Справа № 200/4891/25
Суддя: Галатіна О.О.
Дата ухвалення: 2025-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2025 року Справа№200/4891/25

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Галатіної О.О. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС У Донецькій області про визнання протиправною та скасувати відмову, зобов`язання вчинити певні дії, суд -

В С Т А Н О В И В:

До Донецького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС У Донецькій області.

В обґрунтування позову зазначено, що 20 листопада 2024 року через портал «Дія» позивачка направила заяву № 12024 щодо державної реєстрації її як підприємця та обрання спрощеної системи оподаткування за 2 групою зі ставкою 20 %.

22.11.2024 р на електронну пошту позивачки надійшла від «Дії» виписка про те, що з 20.11.2024 р вона зареєстрована підприємцем та взята на облік у тому числі податковим органом.

Разом з цим в подальшому ОСОБА_1 отримала сповіщення про те, що їй було відмовлено у використанні спрощеної системи оподаткування у зв`язку із тим, що за даними інтегрованої картки платника податків, за фізичною особою ОСОБА_1 є непогашена заборгованість за кодом НОМЕР_1 (земельний податок з фізичних осіб за земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 площею 0,6108 га) у сумі 226,84 грн.

Позивачка зазначає, що жодного боргу перед податковим органом не існує (у тому числі і станом на 20.11.2024 р, на 01.12.2024 р).

Також позивачка звертає увагу на те, що з 16.08.2005 року не є власницею земельної ділянки площею 0,6108 га за адресою її реєстрації: АДРЕСА_1 ), податкових повідомлень-рішень щодо сплати боргу із земельного податку з фізичних осіб за земельну ділянку не отримувала.

Досудове врегулювання спору призвело лише до добровільного скасування відповідачем податкового боргу із земельного податку, що відбулося 28.03.2025 р., натомість позивачку не зареєстровано як таку, що перебуває на спрощеній системі оподаткування та відмовлено у прийнятті декларації.

Враховуючи зазначене позивач вважає свої права порушеними та просить суд:

визнати протиправною та скасувати відмову Головного управління ДПС у Донецькій області у реєстрації фізичної особи підприємця ОСОБА_1 платником єдиного податку другої групи з першого числа місяця, наступного за місяцем у якому відбулася державна реєстрація позивачки, тобто з 01.12.2024 року;

зобов`язати Головне управління ДПС у Донецькій області здійснити відповідні записи про реєстрацію фізичної особи підприємця ОСОБА_1 в реєстрі платників єдиного податку в якості платника єдиного податку другої групи (фізична особа-підприємець) з першого числа місяця, наступного за місяцем у якому відбулася державна реєстрація позивачки, тобто з 01.12.2024 року.

Також позивачем заявлено клопотання про стягнення з Головного управління ДПС у Донецькій області на користь фізичної особи підприємця ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 5 970,00 грн.

Ухвалою від 08.07.2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження в адміністративній справі. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

17.07.2025 року відповідачем надано відзив по справі, згідно змісту якого зазначено, що позивачка, відповідно до пункту 70.1 статті 70 ПК України, не зверталась до податкового органу із заявою щодо зміни даних стосовно відчуження земельної ділянки, що і стало первинним фактором для нарахування податкового боргу, який існував станом на момент подання заяви про реєстрацію фізичної особи підприємця ОСОБА_1 в реєстрі платників єдиного податку в якості платника єдиного податку другої групи.

При цьому відповідач зауважує, що повідомлення -рішення від 30.12.2023 № -0522- НОМЕР_2 у сумі 110,60 грн за 2023 рік та 20.06.2024 № 7-0522-UA0096882 у сумі 116,24 грн. за 2024 рік по земельному податку з фізичних осіб були надіслані позивачу у встановленому порядку.

Відповідач погоджується з тим, що в подальшому на підставі уточнюючої інформації податковий борг було анульовано, проте, спираючись на положення п.п. 291.5.8 ПК України, та враховуючи позицію суду касаційної інстанції по справам № 640/14787/21, № 826/17798/18, № 640/8096/19, вважає, що діяв правомірно та просить відмовити в задоволенні позову.

Ухвалою від 10.09.2025 року в задоволенні клопотання представника Головного управління ДПС у Донецької області про проведення розгляду справи у судовому засіданні з викликом сторін в порядку загального позовного провадження,- відмовлено.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Відповідно до даних інформаційно - комунікаційної системи ДПС України «Плата за землю» «Реєстрація» за фізичною особою ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_3 з 01.01.2000 обліковується земельна ділянка, тип «для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарских будівель і споруд (села-не більш як 0,25 га)» (02.01), площею 0,25 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі зазначеного вище Беспальченко Л.Ю. 04.06.2025 були сформовані в автоматичному режимі в ІКС ДПС податкові повідомлення -рішення з земельного податку з фізичних осіб за кодом платежу 18010700 за 2023 рік від 30.12.2023 № -0522- НОМЕР_2 у сумі 110,60 грн та 20.06.2024 № 7364202- 2414-0522- НОМЕР_2 у сумі 116,24 грн.

ФОП ОСОБА_1 засобами електронного зв`язку було подано заяву про застосування спрощеної системи оподаткування від 20.11.2024 № 39471031.

Згідно змісту листа ГУ ДПС у Донецькій області від № 13393/6/05-99-50-02-11 від 21.11.2024 ФОП ОСОБА_1 було відмовлено в реєстрації платником єдиного податку другої групи з 01.12.2024 року через те, що згідно з даними інтегрованих карток платника станом на 20.11.2024 значилась заборгованість за кодом бюджетної класифікації 18010700 (земельний податок з фізичних осіб) у сумі 226,84 грн.

В подальшому Беспальченко Л.Ю. надала заяву (вхідний реєстраційний індекс ГУ ДПС № 6368/6 від 19.03.2025) щодо внесення змін в реєстрацію об`єктів земельних ділянок у зв`язку з договором дарування, а саме через те, що з 16.08.2005 року не є власницею земельної ділянки площею 0,6108 га за адресою АДРЕСА_1 .

Враховуючи зазначене вище 28.03.2025 скасовано податкові повідомлення -рішення від 30.12.2023 № -0522-UA0096882 у сумі 110,60 грн за 2023 рік та 20.06.2024 № 7-0522-UA0096882 у сумі 116,24 грн. за 2024 рік по земельному податку з фізичних осіб.

26.03.2025 року ОСОБА_1 звернулася зі скаргою до податкового органу, якою сповістила, що на день подання нею заяви про застосування спрощеної системи оподаткування, у неї не було податкового органу, а, враховуючи відсутність такого податкового боргу станом на 20.11.2024 та на 01.12.2024 р, у податкового органу не було законних підстав відмовляти ОСОБА_1 у використанні нею з 01.12.2024 р спрощеної системи оподаткування і просила зареєструвати її з 01.12.2024 р. в реєстрі платників єдиного податку в якості платника єдиного податку другої групи.

14.04.2025 р відповідач відмовив позивачці у задоволенні її скарги від 26.03.2025 р. з тих підстав, що, незважаючи на реальну відсутність податкового боргу у позивачки станом на день отримання відповідачем заяви позивачки про застосування спрощеної системи оподаткування, податковий орган приймав рішення про відмову використання спрощеної системи оподаткування за даними інформаційно-комунікаційної системи ДПС згідно даних інтегрованих карток платника податків станом на 20.11.2024 р.

З приводу спірних правовідносин суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 67 Конституції України визначено, що кожен повинен сплачувати податки і збори у порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (п. 1.1 ст. 1 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI зі змінами та доповненнями (далі - ПК України).

Статтею 298 ПК України встановлено порядок обрання або переходу на спрощену систему оподаткування.

Згідно п. п. 298.1.1 п. 298.1 ст. 298 ПК України передбачено, що для обрання або переходу на спрощену систему оподаткування суб`єкт господарювання подає до контролюючого органу заяву.

Пунктом 291.5 статті 291 ПК України визначені причини з яких суб`єкти господарювання не можуть бути платниками єдиного податку.

Так, однією із причин є наявність податкового боргу на день подання заяви про реєстрацію платником єдиного податку (п.п. 291.5.8 ПК України).

Згідно спірних правовідносин, відмова в реєстрації позивача платником єдиного податку другої групи обґрунтована тим, що у позивача станом на день подання такої заяви наявний борг по земельному податку з фізичних осіб за 2023 та 2024 роки.

Плата за землю це обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності (підпункт 14.1.147 пункт 14.1 стаття ПК України).

Відповідно до статей 285 - 287 ПК України передбачено податковий період, порядок обчислення земельного податку, строк сплати та порядок його зарахування до бюджету. Нарахування фізичним особам сум плати за землю проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки, у тому числі право на яку фізична особа має як власник земельної частки (паю), які надсилають платнику податку у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу.

Недоїмка нарахована через відсутність у відповідача даних щодо припинення майнових прав позивача на таку земельну ділянку.

Згідно статті 283 розділу ХІІ ПК України у разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником земельного податку на підставі оригіналів або належним чином засвідчених копій рішень відповідних органів місцевого самоврядування, військової адміністрації або військово-цивільної адміністрації про надання податкових пільг зі сплати місцевих податків та/або зборів на підставі заяви платника податків контролюючий орган, до якого звернувся платник земельного податку, протягом десяти робочих днів здійснює перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення разом з детальним розрахунком суми податку. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).

Реалізуючи зазначені положення, позивачка звернулася до відповідача із заявою (вхідний реєстраційний індекс ГУ ДПС № 6368/6 від 19.03.2025) та, внаслідок чого, борг зі сплати податку на землю було анульовано. Проте позивачку не було зареєстровано в якості платника єдиного податку другої групи через наявність боргу станом на день подачі такої заяви.

Відповідач в підтвердження правомірності своїх дій зазначає, що відповідно до пункту 70.1 статті 70 ПК України фізичні особи - платники податків зобов`язані подавати контролюючим органам відомості про зміну даних, які вносяться до облікової картки або повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і мають відмітку у паспорті), протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання відповідної заяви за формою та у порядку, визначеними центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Разом з тим суд звертає увагу на те, що Податковий кодекс України в цілому набув чинності 02.12.2010 року, позаяк відчуження майнових прав позивача мало місце у 2005 році.

Як визначено ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Враховуючи вказане суд вважає, що позивач не повинен нести відповідальність за дії, які не були визначені як обов`язкові станом на момент їх вчинення.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За встановлених обставин справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Щодо судових витрат.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Статтею 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з ч. 2 ст. 16 КАС України представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначено Законом України Про адвокатуру та адвокатську діяльність від 5 липня 2012 року № 5076-VI (далі Закон № 5076-VI).

Частинами 2 та 3 ст. 134 КАС України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Відповідно до ч. 4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч. 5 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 7, 9 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Судом встановлено, що між позивачем та адвокатом Деменковою Євгенією Сергіївною був укладений договір про надання правової допомоги від 29.05.2025 згідно з п. 3.2 Розд. ІІІ якого гонорар становить 5970, 00грн. У дану суму входить судовий збір.

В силу положень ст. 17 Закону України Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, у рішенні ЄСПЛ від 23 січня 2014 року у справі East/West Alliance Limited проти України, заява № 19336/04, зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою (п. 268, 269).

Крім того, згідно з рішенням ЄСПЛ у справі Лавентс проти Латвії відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Отже, при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, необхідно виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи.

Беручи до уваги вказане суд вважає за можливе задовольнити вимогу про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 5001,04 грн.

Щодо судового збору.

Як вже було зазначено вище, відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що позов задоволено в повному обсязі суд вважає за належне виокремити суму судового збору в розмірі 968,96грн. із загальної суми на правову допомогу та стягнути її з відповідача окремо.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС У Донецькій області про визнання протиправною та скасувати відмову, зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати відмову Головного управління ДПС у Донецькій області у реєстрації фізичної особи підприємця ОСОБА_1 платником єдиного податку другої групи з першого числа місяця, наступного за місяцем у якому відбулася державна реєстрація позивачки, тобто з 01.12.2024 року.

Зобов`язати Головне управління ДПС у Донецькій області здійснити відповідні записи про реєстрацію фізичної особи підприємця ОСОБА_1 в реєстрі платників єдиного податку в якості платника єдиного податку другої групи (фізична особа-підприємець) з першого числа місяця, наступного за місяцем у якому відбулася державна реєстрація позивачки, тобто з 01.12.2024 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Донецькій області на користь фізичної особи підприємця ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 5001, 04 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Донецькій області на користь фізичної особи підприємця ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 968, 96 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Інформацію щодо роботи суду можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: https://adm.dn.court.gov.ua.

Суддя О.О. Галатіна