Справа № 620/16082/24
Суддя: Коротких Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2025-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Коротких А.Ю.,

суддів Сорочка Є.О.,

Чаку Є.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 березня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії

,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 березня 2025 року позов задоволено частково.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити. Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення неповно досліджено обставини, що мають значення для справи та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 2 ст. 309 КАС України у виняткових випадках та з урахуванням особливостей розгляду справи апеляційний суд може продовжити строк розгляду справи, про що постановляє ухвалу.

Пунктом 1 статті 6 ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року Конвенції про захист прав людини та основних свобод закріплено право вирішення спірного питання упродовж розумного строку.

Згідно п. 26 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів ухвалення рішення в розумні строки відповідно до статті 6 Конвенції також можна вважати важливим елементом його якості. Проте можливе виникнення суперечностей між швидкістю проведення процесу та іншими чинниками, пов`язаними з якістю, такими як право на справедливий розгляд справи, яке також гарантується статтею 6 Конвенції. Оскільки важливо забезпечувати соціальну гармонію та юридичну визначеність, то попри очевидну необхідність враховувати часовий елемент слід також зважати й на інші чинники.

З огляду на особливості розгляду даної категорії справ та вищезазначені обставини, колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку, що існує необхідність продовження строку розгляду даної справи на розумний строк.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно зі ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши наявні докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до територіального підрозділу ГУ ПФУ в Чернігівській області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

За принципом екстериторіальності структурним підрозділом для прийняття рішення за результатами поданої позивачем заяви, визначене ГУ ПФУ в Харківській області, яким було прийнято рішення від 29.08.2024 року № 20 про відмову в призначенні йому пенсії відповідно до підпункту 1 пункту 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з огляду на відсутність необхідного пільгового стажу роботи, підтвердженого в установленому законодавством порядку. Додатково зазначено, що до пільгового стажу роботи, що дає право на пенсійне забезпечення згідно підпункту 1 пункту 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" не зараховано період роботи на посаді слюсаря - ремонтника в Компанії "Вінсі Констрюксьон Гран Проже та Компанія Буйг Траво Пюблік" з 22.03.2012 року по 30.06.2017 рік згідно рішення комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років № 2500-0303-8/23207 від 01.04.2024 року. До загального страхового стажу роботи не зараховано період роботи не зараховано період роботи в росії згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 01.03.1993 року з 01.03.1993 року по 28.04.1993 рік та з 07.05.1993 року по 15.04.1995 рік, так як з 01.01.2023 року російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року. Додатково зазначено, що страховий стаж позивача становить 23 роки 00 місяців 25 днів.

Крім того в матеріалах справи наявна копія рішення Комісії з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 29.03.2024 року, яким відмовлено ОСОБА_1 у підтвердженні стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, яким позивачу відмовлено у підтвердженні стажу роботи за Списком № 1 на посаді слюсаря-ремонтника з 22.03.2012 року по 30.06.2017 рік, що зараховується до страхового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до підпункту 1 пункту 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Позивач, не погоджуючись з такими діями відповідача, вважаючи їх протиправними, а свої права - порушеними, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Спеціальний Закон, який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам є Закон України від 09.07.2003 року №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-IV, у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з частиною 1 статті 9 Закону №1058-ІV в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати, зокрема, пенсія за віком.

Відповідно до статті 1 Закону №1058-IV, який набрав чинності з 01.01.2004 року, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом;

страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Таке ж визначення містить і частина 1 статті 24 Закону №1058-IV, яка передбачає, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з частиною 2 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини 4 статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам пенсії призначають за нормами Закону України від 05.11.1991 року №1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788-ХІІ), в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого даним законом.

Закон № 1788-XII відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом (стаття 1 Закону № 1788-XII).

Положеннями статті 56 Закону № 1788-XII передбачено, що до видів трудової діяльності, що зараховується до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію віднесено, серед іншого: роботу, виконувану на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв; будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Пунктом "а" частини 1 статті 13 Закону № 1788-XII передбачено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування": чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.

Відповідно до частини 1 статті 56 Закону України від 28.02.1991 р. № 796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи" (далі - Закон № 796-XII) час роботи, служби (в тому числі державної) з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у зоні відчуження зараховується до стажу роботи, стажу державної служби, вислуги років, яка надає право на пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб": до 1 січня 1988 року - у потрійному, а з 1 січня 1988 року до 1 січня 1993 року - у полуторному розмірі (у тому числі за списком № 1). З 1 січня 1993 року та в наступні роки пільги з обчислення стажу роботи у зоні відчуження визначаються Кабінетом Міністрів України.

Постановами Кабінету Міністрів України від 29.02.1996 року № 250, від 30.06.1998 року № 982, від 07.02.2000 року № 223, від 29.01.2003 року № 137, від 27.04.2006 року № 571, від 10.09.2008 року № 831 "Про доплати особам, які працюють у зоні відчуження" (з наступними неодноразовими змінами) передбачено, що особам, які постійно працюють або виконують службові обов`язки у зоні відчуження, час роботи зараховується до стажу роботи і вислуги років в полуторному розмірі (в тому числі за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість яких повний робочий день дає право на пенсію на віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 року № 36).

Постанова Кабінету Міністрів України від 10.09.2008 року № 831 "Про доплати особам, які працюють у зоні відчуження" (з наступними змінами), яка відповідно до повноважень Кабінету Міністрів України, делегованих статтею 56 Закону № 796-XII, встановлює правила пільгового обчислення стажу роботі в зоні відчуження, є самостійною правовою підставою для обчислення стажу роботи в зоні відчуження, який враховується при обчисленні коефіцієнту страхового стажу при визначенні розміру пенсії, незалежно від наявності підстав для застосування Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість яких повний робочий день дає право на пенсію на віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36.

Пунктом 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV визначено, зокрема, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Статтею 62 Закону № 1788-XII передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Як вбачається із записів трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 від 10.07.1991 року, копія якої наявна у матеріалах справи, позивач 22.03.2012 року прийнятий на роботу в компанію "Вінсі Контруксьон Гран Проже та Компанія Буйг Траво Пюблік" на виконання проекту "Грантова угода Чорнобильський фонд "Укриття" Новий безпечний комфаймент" (Франція) на посаду слюсаря-ремонтника, а 30.06.2017 року позивач звільнений із вказаної роботи (за закінченням строку трудового договору).

Вказані записи також підтверджуються наявними у матеріалах справи: архівною довідкою Архівного відділу Виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області № 05-04/148 від 28.04.2023 року, з особової картки працівника ОСОБА_1 (Ф № П-2) архівного фонду Компанії Вінсі Конструксьон Гран Проже та Компанія Буйг Траво Пюблік; архівною довідкою Архівного відділу Виконавчого комітету Славутицької міської ради № 05-04/147 від 28.04.2023 року з табелів працівників, задіяних на роботах із шкідливими умовами праці з архівного фонду Компанії "Вінсі Конструксьон Гран Проже" та Компанія "Буйг Траво Пюблік" (спільне підприємство "Наварка") на ОСОБА_1 за період з 01.04.2012 року по 30.06.2017 рік з зазначенням періоду (часу) роботи в зоні відчуження в особливо шкідливих умовах праці.

Колегія суддів відмічає, що у трудовій книжці позивача є посилання на підстави внесення записів, вони завірені підписами повноважних осіб та печатками, не містять виправлень, підчисток, тобто оформлені належним чином, що не викликає у суду сумнівів у їх достовірності.

Що стосується доводів відповідачів про те, що Компанія "Вінсі Конструксьон Гран Проже" та Компанія "Буйг Траво Пюблік" не входять до Переліку підприємств, установ і організацій зони відчуження, працівники яких зайняті повний робочий день, мають право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1, затвердженого наказом Міністерства надзвичайних ситуацій України від 13.03.2012 року № 576, колегія суддів зазначає таке.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2010 року № 173, підрозділ 1 розділу XXII Списку № 1, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 року № 36, було доповнено позицією " 22.1-1г працівники, зайняті повний робочий день у зоні відчуження на підприємствах, в установах і організаціях, перелік яких затверджується МНС за погодженням з Мінпраці та МОЗ".

На виконання вимог статті 13 Закону № 1788-XII та Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах від 16.01.2003 року № 36, Міністерство надзвичайних ситуацій України наказом від 13.03.2012 року № 576 затвердило Перелік підприємств, установ і організацій зони відчуження, працівники яких зайняті повний робочий дань, мають право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 (далі-Перелік підприємств № 576).

03.08.2016 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 року № 461 "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах" (далі - Постанова № 461), згідно якої постанови Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 року № 36 та від 24.02.2010 року № 173 втратили чинність.

При цьому у Постанові № 461 відсутні положення, які передбачають таку умову для зарахування періоду роботи до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1, як наявність підприємства у Переліку, затвердженому МНС за погодженням з Мінпраці та МОЗ.

Із аналізу наведеного вище слідує, що підставою для зарахування періоду роботи особи у зоні відчуження до пільгового стажу роботи, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах до 03.08.2016 року є наявність підприємства, на якому працювала ця особа, у Переліку підприємств, який затверджується МНС за погодженням з Мінпраці та МОЗ.

Натомість починаючи з 03.08.2016 року така умова для підприємств зони відчуження відсутня.

Колегія суддів зазначає, що Компанія "Вінсі Конструксьон Гран Проже" та Компанія "Буйг Траво Пюблік" відсутні у Переліку підприємств, установ і організацій зони відчуження, працівники яких зайняті повний робочий день, мають право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1, затвердженого наказом Міністерства надзвичайних ситуацій України від 13.03.2012 року № 576.

Постановою Деснянського районного суду міста Чернігова від 10.11.2016 року у справі №750/4715/16-а визнано неправомірною бездіяльність Державного агентства України з управління зоною відчуження щодо подання на державну реєстрацію до Міністерства юстиції України наказу Міністерства екології та природних ресурсів України "Про затвердження переліку підприємств, установ і організацій, працівники яких зайняті повний робочий день у зоні відчуження та мають право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1".

Відтак бездіяльність Державного агентства України з управління зоною відчуження не може позбавляти право позивача на зарахування стажу роботи в пільговому обчисленні, що забезпечене Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи", а відтак й права на призначення пенсії.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 09.02.2021 року у справі № 743/683/17 та обов`язкові для врахування судом відповідно до частини 5 статті 242 КАС України.

Оскільки дані трудової книжки позивача та вищевказаних довідок, які надавались до органів Пенсійного фонду України, підтверджують його роботу у зоні відчуження, колегія суддів дійшла висновку, що позивач має право на зарахування вищевказаного стажу роботи з 22.03.2012 року до 30.06.2017 рік в Компанії "Вінсі Конструксьон Гран Проже" та Компанії "Буйг Траво Пюблік" до пільгового стажу за Списком № 1.

За таких обстави рішення Комісії про результати розгляду заяви про підтвердження стажу роботи з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області від №4 від 29.03.2024 є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо зарахування до страхового стажу період роботи в росії згідно трудової книжки НОМЕР_3 від 01.03.1993 року з 01.03.1993 року по 28.04.1993 рік та з 07.05.1993 року по 15.04.1995 рік, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

13 березня 1992 року України стала учасником Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення (далі - Угода).

У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин колегія суддів зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних правовідносин.

Відповідно до вимог статті 1 Угоди, пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної угоди та членів їх сімей проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають. Вказана Угода підписана Україною та російською федерацією та відповідно, була обов`язкова для застосування в спірний період державними органами вказаних держав.

Статтею 6 Угоди встановлено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Для встановлення права на пенсію, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Згідно з абзацами 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом російської федерації від 14 січня 1993 року "Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн", трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Таким чином наведені положення вказаних міжнародних договорів передбачають, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчисленні. При цьому обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.

Відповідно до статті 13 Угоди кожний учасник цієї Угоди може вийти з неї, направивши відповідне письмове повідомлення депозитарію. Дія Угоди стосовно цього учасника припиняється після закінчення шести місяців з дня отримання депозитарієм такого повідомлення. Пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

Відповідно до частини другої статті 24 Закону України від 29.06.2004 року № 1906-IV "Про міжнародні договори України" (далі - Закон № 1906-IV) припинення та зупинення дії міжнародного договору України здійснюються, зокрема, щодо міжнародних договорів, які укладено від імені Уряду України та які не потребували надання згоди на їх обов`язковість Верховною Радою України або затвердження Президентом України, а також щодо міжвідомчих договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України, - у формі постанови Кабінету Міністрів України.

Згідно з частиною першою статті 25 Закону № 1906-IV припинення дії міжнародного договору України звільняє Україну від будь-якого зобов`язання щодо виконання договору і не впливає на права, зобов`язання чи правове становище України, що виникли в результаті виконання договору до припинення його дії.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29 листопада 2022 року №1328 "Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійною забезпечення" постановлено про вихід з Угоди про гарантії прав громадян-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 року у місті Москві.

Листом Міністерства закордонних справ України від 29 грудня 2022 року №72/14-612-108210 повідомлено Міністерство юстиції України, що відповідно до пункту 11 Порядку ведення Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів та користування ним, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.04.2001 року № 376 (із змінами), після письмового повідомлення Виконавчого комітету Співдружності Незалежних Держав про рішення української сторони вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 року в м. москва, зазначений міжнародний договір України припинить свою дію для України 19 червня 2023 року.

Міністерство юстиції України у повідомленні від 10.01.2023 року, яке опубліковано у Офіційному віснику України від 10.01.2023 року, підтвердило припинення Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року для України 19 червня 2023 року.

З огляду на визначені наслідки припинення дії міжнародного договору України необхідно дійти висновку, що денонсація Угоди від 13.03.1992 року означає, що вказана Угода припинила породження зобов`язань для сторін у майбутньому, але не впливає на права, зобов`язання або юридичне становище учасників цієї Угоди, які виникли в результаті її виконання, - вони зберігаються і після припинення вказаної Угоди.

Крім того закон не має зворотної дії в часі. До того ж не зарахування стажу роботи чи розмірів заробітної плати в період чинності міжнародної угоди, які працювали за межами України, у зв`язку з денонсацією угоди щодо пенсійного забезпечення з державами, - є неприпустимим та порушує конституційні принципи. Так, працюючи за межами України, особа мала легітимні очікування щодо її пенсійного забезпечення.

За наявності чинних у період роботи особи положень Угоди, що передбачали відповідне право, така особа не може нести негативні наслідки у вигляді відмови у зарахуванні спірного періоду роботи до страхового стажу.

Інших підстав для неврахування вказаного періоду роботи поза межами України до страхового стажу позивача, відповідачем у рішенні не зазначено.

Незважаючи на подані позивачем документи, на підтвердження роботи у спірний період, відповідач протиправно відмовив позивачу у зарахуванні до страхового стажу періоди роботи, згідно записів у трудовій книжці НОМЕР_3 від 01.03.1993 року, з 01.03.1993 року по 28.04.1993 рік та з 07.05.1993 року по 15.04.1995 рік.

За таких обставин позовні вимоги щодо визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №20 від 29.08.2024 року про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу Список № 1 період роботи на посаді слюсаря-ремонтника в Компанії "Вінсі Констрюксьон Гран Проже та Компанії Буйг Траво Публік" з 22.03.2012 року по 30.06.2017 рік та до страхового стажу період роботи на території російської федерації згідно трудової книжки НОМЕР_3 від 01.03.1993 року, з 01.03.1993 року по 28.04.1993 рік та з 07.05.1993 року по 15.04.1995 рік підлягає задоволенню.

Разом з тим щодо позовної вимоги про зобов`язання Комісії з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу Список № 1 період роботи на посаді слюсаря-ремонтника в Компанії "Вінсі Констрюксьон Гран Проже/Буйг Траво Публік" з 22.03.2012 року по 30.06.2017 рік, колегія суддів зазначає, що права позивача, в цій частині захищені шляхом зобов`язання ГУ ПФУ в Харківській області зарахувати спірний період до пільгового стажу, а відтак дана позовна вимога задоволенню не підлягає.

Водночас, що стосується позовної вимоги у частині зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком, колегія суддів виходить з такого.

Завданням адміністративного суду є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень та їх відповідності правовим актам вищої юридичної сили. Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Тому завданням адміністративного суду є саме контроль за легітимністю прийняття рішень.

Такий висновок колегії суддів узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 10.09.2019 року у справі №818/985/18 та від 26.12.2019 року у справі №810/637/18.

Статтею 58 Закону №1058-IV визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, тобто Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Верховним Судом у постанові від 07.03.2018 року у справі №233/2084/17 зазначено, що вирішення питання призначення пенсії є виключною компетенцією Пенсійного фонду, а тому належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву про призначення пенсії на пільгових умовах, а не зобов`язання відповідача призначити пенсію, оскільки відповідачем ще не вирішено питання щодо зарахування стажу.

З огляду на вищезазначене, враховуючи встановлені обставини справи та чинні положення законодавства, з метою ефективного захисту прав позивача, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання протиправним та скасувати рішення Комісії про результати розгляду заяви про підтвердження стажу роботи з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області від №4 від 29.03.2024 року; зобов`язання відповідача зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу Список № 1 період роботи на посаді слюсаря-ремонтника в Компанії "Вінсі Констрюксьон Гран Проже" та "Компанії Буйг Траво Публік" з 22.03.2012 року по 30.06.2017 рік та до загального страхового стажу період роботи на території російської федерації згідно трудової книжки НОМЕР_3 від 01.03.1993 року, з 01.03.1993 року по 28.04.1993 рік та з 07.05.1993 року по 15.04.1995 рік та повтовно розглянути заяву про призначення пенсії від 13.08.2024, з урахуванням висновків суду; у задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для часткового задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 березня 2025 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя: Коротких А.Ю.

Судді: Сорочко Є.О.

Чаку Є.В.