Справа № 200/6783/25
Суддя: Шинкарьова І.В.
Дата ухвалення: 2025-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

08 вересня 2025 року Справа №200/6783/25

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Шинкарьова І.В., ознайомившись з позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною діяльності, довідки та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить суд:

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення перерахунку матеріальної допомоги на оздоровлення, та на вирішення соціально побутових питань, наданої позивачеві за 2021- 2024 роки з урахуванням п.39 Постанови Касаційного Верховного суду по справі 420/693/232.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 провести перерахунок матеріальної допомоги на оздоровлення, та на вирішення соціальнопобутових питань наданої позивачеві за 2021-2024 роки з урахуванням п. 39 Постанови Касаційного Верховного суду по справі 420/693/233.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не виплатити позивачеві матеріальної допомоги на оздоровлення за 2025 рік.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 виплатити позивачеві матеріальну допомогу на оздоровлення за 2025 рік

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не виплатити позивачеві матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2025 рік

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 виплатити позивачеві матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2025 рік.

Відповідно до п. ч. 1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим ст.ст. 160, 161, 172 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 КАС України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Відповідно до ч. 4 ст. 161 КАС України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

У позовній заяві позивач як на обґрунтування позовних вимог в частині наявності в нього права на перерахунок матеріальної допомоги на оздоровлення та на вирішення соціально побутових питань за 2022-2024 роки також посилається на п. 39 постанови Касаційного Верховного Суду у справі № 420/693/232 та на 420/693/233..

Копії зазначених постанов Верховного Суду до позову при цьому не додано.

В Єдиному державному реєстрі судових рішень постанови Верховного Суду із зазначеним номером № 420/693/232 та на 420/693/233 відсутні.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи подано позов у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Вирішуючи питання щодо дотримання/не дотримання позивачем при зверненні до суду із даним позовом строку, установленого законом, суддя виходить з наступного.

Згідно зі ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ч. 3 даної статті для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 5 наведеної статті для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Позивачем у позовній заяві заявлені позовні вимоги, які стосуються нарахування та виплати йому матеріальної допомоги на оздоровлення за 2025 рік, матеріальної допомоги на оздоровлення та соціальнопобутових питань за 2021 - 2024 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2025 рік.

Як вбачається з позову та доданих до нього матеріалів, позивач звільнений з військової служби 19 вересня 2024 року.

Щодо позовних вимог стосовно невиплати позивачу належного грошового забезпечення позивача (матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань), суд зазначає, що у КАС України відсутні норми, що регулювали б порядок звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати (в т.ч. грошового забезпечення) у разі порушення працедавцем законодавства про оплату праці.

За загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Відповідно до абз. 1 ст. 3 Кодексу законів України про працю (далі - КЗпП України) законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Частиною 2 ст. 233 КЗпП України в редакції, чинній до 19.07.2022, було встановлено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Офіційне тлумачення положень вказаної норми надав Конституційний Суд України в рішеннях від 15.10.2013 № 8-рп/2013 та № 9-рп/2013, де вказав, що в аспекті конституційного звернення, положення ч. 2 ст. 233 КЗпП України у системному зв`язку з положеннями ст.ст. 1, 12 Закону України Про оплату праці необхідно розуміти так, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, […].

За висновком Верховного Суду, поняття грошове забезпечення, заробітна плата, які використано у чинному законодавстві, що регулює трудові правовідносини, є рівнозначними, а тому спір охоплюється застосованим у ч. 2 ст. 233 КЗпП України визначенням законодавство про оплату праці.

Подібну правову позицію Верховний Суд висловлював, зокрема, у постановах від 08.06.2023 у справі № 240/15540/20, від 3 серпня 2023 року у справі № 280/6779/22 та інших.

У постановах від 30.05.2024 у справі № 280/6009/23, від 30 січня 2025 року у справі № 640/18806/22, а також від 21.03.2025 у справі № 460/21394/23 Верховний Суд зазначив, що заявлення до суду позовних вимог стосовно стягнення заробітної плати/грошового забезпечення (в тому числі окремих складових), на яку працівник мав право станом на 19.07.2022, не обмежується будь-яким строком звернення.

Таким чином, право позивача на звернення до адміністративного суду з приводу нарахування та виплати всіх складових заробітної плати (грошового забезпечення, в тому числі індексації цього грошового забезпечення) за періоди до 19 липня 2022 року не було обмежено будь-яким строком.

Законом України від 01.07.2022 № 2352-IX Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин, який набрав чинності 19.07.2022, внесені зміни, зокрема до КЗпП України.

Так, частини 1 і 2 ст. 233 КЗпП України викладені в новій редакції:

Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Отже, після 19.07.2022 строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 25.04.2023 у справі № 380/15245/22, від 03.08.2023 у справі № 280/6779/22 та від 21.03.2025 у справі № 460/21394/23.

При цьому Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду у постанові від 21.03.2025 у справі № 460/21394/23 дійшов наступних висновків:

65.1. Якщо мають місце тривалі правові відносини, які виникли під час дії ст.233 КЗпП України, у редакції, що була чинною до 19.07.2022, та були припинені на момент чинності дії ст.233 КЗпП України, в редакції Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин, то у такому випадку правове регулювання здійснюється таким чином: правовідносини, які мають місце у період до 19.07.2022, підлягають правовому регулюванню згідно з положеннями ст. 233 КЗпП України (у попередній редакції); у період з 19.07.2022 підлягають застосуванню норми ст.233 КЗпП України (у редакції Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин).

65.2. З урахуванням п.1 глави XIX Прикінцеві положення КЗпП України та постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 № 651, відлік тримісячного строку звернення до суду зі спорами, визначеними ст.233 КЗпП України, почався 01.07.2023. […]".

Враховуючи зазначене, адміністративний позов позивача в частині позовних вимог стосовно не проведення відповідачем перерахунку матеріальної допомоги, наданої позивачеві за 2023-2024 роки та зобов`язання провести перерахунок матеріальної допомоги, наданої позивачеві за 2023-2024 роки, заявлені до суду із пропуском тримісячного строку.

Повідомлені позивачем у позовній обставини поважності пропуску строку звернення до суду в частині позовних вимог, саме: «За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на звернення з позовом, тобто коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Отже лише після 12.07.2025 права позивача були порушені, і відповідно почався перебіг строку звернення до суду.» не є такими, що мають своїм наслідком поновлення пропущеного строку.

Отже, позивачем не виконані приписи ст. 161 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених ст. ст. 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч. 2 ст. 169 КАС України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи вищевикладене, позовна заява підлягає залишенню без руху із встановленням позивачу десятиденного строку для усунення недоліків позовної заяви.

Керуючись ст.ст. 122, 123, 160, 161, 169, 171, 256, 294 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною діяльності, довідки та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без руху.

Встановити позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - десять днів з дня отримання цієї ухвали шляхом надання суду:

- уточненої позовної заяви із наведенням у ній доказів, на які позивач посилається у позові копії постанови Касаційного Верховного суду по справі 420/693/232 та на 420/693/233;

- заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду в частині позовних вимог стосовно невидачі позивачу належної довідки про розмір грошового забезпечення та в частині позовних вимог стосовно не проведення відповідачем перерахунку матеріальної допомоги, наданої позивачеві у 2023-2024 роках;

Роз`яснити позивачеві, що при невиконанні вимог даної ухвали зазначена позовна заява буде повернута і що повернення позовної заяви не позбавляє позивача права повторного звернення до суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Текст ухвали розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя І.В. Шинкарьова