Справа № 420/13598/25
Суддя: Харченко Ю.В.
Дата ухвалення: 2025-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткове)

08 вересня 2025 року м.Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Харченко Ю.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника позивача - Порядіної Тамари Леонідівни (від 03.09.2025 року вхід.№91748/25) про ухвалення додаткового рішення у справі №420/13598/25,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2025 року у справі №420/13598/25 позов ОСОБА_1 - задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, щодо не розгляду заяви позивача про поновлення виплати їй пенсії, з 01.06.2021 р. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області за наслідками розгляду заяви позивача, поновити виплату пенсії за віком, та перерахувати заборгованість, починаючи з червня 2021 року. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1211,20 грн.

03.09.2025 року (вхід.№91748/25)) до Одеського окружного адміністративного суду надійшла заява від повноважного представника позивача, в якій останній просить суд ухвалити додаткове рішення по справі № 420/13598/25 та стягнути з відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 15 000 грн., з урахуванням окреслених у заяві підстав та письмових доказів.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Як визначено ч.3 ст.252 КАС України, додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Таким чином, з урахуванням приписів ч.3 ст.252 КАС України, суд вважає, що відсутні перешкоди для розгляду заяви представника позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у справі №420/13598/25, в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи).

Частинами 1,2 ст.132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.7 ст.139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно з ст.134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Відповідно до ч. 3 ст. 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч.ч.4, 5 ст.134 КАС України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частинами 6, 7 статті 134 КАС України визначено, що у разі недотримання вимоги частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно вимог ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Аналіз наведених правових норм дає підстави вважати, що документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Зокрема, на підтвердження обґрунтованості понесених витрат на професійну правничу допомогу у сумі 15 000,00 грн., заявником до суду подано копії наступних документів: договір про надання правової допомоги від 04.12.2024 року та акт здачі-приймання виконаних робіт від 03.09.2025 року до договору про надання правової допомоги.

Пунктом 1.1. Договору визначено, що Клієнт доручає, а Адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати правову допомогу щодо захисту прав та законних інтересів Клієнта в обсязі та на умовах, передбачених Договором

Згідно з пунктом 4.1. Договору Сторони домовились, що за надання правової допомоги в суді першої інстанції клієнт сплачує Адвокатському об`єднанню гонорар у розмірі, що встановлюється Актом здачі-приймання виконаних робіт.

Правову допомогу, що надається Адвокатським об`єднанням, Клієнт оплачує в гривнях на підставі виставленого рахунку шляхом безготівкового переказу на банківський рахунок Адвокатського об`єднання, без ПДВ або готівкою.

Пунктом 4.3 Договору зазначається, що при розрахунку вартості правової допомоги, враховується час, витрачений Адвокатським об`єднанням, його партнерами та співробітниками.

Згідно з наданим Актом виконаних робіт, правова допомога позивачу, включала: попередню консультацію і аналіз справи, вивчення актуальної судової практики, написання позовної заяви, збір необхідного пакету документів та його подача до Одеського окружного адміністративного суду, аналіз відзиву та надання консультації, підготовка та написання відповіді на відзив, консультування з приводу виконання рішення, підготовка та подача заяви про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, підготовка проектів заяв про видачу виконавчих листів, заяв про відкриття виконавчого провадження.

Втім, перевіряючи обґрунтованість визначеного адвокатом розміру правничої допомоги у загальній сумі 15 000 грн., суд зазначає наступне.

Згідно зі ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Таким чином, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Без сумніву, суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Водночас, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

При цьому, як зазначено вище, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Суд також звертає увагу, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (п. 49 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Наталія Михайленко проти України», від 30 травня 2013 року, заява 49069/11).

Також, відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 07.11.2019 р. по справі №905/1795/18, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Суд акцентує, що при визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Так, у Рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги.

Зокрема, ЄСПЛ вказав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

Таким чином, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої винесено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, а також неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Суд зазначає, що предметом позовних вимог, в межах даної адміністративної справи, є визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо не розгляду заяви про поновлення виплати їй пенсії, з 01.06.2021 р. та, відповідно, зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області за наслідками розгляду заяви позивача, поновити виплату пенсії за віком, та перерахувати заборгованість, починаючи з червня 2021 року.

Отже, дана справа, на думку суду, належить до категорії справ незначної складності, та розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, та зважаючи на предмет заявлених позовних вимог, та їх співвідношення із заявленим розміром судових витрат на правничу допомогу, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, суд доходить висновку щодо наявності підстав для стягнення на користь позивача судових витрат на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 4 000 грн., оскільки саме такий розмір гонорару є справедливим, розумним, та співмірним, з огляду на складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт, витрачений час, тощо.

Відтак, заява представника позивача щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у справі №420/13598/25, підлягає задоволенню частково, з вище окреслених підстав.

Керуючись ст.ст. 132, 134, 139, 244, 252, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Заяву представника позивача - Порядіної Тамари Леонідівни (від 03.09.2025 року вхід.№91748/25) про ухвалення додаткового рішення у справі №420/13598/25 - задовольнити частково.

2. Ухвалити додаткове рішення у справі №420/13598/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (65044, м. Херсон, вул. 28-ї Армії, 6, ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000 грн. (чотири тисячі гривень 00 копійок).

4. У задоволенні решти вимог заяви - відмовити.

Додаткове рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст.293,295 КАС України.

Додаткове рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст.255 КАС України.

Суддя Ю.В. Харченко