобіль вантажний - автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів.
Аналогічне визначення міститься і в п. 1.10 Правил дорожнього руху України.
Згідно з п. 2.13 ПДР України, транспортні засоби належать до таких категорій: В - автомобілі, дозволена максимальна маса яких не перевищує 3500 кілограмів (7700 фунтів), а кількість сидячих місць, крім сидіння водія, - восьми, состав транспортних засобів з тягачем категорії В та причепом, повна маса якого не перевищує 750 кілограмів.
Згідно ДСТУ 3649-97 "Засоби транспортні дорожні" транспортні засоби вагою до 3500 кг і кількістю сидячих місць, крім сидіння водія, не більше восьми, відносяться до категорії "В", тобто до легкових автомобілів.
Як вбачається з копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Серії НОМЕР_2 ТЗ «FIAT DUCАТО», д.н.з. НОМЕР_1 , з повною масою 2950 кг, належить до категорії "В", тип "фургон малотонажний-В".
Отже, даний транспортний засіб, вага якого, згідно свідоцтва про реєстрацію, не перевищує 3500 кг є легковим автомобілем. Доказів того, що позивач використовує наведений транспортний засіб для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, ні дані постанови, ні матеріали справи не містять та стороною відповідача і третьою особою суду не надані.
Аналіз положень статті 35 3акону України «Про дорожній рух» дає підстави для висновку про те, що обов`язковому технічному контролю підлягають автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку. Тобто, визначальною обставиною є мета фактичного використання автомобіля для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку.
Вказаний висновок узгоджується з позицією Верховного Суду у постановах від 17.10.2019 у справі №678/483/17 та від 08.07.2020 у справі №731/186/17.
Також у тексті постанови інспектора поліції є посилання на те, що водій, тобто позивач, керував транспортним засобом без ввімкненого ближнього світла фар поза населеним пунктом. Беручи до уваги викладене слід зазначити, що наведене не підпадає під кваліфікацію ч. 3 ст. 121 КУпАП. Додаткової кваліфікація постанова не містить. Крім цього, у зазначеній постанові вказано, що подія мала місце у м. Самбір по вул. Шевченка, 103, що спростовує твердження про те, що подія мала місце поза населеним пунктом.
Відтак, суд доходить висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Постанова інспектора поліції містить суперечливі дані і відсутні докази, які б підтверджували подію та склад правопорушення, викладені у постанові.
Згідно правовій позиції ВС, викладеній у Постанові від 26.04.2018р. у справі №338/855/17 зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтям 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Суд звертає увагу на те, що процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності покладено саме на відповідача. Аналогічна правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 15.11.2018р. у справі №524/5536/17 та від 17.07.2019 у справі №295/3099/17.
Стороною відповідача доказів суду не надано.
Вина особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).
Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення (постанова ВС від 27.06.2019р. у справі №560/751/17).
Відповідно до п. 3) ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Таким чином під час судового розгляду встановити наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення лише за постановою про накладення адміністративного стягнення неможливо, інші докази, які б підтверджували вину особи, до вказаної постанови не додані. Оцінюючи викладені обставини, суд доходить переконання, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП поза розумним сумнівом не доведена, відтак вимоги позивача суд знаходить такими що підлягають задоволенню. Тому суд приходить до висновку, що дії поліцейського під час провадження у справі про адміністративне правопорушення по відношенню до позивача не відповідають вимогам ст. 245, 280 КУпАП, а відтак є незаконними. Оскаржувана постанова відповідачем прийнята без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття такого рішення, - відповідно до вимог п. 1 ст. 247, ст. 293 КУпАП суд скасовує вказану постанову і закриває провадження у справі.
Керуючись ст. 6, 9, 10, 195, 242-246, 257, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.
Скасувати постанову серії ЕНА №5085072 від 27.06.2025 року, винесену інспектором відділення поліції №1 (м. Городок) Львівського районного управління поліції №2 ГУНП у Львівській області лейтенантом поліції Лозинським Романом Степановичем відносно ОСОБА_1 про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень по справі про адміністративне правопорушення про притягнення його до адміністративної відповідальності ч. 3 ст. 121 КУпАП.
Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя