Справа № 240/23557/24
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2025-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/23557/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Гурін Д.М.

Суддя-доповідач - Полотнянко Ю.П.

10 вересня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Полотнянка Ю.П.

суддів: Драчук Т. О. Смілянця Е. С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 №108 від 06.05.2023;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити недоотриману щомісячну премію ОСОБА_2 з 01.04.2023 по дату звільнення та виключення зі списків особового складу у зв`язку зі смертю, а саме по 08.05.2023;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненадання довідки про вартість неотриманого речового майна, що належить до видачі ОСОБА_2 ;

- зобов`язати надати довідку про вартість неотриманого речового майна ОСОБА_2 ;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити компенсацію за все належне але неотримане протягом проходження військової служби речове майно ОСОБА_2 , а саме з дня виникнення права на отримання цього майна по дату підписання наказу про звільнення та виключення зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 .

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 23.04.2025 позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ командира Військової частини НОМЕР_1 №108 від 06.05.2023 в частині, що стосується ОСОБА_2 .

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоотриману щомісячну премію ОСОБА_2 з 01.04.2023 по дату звільнення та виключення зі списків особового складу у зв`язку зі смертю, а саме по ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено, що син позивача - ОСОБА_2 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 з 14.01.2023 по 09.05.2023.

27.02.2023 з приводу ГРВІ ОСОБА_2 був госпіталізований до Баранівської ЦРЛ з діагнозом: Догоспітальна двобічна нижньодольова пневмонія. ДН 0-1ст. ГРВі. Хронічний вірусний гепатит С (а.с. 58 на звороті).

31.03.2023 ОСОБА_2 направлений на консультацію до лікаря-інфекціоніста у Баранівську ЦРЛ. Діагноз: хронічний вірусний гепатит С генотип в стадії реплікативної активності з помірним цитолізом (а.с. 58 на звороті).

Відповідно до висновку медичної характеристики від 11.04.2023 ОСОБА_2 потребував проходження військово-лікарської комісії для визначення придатності для подальшого проходження служби (а.с. 107).

12.04.2023 ОСОБА_2 було направлено до ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_2 ) для проходження військоволікарської комісії з метою визначення ступеня придатності за станом здоров`я для проходження військової служби.

12.04.2023 ОСОБА_2 прибув до м. Житомира для проходження ВЛК у ВЧ НОМЕР_2 , був зареєстрований, але повністю не пройшов (а.с. 90).

12.04.2023 ОСОБА_2 був залишений на дообстеження та мав проходити ВЛК 21.04.2023 (а.с. 58 на звороті).

Останнього разу з ОСОБА_2 спілкувався його брат 19.04.2023, ОСОБА_2 скаржився на на високу температуру та болі (а.с. 58 на звороті).

21.04.2023 на мобільний телефон брата ОСОБА_2 зателефонувала жителька м.Житомира та повідомила, що знайшла біля автостанції №2 м. Житомира особисті речі ОСОБА_2 (рюкзак, спортивний одяг, документи про проходження ВЛК 12-13.04.2023 та військовий квиток) (а.с. 94).

27.04.2023 мати ОСОБА_2 повідомила на гарячу лінію ВЧ НОМЕР_1 , що з 19.04.2023 немає зв`язку з сином (а.с. 94).

Відповідно до листа командира Військової частини НОМЕР_2 від 28.04.2023 за вих. №3904 встановлено, що у зв`язку з неявкою ОСОБА_2 на огляд до спеціалістів ВЛК, без поважних на то причин, з 18.04.2023 проходження ВЛК анульовано (а.с. 82).

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 28.04.2023 за №337 про призначення службового розслідування відповідно до вимог статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Порядку проведення службовою розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 №608 (зі змінами), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.12.2017 за №1503/31371 та на підставі рапорту підполковника ОСОБА_3 з метою уточнення причин і умов, які сприяли факту неприбуття з проходження ВЛК в умовах воєнного стану без поважних причин військовослужбовцем ОСОБА_2 до розташування військової частини (а.с. 87 на звороті).

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 06.05.2023 №108 на підставі Пункту 15 розділу І Порядку виплат грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 (далі - Порядок №260) призупинено виплату ОСОБА_2 грошового забезпечення з 18.04.2023 та на підставі пункту 5 розділу XVI не виплачено премію за квітень 2023 року (а.с. 11, 12).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер (а.с. 7), причиною смерті ОСОБА_2 є гостра серцево-судинна недостатність, гіпертрофічна кардіоміопатія, правобічна гнійна пневмонія (а.с. 59).

Позивач не погоджується із зазначеним наказом та вважає його протиправним, оскільки її сину ОСОБА_2 надавався термін на проходження ВЛК 10 днів з 12.04.2023, тому 18.04.2023 неявка до місця служби не могла бути без поважних причин, крім того позивач вважає, що актом службового розслідування доведена відсутність у ОСОБА_2 прямого умислу й нез`явлення без поважних причини до місця служби, і, як наслідок, позбавлення ОСОБА_2 виплати премії за період з 01.04.2023 по 08.05.2023 та невиплати компенсації вартості неотриманого речового майна, що слугувало підставою для звернення до суду з цим позовом.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи хворобу ОСОБА_2 та причину його смерті неможливо стверджувати про те, що ОСОБА_2 не з`явився до ВЧ НОМЕР_1 без поважних причин, а тому відповідач протиправно позбавив ОСОБА_2 грошового забезпечення та премії за невихід на службу без поважних причин. Тому суд визнав протиправним та скасував наказ Військової частини НОМЕР_1 від 06.05.2023 №108 в частині, що стосується ОСОБА_2 , у зв`язку з цим суд зобов`язав Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоотриману щомісячну премію ОСОБА_2 з 01.04.2023 по дату звільнення та виключення зі списків особового складу у зв`язку зі смертю, а саме по ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України від 25.03.1992 №2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон №2232-XII).

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону №2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Згідно з частиною 1 статті 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

В силу статті 1-2 Закону України від 20.12.1991 №2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон №2011-ХІІ) військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно з пунктом 1 статті 9 Закону №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Частиною 2 статті 9 Закону №2011-XII передбачено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно з частиною 4 статті 9 Закону №2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Пунктом 15 розділу І Порядку №260 визначено, що грошове забезпечення не виплачується за час відсутності на службі без поважних причин одну добу і більше.

Пунктом 5 розділу XVI Порядку №260 регламентовано, що військовослужбовцям щомісячні премії не виплачуються в таких випадках: за невихід на службу (навчання) без поважних причин - за місяць, у якому здійснено таке порушення.

Отже, грошове забезпечення та премія не виплачуються за час відсутності на службі без поважних причин.

У постанові про закриття кримінального провадження за фактом СЗЧ від 31.12.2024 зроблено висновок про відсутність підстав вважати, що дії ОСОБА_2 підпадають під самовільне залишення військової частини. Кримінальне провадження закрито у зв`язку з відсутністю складу злочину (а.с. 57-60).

У постанові про закриття кримінального провадження за фактом СЗЧ вказано, що 12.04.2023 ОСОБА_2 направлений на ВЛК та залишений на дообстеження на 10 днів, тобто до 22.04.2023 (а.с. 58 на звороті).

Як встановлено судом першої інстанції, що 12.04.2023 ОСОБА_2 було направлено до ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_2 ) на 10 діб для проходження військоволікарської комісії.

ОСОБА_2 був направлений на ВЛК з метою визначення його придатності до проходження служби на підставі медичної характеристики від 11.04.2023 (а.с.107)

12.04.2023 - 13.04.2023 ОСОБА_2 розпочав проходити ВЛК. З 19.04.2023 місцезнаходження ОСОБА_2 було невідоме. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер.

Очевидним є те, що загострення хвороби ОСОБА_2 (догоспітальна двобічна нижньодольова пневмонія, діагностована Баранівською ЦРЛ 27.02.2023) могло стати як причиною неявки до ВЧ НОМЕР_1 , так і причиною його смерті (правобічна гнійна пневмонія, зазначена у довідці про причину смерті №1307 від 09.05.2023 та у лікарському свідоцтві про смерть №1307 від 14.06.2023 (а.с. 59)).

Отже, враховуючи хворобу ОСОБА_2 та причину його смерті неможливо стверджувати про те, що ОСОБА_2 не з`явився до ВЧ НОМЕР_1 без поважних причин.

Враховуючи встановлені судом обставини, відповідач протиправно позбавив ОСОБА_2 грошового забезпечення та премії за невихід на службу без поважних причин.

За викладених обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про визнання протиправним та сксаування наказу Військової частини НОМЕР_1 від 06.05.2023 №108 в частині, що стосується ОСОБА_2 .

Таким чином, з огляду на наведене у сукупності суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про наявність підстав для зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоотриману щомісячну премію ОСОБА_2 з 01.04.2023 по дату звільнення та виключення зі списків особового складу у зв`язку зі смертю, а саме по ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано частково задовольнив адміністративний позов.

Щодо посилання апелянта на пропуск позивачем строку звернення до суду з даним позовом, то колегія суддів зазначає, що даному питання надавалась оцінка судом першої інстанції, у зв`язку з чим ухвалою від 23.12.2024 поновлено позивачу строк звернення до суду.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене вище, колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції рішення в оскарженій відповідачем частині ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається. Доводи апеляційної скарги відповідача висновків суду не спростовують. Отже, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції в оскарженій частині - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Полотнянко Ю.П.

Судді Драчук Т. О. Смілянець Е. С.