Справа № 420/23934/25
Суддя: Катаєва Е.В.
Дата ухвалення: 2025-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі ГУ ПФУ), у якому позивач просить суд: - визнати протиправними дії ГУ ПФУ щодо не врахування при вирішенні питання призначення пенсії йому - ОСОБА_1 , у загальний страховий стаж період роботи в Естонському виробничому об`єднанні рибної промисловості «Естрибпром», розташованому на території Естонській РСР, з 01.06.1984 по 19.08.1991 року; - зобов`язати ГУ ПФУ здійснити перерахунок та виплату призначеної йому - ОСОБА_1 , з 27.01.2024 пенсії за віком, (з урахуванням раніше виплачених сум), зарахувавши до мого загального страхового стажу період роботи в Естонському виробничому об`єднанні рибної промисловості «Естрибпром», розташованому на території Естонській РСР, з 01.06.1984 по 19.08.1991 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що перебуває на обліку в ГУ ПФУ і отримує пенсію за віком, призначену з 27.01.2024 року. Однак при призначенні пенсії до страхового стажу не зараховано період роботи з 01.06.1984 по 19.08.1991 року в Естонському виробничому об`єднанні рибної промисловості «Естрибпром», розташованому на території Естонській РСР.

Позивач зазначив, що він звертався до відповідача із заявою про врахування цього періоду до страхового стажу, однак відповідач листом від 31.05.2024 №16744-15243/Д-02/8-1500/24 повідомив, що набутий ним стаж на території вказаної республіки не враховується при призначенні пенсії в Україні, так як за спірний період пенсія призначається за законодавством Естонської Республіки, згідно Угоди між Україною та Естонською Республікою у сфері соціального забезпечення, вчиненої 05.10.2010 та ратифікованою Законом України від 02.11.2011 №3990-VI «Про ратифікацію Угоди між Україною та Естонською Республікою у сфері соціального забезпечення».

Позивач вважає таку відмову протиправною, оскільки в період з 1984-1991 роки на територіях нинішніх України та Естонської Республіки діяло законодавство Союзу РСР, до складу якого входили Українська РСР та Естонська РСР. Отже, при обчисленні його стажу за період з 1984 року по 19.08.1991 року ГУ ПФУ мав керуватися тим, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Записи про вказаний період роботи виконані в трудовій книжці не містить ні виправлень/підтирань, ні інших застережень, які б давали підстави сумніватись у їх правдивості.

Таким чином, позивач вважає, що період роботи згідно записів трудової книжки повинен бути зарахованих до страхового стажу з дня призначення пенсії з 27.01.2024.

Ухвалою суду від 23.07.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Представник ГУ ПФУ подав до суду відзив на позов, у якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог, зазначивши, що до страхового стажу не зараховано період роботи з 01.06.1984 по 02.09.1992 згідно запису в трудовій книжці від 26.01.1964 серії НОМЕР_1 у Естонському виробничому об`єднанні рибної промисловості «Естрибпром», що відповідає вимогам Угоди між Україною та Естонською Республікою у сфері соціального забезпечення, вчиненої 05.10.2010 та ратифікованою Законом України від 02.11.2011 №3990-VI «Про ратифікацію Угоди між Україною та Естонською Республікою у сфері соціального забезпечення». Для призначення пенсії в Естонській Республіці Позивачу необхідно при досягненні зазначеного віку звернутися до будь-якого відділу обслуговування громадян (сервісного центру), з оригіналами наступних документів: паспортом громадянина України, реєстраційним номером облікової картки платника податків та трудовою книжкою.

Також представник зазначив, що з позовом позивач звернувся в 2025 році, при цьому позовні вимоги стосуються перерахунку починаючи з 27.01.2024 року, а тому пропущено строк звернення до суду без поважних на те підстав.

Позивач подав відповідь на відзив, у якій просив задовольнити позовні вимоги з підстав, викладених у позові. Також зазначив, що Естонською Республікою за період його роботи з 01.06.1984 по 02.09.1992 року в Естонському виробничому об`єднанні рибної промисловості «Естрибпром» пенсійні виплати йому не здійснюються і не будуть здійснюватися тому що, по-перше він не досяг пенсійного віку, якій згідно пенсійного законодавства Естонської Республіки до 2026 року для чоловіків, народжених після 01.03.1961 року, складатиме 65 років, по-друге, стаж його роботи на зазначеному підприємстві при необхідному пенсійному стажу не менше 15 років складає лише 8 років 3 місяці 1 день, що не наддасть права на отримання пенсії в Естонській Республіці.

Справа розглянута у письмовому провадженні.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області і отримує пенсію за віком, призначену з 27.01.2024 року відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Згідно з розрахунку призначення пенсії страховий стаж позивача складає 33 роки 4 місяці 11 днів.

Позивач не погоджуючись із розрахунком стажу при призначенні пенсії, вважаючи, що до нього протиправно не зараховано період роботи з 01.06.1984 по 19.08.1991 року, звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії. За результатом розгляду заяви відповідач листом від 31.05.2024 №16744-15243/Д-02/8-1500/24 повідомив, що до страхового стажу не зараховано період роботи з 01.06.1984 по 02.09.1992 згідно запису в трудовій книжці від 26.01.1964 серії НОМЕР_2 у Естонському виробничому об`єднанні рибної промисловості «Естрибпром», що відповідає вимогам Угоди між Україною та Естонською Республікою у сфері соціального забезпечення, вчиненої 05.10.2010 та ратифікованою Законом України від 02.11.2011 №3990-VI «Про ратифікацію Угоди між Україною та Естонською Республікою у сфері соціального забезпечення».

Не погоджуючись із вказаною відмовою, позивач повторно зверувся до відповідача із заявою, за результатом розгляду якої ГУ ПФУ листом від 28.05.2025 №15092-14128/Д-02/8-1500/25 повідомив, що для перерахунку пенсії та зарахування до страхового стажу періоду роботи з 01.06.1984 по 02.09.1992 в Естонській Республіці підстави відсутні.

Вважаючи протиправними дії ГУ ПФУ щодо незарахування при призначенні пенсії до страхового стажу періоду роботи з 01.06.1984 по 19.08.1991 року, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон №1058-IV) визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Згідно з ст.1 Закону №1058-IV в редакції від 31.05.2023, чинній на час виникнення спірних правовідносин, страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, кошти, сплачені за договором про добровільну сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Наявність страхового стажу, передбаченого ч.1-3 цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії (ч.4 ст.26 Закону №1058-IV).

Згідно з розрахунку призначення позивачу з 27.01.2024 року пенсії за віком страховий стаж позивача складає 33 роки 4 місяці 11 днів.

Позивач вважає, що має право на зарахування до страхового стажу періоду роботи з 01.06.1984 по 19.08.1991 року.

Відповідач вважає, що відсутні підстави для зарахування цього періоду до страхового стажу, оскільки це відповідає положенням Угоди між Україною та Естонською Республікою у сфері соціального забезпечення, вчиненої 05.10.2010 та ратифікованою Законом України від 02.11.2011 №3990-VI «Про ратифікацію Угоди між Україною та Естонською Республікою у сфері соціального забезпечення».

Згідно з трудової книжки від 26.01.1964 серії НОМЕР_2 позивач в період з 01.06.1984 по 02.09.1992 працював у Естонському виробничому об`єднанні рибної промисловості «Естрибпром».

Згідно статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, наявність трудового стажу підтверджується у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 за №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637).

Пунктом 1 Порядку №637 передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. У разі відсутності в трудовій книжці записів про роботу, такий стаж встановлюється на підставі інших документів, уточнюючих довідок, відомостей та інших документів, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Питання пенсійного забезпечення осіб, які працювали на території України та Естонії, вирішується згідно з законодавством кожної з держав з урахуванням положень Угоди між Україною та Естонською Республікою у сфері соціального забезпечення від 05.10.2010 року, ратифікованою Законом України від 2 листопада 2011 року №3990-VІ «Про ратифікацію Угоди між Україною та Естонською Республікою у сфері соціального забезпечення».

За статтею 6 Угоди, якщо право на пенсію виникає на підставі законодавства однієї Сторони без урахування страхового стажу, набутого на підставі законодавства іншої Сторони, то відповідна Сторона призначає пенсію тільки за страховий стаж, набутий на підставі свого законодавства, незалежно від проживання на території однієї із Сторін.

Якщо право на пенсію виникає в результаті підсумовування страхового стажу, то при призначенні пенсії враховується страховий стаж, набутий відповідно до законодавства кожної із Сторін, за умови, що інша Сторона не виплачує пенсію за той самий страховий стаж. Кожна із Сторін нараховує і виплачує пенсію на підставі фактичного страхового стажу, набутого на її території, якщо цією Угодою не передбачено інше.

Суд не приймає доводи відповідача про відсутність правових підстав для зарахування до страхового стажу позивача періодів його роботи з 01.06.1984 по 19.08.1991 рок, з огляду на Угоду між Україною та Естонською Республікою у сфері соціального забезпечення від 05.10.2010 року (набула чинності 01.02.2012 року), оскільки вони не стосуються питання визнання чи не визнання стажу, набутого за часів СРСР, а стосуються питання визнання чи не визнання стажу вже набутого на території України та Естонської Республіки після обрання незалежності обома країнами.

В свою чергу, питання зарахування до страхового стажу періоду роботи на підприємствах, установах та організаціях за часів СРСР врегульоване Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року, частиною 2 статті 6 якої передбачено, що для встановлення права на пенсію, у тому числі пенсій на пільгових умовах та за вислугу років, громадянам-учасникам Угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цієї Угоди.

Отже Україна та інші держави-учасники Угоди зазначеним документом взяли на себе зобов`язання враховувати трудовий стаж, набутий їх громадянами на території колишнього СРСР.

При цьому, в Угоді йде мова про території колишнього СРСР взагалі та не пов`язується визнання стажу, виключно набутого на територіях союзних радянських республік, правонаступниками яких є держави-учасники Угоди.

Естонська Республіка не є учасником зазначеної Угоди. Однак оскільки Естонська РСР входила до складу СРСР, то трудовий стаж набутий на території колишнього СРСР повинен бути зарахований до загального страхового стажу особи.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Також відповідно до ч.3 ст.23 Загальної декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської соціальної хартії та ст. 46 Конституції України, працівники у старості мають право на пенсію, що є основним джерелом існування, яка має забезпечувати достатній життєвий рівень.

Суд вважає необхідним застосувати названі загальні принципи (Намібійські винятки), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки не прийняття їх призведе до порушень та обмежень прав позивача на соціальний захист та гарантоване йому право на пенсійне забезпечення.

Суд дійшов висновку, що у даному випадку і при обставинах, пенсійним органом не може бути відмовлено у врахуванні при обчисленні розміру пенсії заробітної плати (доходу) позивача за періоди роботи на території Естонської Республіки.

Відповідно до ч.1 ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі Закон №1788-ХІІ) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом першим Порядку підтвердження наявного стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі Порядок №637) (в редакції від 28.09.2022 року) визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування - є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з підпунктом 1.1. пункту 1 Інструкції №58 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

На період внесення записів до трудової книжки позивачки в рамках спірних періодів трудової діяльності діяла Інструкція №162, яка втратила чинність на підставі наказу Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29.07.1993. З 29.07.1993 року по сьогодні діє Інструкція №58.

Відповідно до п.1.1 Інструкції №162 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників і службовців.

Пунктом 2.1. Інструкції №162 встановлено, що заповнення трудових книжок і вкладишів до них виробляється на мові союзної, автономної республіки, автономної області, автономного округу, на території яких розташоване дане підприємство, установа, організація, і офіційною мовою СРСР.

Частиною 5 ст.242 КАС України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Сталою практикою Верховного Суду є посилання на дотримання суб`єктами владних повноважень положень законодавства, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Так у постанові від 02.12.2021 по справі №263/9464/16-а Верховний Суд зазначив, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній орган Пенсійного Фонду має право обчислити трудовий стаж на підставі даних, наявних в реєстрі застрахованих осіб державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також інших первинних документів (довідок, виписок із наказів, особових рахунків і відомостей на видачу заробітної плати, посвідчень, характеристик, письмових трудових договорів та угод з відмітками про їх виконання, та ін.).

Вказана правова позиція відповідає усталеній практиці Верховного Суду у цій категорії справ.

У постанові від 20.01.2022 року у справі №591/7003/16а Верховний Суд вказує, що у касаційній скарзі відповідач заперечує проти зарахування до трудового стажу, який дає позивачці право на призначення пенсії на пільгових умовах, посилаючись на відсутність уточнюючих довідок.

Також у постановах від 25.09.2018 у справі №242/65/17, від 11.07.2019 у справі №242/1484/17 та від 12.12.2019 у справі №423/405/17 Верховний Суд зазначив, що відповідно до ст.62 Закону основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У постанові від 20.01.2022 року у справі №591/7003/16а 27 Верхочним Судом зазначено, що колегія суддів не знаходить підстав для відступу від цього правового висновку у справі, що розглядається.

На підставі ч.5 ст.242 КАС України суд враховує правову позицію Верховного Суду та вважає, що спірні періоди трудової діяльності позивача, що підтверджуються трудовою книжкою, підлягають зарахуванню до страхового стажу позивача.

Згідно приписів частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд дійшов висновку про протиправність бездіяльності відповідача щодо не зарахування до страхового стажу позивача під час призначенні пенсії періоду роботи з 01.06.1984 по 19.08.1991 в Естонському виробничому об`єднанні рибної промисловості «Естрибпром».

Суд вважає необхідним зобов`язати відповідача здійснити позивачу з 27.01.2024 (дня призначення пенсії за віком) перерахунок пенсії за віком, зарахувавши до його страхового стажу період роботи з 01.06.1984 по 19.08.1991 в Естонському виробничому об`єднанні рибної промисловості «Естрибпром».

При цьому, суд не приймає доводи відповідача щодо пропуск позивачем строку звернення до суду з цим позовом, оскільки згідно з ч.2 ст.46 Закону №1058-IV нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Частиною 2 ст.77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням задоволення позовних вимог, суд вважає, що на користь позивача слід стягнути судові витрати зі сплаченого судового збору у розмірі 1211,20 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 3, 6, 7, 8, 9, 12, 132, 134, 139, 241-246 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 під час призначенні пенсії періоду роботи з 01.06.1984 по 19.08.1991 в Естонському виробничому об`єднанні рибної промисловості «Естрибпром».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити ОСОБА_1 з 27.01.2024 року перерахунок пенсії за віком, зарахувавши до його страхового стажу період роботи з 01.06.1984 по 19.08.1991 в Естонському виробничому об`єднанні рибної промисловості «Естрибпром».

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Рішення набирає законної сили у порядку ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст. 295-297 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва