Справа № 120/14141/24
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2025-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/14141/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Дончик Віталій Володимирович

Суддя-доповідач - Смілянець Е. С.

10 вересня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Полотнянка Ю.П. Драчук Т. О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Вінницької митниці на додаткове рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 14 січня 2025 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТОСВІТ-МВ" до Вінницької митниці про визнання протиправними та скасування рішень,

В С Т А Н О В И В :

в провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТОСВІТ-МВ" до Вінницької митниці про визнання протиправними та скасування рішень.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 27.12.2024 адміністративний позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів №UA401000/2024/000262/2 від 05.09.2024 року та №UA401000/2024/000263/2 від 06.09.2024 року. Визнано противними та скасовано відмови у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів, викладені у листах №7.12-1/15-02/13/6372 від 23.09.2024 року та № 7.12-1/15-02/13/6371 від 23.09.2024 року.

Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТОСВІТ-МВ" (вул. Привокзальна, 43а, с. Лука-Мелешківська, Вінницький район, Вінницька область, 23234, ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 10599,19 грн. (десять тисяч п`ятсот дев`яносто дев`ять гривень дев`ятнадцять копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Вінницької митниці (вул. Лебединського, 17, м. Вінниця, ).

31.12.2024 на адресу Вінницького окружного адміністративного суду надійшла заява представника позивача про ухвалення додаткового рішення у даній справі щодо стягнення з відповідача понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 76112,82 грн.

Вінницький окружний адміністративний суд додатковим рішенням від 14.01.2025 заяву задовольнив частково.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені заяви відмовити.

Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що розгляд даної справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, що вказує на її малозначність.

Позивач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу відповідно до ст. 304 КАС України.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Виходячи з приписів ст.ст. 311, 263 КАС України, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Так, частиною 1 статті 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) витрати сторін та їх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Пунктом 1 частини 3 статті 132 КАС України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

При цьому, положеннями частини 6 та 7 статті 134 КАС України визначено, що у разі недотримання вимог частини 5 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частинами 1 та 2 статті 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно з пунктом 1 частини 3 статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат-розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Частиною 5 статті 134 КАС України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 5 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

За правилами частини 1 статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог (ч. 3 ст. 143 КАС України).

Аналіз вищезазначених правових норм свідчить про те, що витрати на правничу допомогу адвоката в порядку статті 143 КАС України, можуть бути відшкодовані після постановлення судового рішення лише за наявності умови, що особа, яка понесла судові витрати до закінчення судових дебатів подасть суду заяву.

Поряд з цим, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співмірним з складністю справи, тобто не має бути явно завищеним порівняно з складністю справи. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема складністю справи, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Також, слід зазначити, що як вказано у рішенні Конституційного Суду України від 30.09.2009 року №23рп/2009, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду наведену у додатковій постанові від 05.09.2019 року у справі №826/841/17 (провадження №К/9901/5157/19), суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, за наявності заперечень іншої сторони, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документа, витрачений адвокатом час тощо, є неспівмірними у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19) вказано, що при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц вказала, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як встановлено судом першої інстанції, представником позивача одночасно із позовною заявою подано заяву, у якій є клопотання вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу представником позивача подано до суду:

- договір про надання правничої допомоги №16/09-24 від 16.09.2024 року;

- ордер про надання правничої допомоги Серія АІ №174661 від 11.11.2024 року;

- акт приймання-передачі наданих послуг від 04.11.2024 року із зазначенням найменування і змісту послуги на суму 51006 грн.;

- акт приймання-передачі наданих послуг від 27.12.2024 року із зазначенням найменування і змісту послуги на суму 25106,82 грн.;

- платіжна інструкція № 1176 від 05.11.2024 року на суму 51006 грн.

Так, 16.09.2024 року між ТОВ "АВТОСВІТ-МВ" (далі - Замовник) та Адвокатським об`єднанням "Барген" (далі - Виконавець) укладений договір про надання правничої допомоги № 16/09-24.

Відповідно до пункту 2.1 цього договору формою винагороди Виконавця за надання правничої допомоги Замовнику за цим Договором є гонорар. При визначені розміру гонорару Виконавця сторони враховують ступінь складності справи, обсяг документів, які необхідно дослідити і вивчити для формування правової позиції, важливе значення справи для Замовника, кваліфікацію адвокатів Виконавця, які будуть залучені до виконання цього Договору та інші обставини.

Згідно пункту 2.2 сторони погодили, що гонорар Виконавця є фіксованим та становить гривневий еквівалент 100 доларів США за одну годину ефективної роботи Виконавця. Гривневий еквівалент визначається до офіційного курсу НБУ на дату складання акта приймання-передачі.

05.12.2023 року між Бюро та Клієнтом укладена додаткова угода № 1 до договору про надання правової допомоги № 05/12/23 від 05.12.2023 року, пунктом 1 якої визначено, що дана додаткова угода визначає порядок оплати юридичних послуг на підставі договору про надання правової допомоги від 05.12.2023 року № 05/12/23.

Відповідно до акту приймання-передачі наданих послуг від 04.11.2024 року, укладеного між ТОВ "АВТОСВІТ-МВ" та Адвокатським об`єднанням "Барген", вартість послуг складає 51006 грн.

Відповідно до акту приймання-передачі наданих послуг від 27.12.2024 року, укладеного між ТОВ "АВТОСВІТ-МВ" та Адвокатським об`єднанням "Барген", вартість послуг складає 25106,82 грн.

ТОВ "АВТОСВІТ-МВ" сплачено Адвокатському об`єднанню "Барген" кошти в загальній сумі 51006 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією №1176 від 05.11.2024 року.

Разом з тим, позивачем не надано платіжної інструкції на підтвердження понесених витрат на професійну правову (правничу) допомогу у сумі 25106,82 грн.

Тобто, позивачем підтверджено понесення витрат на професійну правову (правничу) допомогу в розмірі 51006 грн.

Дослідивши надані представником позивача докази, враховуючи наведені норми права, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що розмір заявлених представником позивача до стягнення витрат на оплату послуг адвоката в даному випадку є неспівмірним із складністю справи та виконаними адвокатом роботами (послугами).

Також враховано, що представник відповідача подав клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, у якому зазначив, що розгляд даної справи здійснювався в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, що вказує на її малозначність. Також зазначив, що заявлений до відшкодування розмір витрат на правничу допомогу є необґрунтованим та надміру завищеним.

За таких обставин, за наслідками здійсненої оцінки розміру судових витрат, понесених ТОВ "АВТОСВІТ-МВ", колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що розмір витрат на професійну правничу допомогу у даній справі представником позивача завищено, заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу необхідно зменшити до 5000 грн., що відповідатиме вимогам співмірності, розумності та справедливості.

Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Вінницької митниці залишити без задоволення, а додаткове рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 14 січня 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Полотнянко Ю.П. Драчук Т. О.