Справа № 280/10178/24
Суддя: Божко Л.А.
Дата ухвалення: 2025-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

10 вересня 2025 року м. Дніпросправа № 280/10178/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Божко Л.А. (доповідач),

суддів: Лукманової О.М., Дурасової Ю.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10.01.2025 в адміністративній справі №280/10178/24 (суддя Семененко М.О.) за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу,-

в с т а н о в и В:

У листопаді 2024 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , в якій позивач просив суд визнати протиправним та скасувати наказ командира ВЧ НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_2 від 04.10.2024 №79 в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності за порушення ст. 11,16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних сил України та оголошення дисциплінарного стягнення СУВОРА ДОГАНА молодшому сержанту ОСОБА_1 головному сержанту 3 кулеметного взводу 1 зенітно кулеметної роти ВЧ НОМЕР_1 .

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 10.01.2025 в задоволенні адміністративного позову відмовлено .

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив прийняти нове рішення, яким задовльнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що службове розслідування було проведено суто формально. Керівництву частини було достеменно відомо, що позивач є інвалідом війни, що є відповідні рішення МСЕК, які визначили умови його служби, і це треба враховувати. При цьому ці обставини були проігноровані. Саме розслідування передбачувало єдиний результат - визнати його винним.

Рапорт був ним поданий своєчасно в порядку підпорядкування, на той час позивачу не було відомо про інші накази.

Таким чином, відсутній сам факт невиконання наказу командира, відсутня його вина та умисел на порушення військової дисципліни.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, молодший сержант ОСОБА_1 проходить військову службу на посаді головного сержанта 3 зенітного кулеметного взводу 1 зенітної кулеметної роти ВЧ НОМЕР_1 .

Відповідно до витягу з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 28.09.2024 №268 молодшого сержанта ОСОБА_1 , головного сержанта 3 зенітного кулеметного взводу 1 зенітної кулеметної роти, вважати таким, що вибув у відрядження до НОМЕР_2 навчального механізованого полку НОМЕР_3 навчального центру (військова частина НОМЕР_4 ), АДРЕСА_1 на 16 діб з 29 вересня 2024 року по 14 жовтня 2024 року з метою проходження фахової підготовки за спеціальністю оператор протитанкових ракетних комплексів Корсар (ВОС-111).

28.09.2024 позивачем було складено рапорт (зареєстрований №3071 від 28.09.2024) на ім`я командира 1 роти 632-го ОЗКБ ОСОБА_3 , в якому просив направити його для проходження реабілітації на підставі висновку МСЕК і виписаної індивідуальної програми реабілітації у зв`язку з різким погіршенням стану здоров`я.

Згідно з витягом з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 28.09.2024 №311 Про призначення службового розслідування відповідно до доповіді сержанта військової служби за контрактом ОСОБА_4 , командира 3 зенітного кулеметного взводу 1 зенітної кулеметної роти ВЧ НОМЕР_1 стало відомо, що 28.09.2024 під час відправки особового складу у відрядження до військової частини НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 (відповідно до Наказу від 28.09.2024 №268) о 18 годині 00 хвилин ОСОБА_1 відмовився прямувати у відрядження. Станом на 28.09.2024 року 20:00 сержант ОСОБА_1 перебуває у місці тимчасового розташування підрозділу, у відрядження не вибув. З метою з`ясування причин та умов, що сприяли даному випадку, виявлення винних осіб та встановлення ступеня їх вини до 08.10.2024 провести службове розслідування по даному факту.

За змістом Акта службового розслідування від 04.10.2024 встановлено, що 28.09.2024 згідно наказу командира ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_1 повинен був прямувати у відрядження до ВЧ НОМЕР_4 на 16 діб з 29.09.2024 по 14.10.2024 з метою проходження фахової підготовки за спеціальністю оператор протитанкових ракетних комплексів Корсар, але під час відправки особового складу у відрядження о 18.00 відмовився прямувати у відрядження. Станом на 20.00 ОСОБА_1 , перебуває у місці тимчасового розташування підрозділу, у відрядження не вибув. З пояснення молодшого сержанта ОСОБА_1 стало відомо, що 28.09.2024 написав рапорт на реабілітаційне лікування, також він є інвалідом 3-ї групи внаслідок війни, тому він не може їхати у відрядження, оскільки у ВЧ НОМЕР_4 збільшене фізичне навантаження. З пояснення капітана ОСОБА_5 , начальника медичної служби ВЧ НОМЕР_1 , стало відомо, що молодшого сержанта ОСОБА_1 недоцільно залучати до бойових і спеціальних завдань за станом здоров`я, на підставі наслідків перенесеного вогнепального поранення, осколкового поранення правого ліктьового суглобу, передпліччя з порушенням функції правої верхньої кінцівки. З пояснення капітана ОСОБА_3 , командира 1 зенітної кулеметної роти, стало відомо, що 28.09.2024 о 09:00 годині був виданий наказ командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) №268 про відрядження молодшого сержанта ОСОБА_1 до ВЧ НОМЕР_4 , після цього о 11:20 28.09.204 з наказом про відрядження був ознайомлений командир 3 зенітного кулеметного взводу 1 зенітної кулеметної роти молодший сержант ОСОБА_4 та молодший сержант ОСОБА_1 головний сержант НОМЕР_5 зенітного кулеметного взводу, з наказом прибути до місця збору о 17:30. О 15:00 годині молодший сержант ОСОБА_1 самовільно вибув з КСП роти до стройової частини та здав рапорт з проханням направлення на реабілітацію, але підтверджуючих документів не надав. Близько 17:30 молодший сержант ОСОБА_1 відмовився убувати до навчального центру.

Проведеним службовим розслідуванням підтверджено факт невиконання позивачем наказу командира. Вказано, що в діях військовослужбовця вбачається ознаки порушень вимог абзацу першого статті 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, що підтверджується фактами та обставинами, що були встановлені в ході проведення службового розслідування. Виходячи з матеріалів службового розслідування, вина молодшого сержанта ОСОБА_1 , головного сержанта 3 зенітного кулеметного взводу 1 зенітної кулеметної роти ВЧ НОМЕР_1 , виражається у формі прямого умислу та полягає у порушенні військової дисципліни.

За наслідками проведеного службового розслідування запропоновано молодшого сержанта ОСОБА_1 , головного сержанта 3 зенітного кулеметного взводу 1 зенітної кулеметної роти ВЧ НОМЕР_1 притягнути до дисциплінарної відповідальності за порушення статті 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, керуючись статтею 48 пункту в Дисциплінарного статуту Збройних Сил України оголосити дисциплінарне стягнення СУВОРА ДОГАНА.

Згідно витягу з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 04.10.2024 №79 Про результати службового розслідування та покарання винних молодшого сержанта ОСОБА_1 , головного сержанта 3 зенітного кулеметного взводу 1 зенітної кулеметної роти ВЧ НОМЕР_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності за порушення статей 11,16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, керуючись статтею 48 пункту в Дисциплінарного статуту Збройних Сил України оголошено дисциплінарне стягнення СУВОРА ДОГАНА.

Переглядаючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно ст. 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Відповідно до ст. 106 Конституції України, Президент України, зокрема, приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 з 5:30 год. 24.02.2022 введено воєнний стан у зв`язку з військовою агресією російської федерації, який в подальшому продовжено і діє по теперішній час.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснює Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-ХІІ (далі - Закон №2232).

Частиною 1 ст. 1 Закону №2232 визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Згідно із ч. 1 ст. 2 Закону №2262 військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Частинами 2, 4 ст. 2 Закону №2262 передбачено, що проходження військової служби здійснюється: громадянами України у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України.

Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає Дисциплінарний статут Збройних Сил України, який затверджений Законом України "Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України" від 24.03.1999 №551-XIV (далі - Дисциплінарний статут).

Так, за приписами ст. ст. 1, 2 Дисциплінарного статуту військова дисципліна це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Статтею 4 Дисциплінарного статуту передбачено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Органом державної військової та виконавчої влади на місцях у системі Збройних Сил України є командири (начальники) військових частин (установ, організацій), яким Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженим Законом України Про затвердження Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України від 24.03.1999 року №548-XIV (далі Статут), надано повноваження органу виконавчої влади в системі Міністерства оборони України.

Згідно Вступної частини Статуту внутрішньої служби Збройних Сил, цей Статут визначає загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах. Статутом керуються всі військові частини, кораблі, управління, штаби, організації, установи і військові навчальні заклади Збройних Сил України (далі - військові частини). Обов`язки посадових осіб, не зазначені в цьому Статуті, визначаються відповідними порадниками та положеннями. Дія Статуту поширюється на військовослужбовців Служби зовнішньої розвідки України, Служби безпеки України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Управління державної охорони України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, органів спеціального призначення з правоохоронними функціями.

За положенням ст. ст. 5, 6, 8 Загальних положень Статуту внутрішньої служби Збройних Сил, Внутрішня служба - це система заходів, що вживаються для організації повсякденного життя і діяльності військової частини, підрозділів та військовослужбовців згідно з цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами.

Внутрішня служба здійснюється з метою підтримання у військовій частині порядку та військової дисципліни, належного морально-психологічного стану, які забезпечують постійну бойову готовність та якісне навчання особового складу, збереження здоров`я військовослужбовців, організоване виконання інших завдань.

Вимоги цього Статуту зобов`язаний знати й сумлінно виконувати кожен військовослужбовець.

Відповідальність за стан внутрішньої служби у військових частинах покладається на всіх прямих начальників, які повинні подавати допомогу підпорядкованим військовим частинам і підрозділам в організації та забезпеченні виконання вимог внутрішньої служби і систематично перевіряти її стан.

За змістом ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил, необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Відповідно до статті 16 Статуту кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Нормами статті 17 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил визначено, що на військовослужбовців під час перебування на бойовому чергуванні, у внутрішньому і гарнізонному наряді, а також під час виконання інших завдань покладаються спеціальні обов`язки. Ці обов`язки та порядок їх виконання визначаються законами і статутами Збройних Сил України, а також іншими нормативно-правовими актами, що приймаються на основі законів і статутів Збройних Сил України.

Згідно статті 26 Статуту військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України Про оборону України, дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

У відповідності до ст. 5 Дисциплінарного статуту стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України Про оборону України.

Статтею 45 Дисциплінарного статуту встановлено, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності накласти дисциплінарне стягнення.

Згідно статті 48 Дисциплінарного статуту на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення:

а) зауваження;

б) догана;

в) сувора догана;

г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти);

ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби);

д) пониження в посаді;

е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу);

є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу);

ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Статтями 83, 86 Дисциплінарного статуту визначено, що на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.

Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення. Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що кожен військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, що становить сутність військової дисципліни. При цьому, суть дисциплінарного правопорушення полягає у невиконанні чи неналежному виконанні військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушенні військової дисципліни чи громадського порядку.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджно матеріалами справи, позивачу оголошено дисциплінарне стягнення за невиконання наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 28.09.2024 №268.

Матеріалами справи не підтверджується, що позивач повідомив командира ВЧ НОМЕР_1 , який віддав вказаний наказ, про обставини, що зумовили його неспроможність виконати даний наказ.

До матеріалів справи не надано жодних доказів того, що необхідність направлення позивача на лікування була зумовлена невідкладним, терміновим або екстреним випадком погіршення стану його здоров`я.

Крім того, матеріалами справи підтверджується, що відповідно до витягу з Наказу командира ВЧ НОМЕР_1 №301 від 17.09.2024, за порушення вимог пункту 7 статті 124 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, а саме за відсутність обліку професійної підготовки військовослужбовців сержантського (старшинського) складу взводу на молодшого сержанта ОСОБА_1 , накладено дисциплінарне стягнення, передбачене пунктом а статті 48 Дисциплінарного статуту Збройних сил України ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Доводи апеляційної скарги позивача висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для задоволення скарги та скасування рішення від 10.01.2025р. колегія суддів не вбачає.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10.01.2025 року в справі залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, відповідно до ст., ст. 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя Л.А. Божко

суддя О.М. Лукманова

суддя Ю. В. Дурасова