Справа № 465/1313/25
Суддя: Величко О. В.
Дата ухвалення: 2025-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 465/1313/25
Провадження 2-а/465/146/25
РІШЕННЯ

Іменем України

10.09.2025 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Величка О.В.,

з участю секретаря судових засідань Венгринюк О.Р.,

розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА № 3972386 від 31.01.2025 року, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА № 3972386 від 31.01.2025 року. В обґрунтування поданої позовної заяви зазначає, що 31.01.2025 року інспектором УПП у Львівській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Коханом Дмитрієм Сергійовичем було винесено постанову відносно позивача серії ЕНА № 3972386 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладено штраф у розмірі 3400 гривень. Відповідно до змісту постанови про накладення адміністративного стягнення поліцейським зазначено, що ОСОБА_1 31.01.2025 р. о 01:20 год. на вул. Замарстинівська, 170к у м. Львові керував автомобілем Вольксваген Тігуан, НОМЕР_1 , здійснив ДТП та не мав права керування, не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п. 2.1. «а» ПДР України.

Вважає, що накладене на нього адміністративне стягнення є незаконним, а постанова про притягнення до адміністративної відповідальності необґрунтованою та такою, що не відповідає дійсним обставинами справи. Зазначає, що Правил дорожнього руху не порушував, автомобілем в цей час не керував. Більше того, обвинувачення є неконкретним та незрозумілим, оскільки поліцейський не встановив точного часу, коли позивач керував автомобілем, оскільки зазначає два варіанти: 31.01.2025 року о 03:03:44 год. та 31.01.2025 року о 01:20 год. Стверджує, що не керував автомобілем в жоден із зазначених часових проміжків.

Зазначає, що 31.01.2025 року перебував на вулиці житлового комплексу «Грінвіль» і жодного керування транспортним засобом не здійснював. Його статус при перебуванні на вулиці можна розцінювати з точки зору ПДР України виключно як пішохід. ПДР України не містять норм, які б зобов`язували пішохода пред`являти на вимогу поліцейського посвідчення, а тим більше його мати для того, щоб пересуватися пішки. Окрім того, наголошує, що відсутні будь - які докази на підтвердження його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення.

Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова від 10.03.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.

24.04.2025 року представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву. Зазначає, що 31.01.2025 року близько 01 год. 20 хв. на службовий планшет екіпажу поліції отримано завдання "ДТП без потерпілих", водій з явними ознаками алкогольного сп`яніння за адресою: м. Львів, вул. Замарстинівська, 170К. Прибувши на виклик за вказаною адресою, працівники поліції виявили водія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який керував автомобілем VOLKSWAGEN TIGUAN, д.н.з. НОМЕР_1 , не був уважний, не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого здійснив зіткнення з ТЗ та, будучи учасником ДТП, не мав права керування транспортним засобом, чим порушив п.2.1А ПДР України.

Факт винесення постанови, на переконання сторони відповідача, є законним, оскільки повністю ґрунтується на вчиненні порушення правил безпеки дорожнього руху, що регулюється п. 2.1 «а» ПДР України. Посилаючись на статті 278, 279 КУпАП та Інструкцію «Про затвердження Інструкції оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» № 1395 від 07.11.2015 року, представник відповідача наголошує, що поліцейськими було дотримано процедури підготовки та розгляду справи по факту вчиненого правопорушення. Поліцейським Управління було з`ясовано всі необхідні обставини та вирішено питання для початку розгляду справи. Розгляд справи відбувався в присутності особи, що відповідає вимогам пункту 8 Інструкції № 1395 від 07.11.2015 року.

В силу законних підстав інспектором Управління стосовно ОСОБА_1 було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення відповідно до пункту 1 частини 3 розділу 4 Інструкції № 1395 від 07.11.2015 року та статей 283, 284 КУпАП.

Також зазначає, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, поліцейським Управління в позивача були виявленні ознаки алкогольного сп`яніння. Працівниками поліції було запропоновано позивачу пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що позивач погодився та за допомогою приладу «DRAGER» пройшов перевірку на стан алкогольного сп`яніння. Результат показав 1,78 проміле. З урахуванням наведеного на позивача було складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП, ст.124 КУпАП та винесено постанову серії ЕНА №3972386 за ч. 2 ст.126 КУпАП.

Твердження позивача про те, що він не керував ТЗ, як стверджується у відзиві, не відповідає дійсності і спрямоване на уникнення настання для нього негативних наслідків, зокрема у вигляді притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху. До відзиву додано відео з нагрудних бодікамер інспекторів, які прибули на місце події та складали адміністративні матеріали по справі, також до матеріалів справи за ст. 124 КУпАП додано ввесь наявний відеоматеріал від моменту, коли патрульні прибули на місце події, до моменту завершення складання адміністративних матеріалів, а також пояснення свідків, які підтверджують факт керування позивача автомобілем VOLKSWAGEN TIGUAN, д.н.з. НОМЕР_2 .

В судове засідання позивач не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив.

Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, у відзиві на позовну заяву просила справу розглядати у її відсутності та із урахуванням поданого відзиву відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч.3 ст.268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

На підставі ч.4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови в задоволенні позовних вимог.

Положеннями ч. 2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що постановою серії ЕНА № 3972386 від 31.01.2025 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн. Правопорушення полягало в тому, що 31.01.2025 року о 01 год. 20 хв. на вул. Замарстинівська 170К у м. Львові ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керував автомобілем VOLKSWAGEN TIGUAN, д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив ДТП та не мав права керування, не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п. 2.1.А ПДР України.

Відповідно до диспозиції ч.2 ст.126 КУпАП адміністративним правопорушенням є керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Згідно з п. 2.1.А ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Звертаючись до суду із адміністративним позовом, ОСОБА_1 зазначає, що транспортним засобом 31.01.2025 року о 01 год. 20 хв. не керував, відтак, винесена постанова є такою, що порушує його та права та є незаконною.

Аналізуючи наведені позивачем аргументи, суд зазначає, що постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 07.07.2025 року у справі № 466/1238/25 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 КУпАП та ч.1 ст.130 КУпАП.

Зокрема у справі № 466/1238/25 судом встановлено, що ОСОБА_1 31.02.2025 року о 01 год. 20 хв. у м. Львів на вул. Замарстинівська, 170К керував транспортним засобом «Volkswagen Tiguan», д.н.з. НОМЕР_1 , не був уважним, не дотримався бокового інтервалу, внаслідок чого здійснив зіткнення з т/з «Skoda Octavia», д.н.з. НОМЕР_3 . Такими діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.п.2.3.б, 13.1 ПДР України. При дорожньо-транспортній пригоді т/з отримали технічні пошкодження, чим завдано матеріальні збитки. Відповідальність за такі дії передбачена ст. 124 КУпАП. Також, ОСОБА_1 31.02.2025 року о 01 год. 20 хв. у м. Львів на вул. Замарстинівська, 170 К, керував транспортним засобом «Volkswagen Tiguan», д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку, за допомогою технічного приладу газоаналізатора Drager Alkotest6810, прилад ARCE-0243, що підтверджується тестом №3165 від 31.01.2025 року, результат позитивний - 1,78 ‰. Даний факт зафіксовано на нагрудні відеореєстратори №471789 та 474543. Такими діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9.а ПДР України, чим скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП. Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та ст. 124 КУпАП.

Вказану постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 07.07.2025 року у справі № 466/1238/25 залишено без змін постановою Львівського апеляційного суду від 08.08.2025 року, а апеляційну скаргу захисника Галича П.О. без задоволення.

Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, суд відхиляє як необгрунтовані доводи позивача про те, що ОСОБА_1 31.01.2025 року о 01 год. 20 хв. на вул. Замарстинівська 170К у м. Львові не керував транспортним засобом VOLKSWAGEN TIGUAN, д.н.з. НОМЕР_1 . Вищевказаним судовим рішенням, що має преюдиціальне значення, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом встановлено. Заперечення цього стороною позивача суперечить наявним доказам і не ґрунтується на матеріалах справи.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України від 30.06.1993 № 3353-XII "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (зі змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Приписами ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Згідно ч. 1, ч.2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом встановлено, що вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, підтверджується дослідженими у справі доказами та встановленими в ході розгляду справи № 466/1238/25 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 та ч.1 ст.130 КУпАП обставинами.

Позивачем не надано суду належних, достатніх та достовірних доказів, які б спростували факти, викладені в оскаржуваній постанові, та факт відсутності в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Зважаючи на те, що судом не встановлено належних доказів, що спростовують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суд вважає, що постанова у справі про адміністративне правопорушення є правомірною та підстави для її скасування відсутні.

Таким чином, притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладення на нього адміністративного стягнення в межах санкції ч. 2 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 3400 грн. відповідає вимогами чинного законодавства.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до обґрунтованого висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА № 3972386 від 31.01.2025 року задоволенню не підлягають.

Разом із тим, як вбачається із матеріалів справи, позивачем за подання до суду позовної заяви сплачено судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 коп., що підтверджується квитанцією № 98РР-А4АР-НАМ0-92ВС від 08.02.2025 року.

Згідно із ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання, зокрема, до адміністративного суду позовних заяв розміри ставок судового збору диференційовано за характером спору (майновий/немайновий), а також за правовим статусом платника судового збору (фізична особа/фізична особа - підприємець/юридична особа/суб`єкт владних повноважень).

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 18.03.2020 року, у справах щодо накладення адміністративного стягнення за подання позовної заяви судовий збір складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, позивачу необхідно було сплатити судовий збір за подання позову в розмірі 605 грн. 60 коп., водночас ним сплачено судовий збір у більшому розмірі, а саме 1211 грн. 20 коп. Відтак, сума судового збору, надміру сплачена позивачем ОСОБА_1 , становить 605 грн. 60 коп.

Відповідно до частини 5 статті 7 Закону України "Про судовий збір" повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики. Як передбачено пунктом 5 Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 №787 (з наступними змінами та доповненнями), повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням (висновком) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Керуючись ст. 9, 77, 139, 229, 241, 246, 262, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА № 3972386 від 31.01.2025 року - відмовити.

Повернути ОСОБА_1 з Державного бюджету України частину судового збору в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп., яка надміру сплачена згідно квитанції № 98РР-А4АР-НАМ0-92ВС від 08.02.2025 року.

Роз`яснити позивачу, що повернення судового збору проводиться фінансовим органом за наявності оригіналу платіжного документа, що підтверджує сплату судового збору до бюджету.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, м. Львів, вул. Перфецького, 19, код ЄДРПОУ - 40108646.

Суддя Величко О.В.