Справа № 499/1024/24
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2025-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2025 р.м. ОдесаСправа № 499/1024/24

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваля М.П.,

суддів Осіпова Ю.В.,

Скрипченка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одеса апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 травня 2025 року, прийняте у складі суду судді Попова В.Ф. в місті Одеса, по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2024 року до Іванівського районного суду Одеської області надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому позивач просив суд:

- визнати протиправною відмову Комісії при ІНФОРМАЦІЯ_2 , у наданні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 13 частини 1 статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію;

- зобов`язати Комісію при ІНФОРМАЦІЯ_2 прийняти рішення про надання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 13 частини 1 статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Ухвалою Іванівського районного суду Одеської області від 23.09.2024 року адміністративну справу передано за підсудністю до Одеського окружного адміністративного суду.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14 травня 2025 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій посилається на те, що оскаржуване рішення суду першої інстанції винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заявлені позовні вимоги в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що суд першої інстанції не врахував ту обставину, що у зв`язку з наявною фізичною вадою, батько позивача не має можливості самостійно виїхати за межі України. Апелянт також вважає, що суд першої інстанції, помилково прийшов до висновку про необхідність надання документу уповноваженого органу Республіки Молдова про склад сім`ї ОСОБА_2 , оскільки в зазначеному документі не буде зазначатися достатніх відомостей про наявність (відсутність) осіб, які не є військовозобов`язаними та відповідно до закону мають обов`язок утримувати ОСОБА_2 . Апелянт наголошує, що жодним нормативно-правовим актом не передбачено форми документу, в тому числі витягу, який містив би інформацію щодо відсутності інших осіб, які не є військовозобов`язаними та відповідно до закону зобов`язані їх утримувати. На думку апелянта, суд першої інстанції під час винесення рішення не врахував, ту обставину, що у разі непогодження з висновком позивача про наявність у нього підстав для отримання відстрочки, комісія повинна зазначити яким документом підтверджується факт відсутності інших осіб, які не є військовозобов`язаними та відповідно до закону мають обов`язок утримувати батька.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .

ОСОБА_3 має першу групу інвалідності з 01.04.2024 року безстроково, що підтверджується свідоцтвом про присвоєння інвалідності № НОМЕР_2 від 24.04.2024 року, виданого Міністерством праці та соціального захисту населення Національної ради з визначення інвалідності та працездатності Республіки Молдова.

Окрім того, згідно із висновком № СТ2401252 від 24.04.2024 року, виданого Міністерством праці та соціального захисту населення Національної ради з визначення інвалідності та працездатності Республіки Молдова, ОСОБА_3 має потребу в транспортних послугах у зв`язку з інвалідністю.

Рішенням Міністерства праці та соціального захисту населення Національної ради з визначення інвалідності та працездатності Республіки Молдова № DC2403150 від 26.04.2024 року Службою контролю за встановленням інвалідності підтверджено ступінь втрати працездатності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на період з 01.04.2024 року і безстроково.

У додатку до довідки про встановлення групи інвалідності № СІ2415929 від 24.04.2024 року, виданого Міністерством праці та соціального захисту населення Національної ради з визначення інвалідності та працездатності Республіки Молдова, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , визначено індивідуальну програму реабілітації та соціальної інтеграції, яка включає постійну допомогу іншої особи в процесі медичної реабілітації зокрема.

При цьому, зазначені вище документи, які видані станом на 24.04.2024 року, містять інформацію щодо місця проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки Виконавчого комітету Коноплянської сільської ради від 09.09.2024 року № 79 громадянин Молдови ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає без реєстрації у АДРЕСА_2 .

09.09.2024 року позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_5 із заявою про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до пункту 13 частини 1 статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, як військовозобов`язаному який має батька з І групою інвалідності.

Комісією при ІНФОРМАЦІЯ_6 розглянуто заяву та протоколом від 11.09.2024 року № 12 ухвалено рішення про відмову у наданні відстрочки у зв`язку із ненаданням документів про підтвердження у батька групи інвалідності та доказів відсутності інших осіб, які не є військовозобов`язаними та відповідно до закону зобов`язані утримувати батька або документів, що підтверджують неможливість таких осіб утримувати батька.

Позивач вважає, що йому протиправно відмовлено у наданні відстрочки, у зв`язку із чим звернувся до суду з адміністративним позовом.

Вирішуючи спірне питання, суд першої інстанції виходив з того, що підстави для задоволення позову відсутні, оскільки позивач разом із заявою про надання відстрочки не надав документів для підтвердження факту відсутності інших осіб, які не є військовозобов`язаними та відповідно до закону мають обов`язок утримувати ОСОБА_2 батька позивача.

Вирішуючи дану справу в апеляційній інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтями 17 та 65 Конституції України установлено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави та справою всього Українського народу. Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Цей конституційний обов`язок реалізується через проходження громадянами України військової служби відповідно до закону.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" (затвердженим Законом України від 24.02.2022 року №2102-IX) введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 року строком на 30 діб.

На даний час строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався та діє на теперішній час.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів визначає Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.93 №3543-XII (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Статтею 1 Закону №3543-XII визначено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Статтею 23 Закону №3543-XII визначені категорії військовозобов`язаних, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації.

Зокрема, згідно пункту 13 частини першої статті 23 Закону №3543-XII не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, які мають одного із своїх батьків з інвалідністю I чи II групи або одного з батьків дружини (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших осіб, які не є військовозобов`язаними та відповідно до закону зобов`язані їх утримувати (крім випадків, якщо такі особи самі є особами з інвалідністю, потребують постійного догляду, перебувають під арештом (крім домашнього арешту), відбувають покарання у вигляді обмеження чи позбавлення волі). У разі відсутності невійськовозобов`язаних осіб здійснювати догляд за особою з інвалідністю I чи II групи може лише одна особа з числа військовозобов`язаних за вибором такої особи з інвалідністю.

Перевірка підстав щодо надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення здійснюється територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки (частина 7 статті 23 Закону №3543-XII).

Процедуру надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення визначає Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. №560 (в редакції, станом на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пп. 57-58 Порядку № 560 відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) утворюються комісії у такому складі:

голова комісії - керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відокремленого відділу);

члени комісії - представники апарату, структурних підрозділів (освіти та науки, охорони здоров`я, соціального захисту населення, служби у справах дітей, центру надання адміністративних послуг) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації)

За наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих та посадових (службових) осіб, зазначених у підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу заяву за формою, визначеною у додатку 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5. Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації.

Згідно п. 60 Порядку № 560 Комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів.

Комісія зобов`язана розглянути отримані на розгляд заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом наступного дня від дати отримання інформації на запити до органів державної влади.

На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом.

Про прийняте комісією рішення повідомляється засобами телефонного, електронного зв`язку або поштою заявнику не пізніше ніж на наступний день після ухвалення такого рішення. У разі позитивного рішення військовозобов`язаному надається довідка із зазначенням строку відстрочки за формою, визначеною у додатку 6. У разі відмови у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляють письмово із зазначенням причин відмови за формою, визначеною у додатку 7. Таке рішення може бути оскаржене у судовому порядку.

Додатком 5 до Порядку №560 передбачено Перелік документів, що подаються військовозобов`язаним для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до підстав, зазначених у статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Так, документами, що підтверджують право на відстрочку, згідно Переліку для осіб, які мають одного із своїх батьків з інвалідністю I чи II групи або одного з батьків дружини (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших осіб, які не є військовозобов`язаними та відповідно до закону зобов`язані їх утримувати (крім випадків, якщо такі особи самі є особами з інвалідністю, потребують постійного догляду, перебувають під арештом (крім домашнього арешту), відбувають покарання у вигляді обмеження чи позбавлення волі). У разі відсутності невійськовозобов`язаних осіб здійснювати догляд за особою з інвалідністю I чи II групи може лише одна особа з числа військовозобов`язаних за вибором такої особи з інвалідністю:

- для батьків військовозобов`язаного з числа осіб з інвалідністю I чи II групи або батьків дружини (чоловіка) військовозобов`язаного з числа осіб з інвалідністю I чи II групи - один із таких документів, що підтверджує інвалідність: довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією за формою, затвердженою МОЗ, або посвідчення, яке підтверджує відповідний статус, або пенсійне посвідчення чи посвідчення, що підтверджує призначення соціальної допомоги відповідно до Законів України "Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю", "Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю", в яких зазначено групу та причину інвалідності, або довідка для отримання пільг особами з інвалідністю, які не мають права на пенсію чи соціальну допомогу, за формою, затвердженою Мінсоцполітики; заява за формою згідно з додатком 15 (у разі потреби) із зазначенням прізвища, ім`я та по батькові (за наявності) особи, яку вона обирає для здійснення свого утримання;

- для військовозобов`язаного, який має одного із своїх батьків з інвалідністю I чи II групи, - документи, що підтверджують родинні зв`язки (свідоцтво про народження);

- для військовозобов`язаного, який має одного з батьків дружини (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи, - документи, що підтверджують родинні зв`язки (свідоцтво про народження дружини (чоловіка) та свідоцтво про шлюб);

- для військовозобов`язаного, який має одного із своїх батьків з інвалідністю I чи II групи або одного з батьків дружини (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи, - один із таких документів, що підтверджує неможливість інших осіб, які не є військовозобов`язаними та зобов`язані за законом утримувати одного із своїх батьків з інвалідністю I чи II групи або одного з батьків дружини (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи: довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією за формою, затвердженою МОЗ, або висновок лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я про потребу в постійному догляді за формою, затвердженою МОЗ, або документ, що підтверджує перебування під арештом (крім домашнього арешту), або відбування покарання у вигляді обмеження чи позбавлення волі.

Отже, колегія апеляційного суду наголошує, що наведеними вище положеннями для військовозобов`язаних, які претендують на оформлення відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 13 частини першої статті 23 Закону №3543-XII, передбачено обов`язок подання до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки один із документів, що підтверджує інвалідність I чи II групи батьків військовозобов`язаного або батьків дружини (чоловіка) військовозобов`язаного (далі - батьків), документів, що підтверджують родинні зв`язки, і документів на підтвердження відсутності інших осіб, які не є військовозобов`язаними та відповідно до закону зобов`язані їх утримувати.

Таким чином, першою умовою є наявність одного з батьків з І або II групою інвалідності, другою умовою - факт доведення відсутності невійськовозобов`язаних осіб відповідно до закону зобов`язані їх утримувати (крім винятків, якщо такі особи самі є особами з інвалідністю, потребують постійного догляду, перебувають під арештом (крім домашнього арешту), відбувають покарання у вигляді обмеження чи позбавлення волі).

Із матеріалів справи вбачається, що 09.09.2024 року позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_5 із заявою про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до пункту 13 частини 1 статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» , до якої надав наступні документи: копія паспорту батька, копія свідоцтва про народження позивача, копія паспорту матері, довідку сільської ради, висновок про потребу у транспортних послугах, свідоцтво про присвоєння групи інвалідності, додаток до вказаного свідоцтва, що визнається позивачем у позовній заяві.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, батько позивача відповідно до документів, виданих уповноваженим органом Республіки Молдова має інвалідність І групи.

Відповідач розглядаючи подану позивачем заяву не врахував документи про інвалідність батька позивача, зазначивши, що підтверджуючих документів про інвалідність батька не надано.

Суд не погоджується із таким твердженням виходячи із договору між Україною і Республікою Молдова про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах, ратифікованого 10.11.1994 року Законом України № 238/94-ВР.

Статтею 15 угоди передбачено, що документи, які підготував або засвідчив відповідний орган однієї з Договірних Сторін, скріплені гербовою печаткою і підписом уповноваженої особи, мають силу документа на території іншої Договірної Сторони без потреби будь-якого іншого засвідчення. Це стосується також копій і перекладів документів, які засвідчені відповідним органом.

Документи, які на території однієї з Договірних Сторін визнаються офіційними, вважаються такими ж на території іншої Договірної Сторони.

Згідно із ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» від 29.06.2004 року № 1906-IV чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства.

Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Таким чином, документи про інвалідність батька позивача, які видані уповноваженим органом Республіки Молдова, мають силу документа на території України без потреби будь-якого іншого засвідчення.

Разом із тим, позивачем під час звернення до відповідача не надано жодного документа про підтвердження факту відсутності інших осіб, які не є військовозобов`язаними та відповідно до закону мають обов`язок утримувати ОСОБА_2 батька позивача. Не надано таких документів і під час розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до приписів ч.1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Колегія суддів погоджується із доводами апелянта, що жодним нормативно-правовим актом не передбачено форми документу, в тому числі витягу, який містив би інформацію щодо відсутності інших осіб, які не є військовозобов`язаними та відповідно до закону зобов`язані їх утримувати. Водночас, сам факт відсутності встановленої форми такого документа або документів жодним чином не звільняє особу від обов`язку доведення факту відсутності інших осіб, які не є військовозобов`язаними та відповідно до закону зобов`язані утримувати батька позивача.

Колегія суддів звертає увагу апелянта, що гарантованому у ч.2 ст. 77 КАС України обов`язку доказування суб`єктом владних повноважень правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності кореспондують вимоги ч.1 ст. 77 КАС України, згідно яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Беззаперечно, документ уповноваженого органу Республіки Молдова про склад сім`ї ОСОБА_2 може не підтверджувати наявність (відсутність) осіб, які не є військовозобов`язаними та відповідно до закону мають обов`язок утримувати батька позивача, однак апеляційний суд звертає увагу, що позивачем взагалі не було надано жодних доказів, які б свідчили про обґрунтованість його тверджень щодо відсутності таких осіб, зокрема доказів неможливості доглядати за батьком позивача його матір`ю, копію паспорту якої було надано відповідачу або ж відсутності у батька позивача інших дітей, які зобов`язані його утримувати.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що підстави для задоволення позову відсутні, оскільки позивач разом із заявою про надання відстрочки не надав документів для підтвердження факту відсутності інших осіб, які не є військовозобов`язаними та відповідно до закону мають обов`язок утримувати ОСОБА_2 батька позивача.

Враховуючи викладене, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, яким повно та правильно встановлено обставини справи і ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до положень статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 292, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 травня 2025 року залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 травня 2025 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий суддя: М. П. Коваль

Суддя: Ю.В. Осіпов

Суддя: В.О. Скрипченко