Справа № 200/5946/25
Суддя: Голубова Л.Б.
Дата ухвалення: 2025-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2025 року Справа№200/5946/25

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Голубової Л.Б., розглянувши за правилами спрощеного позовного (письмового) провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

ОСОБА_2

до управління соціального захисту населення Гайсинської районної державної адміністрації

Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області

про визнання протиправними дій скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії

ОСОБА_1 (далі позивач 1), ОСОБА_2 (далі позивач 2) звернулися до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до управління соціального захисту населення Гайсинської районної державної адміністрації (далі відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі відповідач 2) про:

- визнання протиправними дій управління соціального захисту населення Гайсинської районної державної адміністрації щодо припинення ОСОБА_1 , та членам його сім`ї ОСОБА_2 , виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам з 01 червня 2025 року;

- зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області поновити ОСОБА_1 , та членам його сім`ї ОСОБА_2 виплату допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам з 01 червня 2025 року.

В обґрунтування позову зазначає, що з 31.05.2022 року перебувають з дружиною на обліку відповідача 1, як внутрішньо переміщені особи з тимчасово окупованої території м. Вугледар Донецької області.

Як внутрішньо переміщені особи позивач з дружиною з травня 2022 року отримували адресну допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам, відповідно до Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2022 року № 332.

20.04.2023 року позивач 1 придбав житловий будинок с. Красносілка Гайсинського району Вінницької області, загальною прощею 37,2 кв.м, житловою площею 15,1 кв.м., де проживає разом з дружиною.

Зазначає, що з 01.03.2024 позивачу 1 була призначена виплата допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам як уповноваженій особі, до складу сім`ї якої входить позивач 2, в загальному розмірі 4000,00 гривень.

Проте, з червня 2025 року виплата допомоги на проживання позивачам була припинена на підставі проведеної перевірки правильності та повноти інформації, що надається заявниками для призначення житлових субсидій та соціальної допомоги, згідно акту відповідача 1 від 21.05.2025 року, складеного на підставі даних наданих Мінфіном за результатами проведеної верифікації даних щодо отримувачів допомоги.

Припинення виплати допомоги на проживання обґрунтоване підпунктом 5 пункту 7 Порядку № 332, а саме: наявністю у власності житлового приміщення/частини житлового приміщення, що розташоване на територіях, не включених до переліку територій, або територіях, включених до переліку територій, щодо яких визначено дату завершення бойових дій (припинення можливості бойових дій) або тимчасової окупації (крім житлових приміщень, які непридатні для проживання, що документально підтверджується органом місцевого самоврядування, або інформації (за технічної можливості), внесеної до Реєстру пошкодженого та знищеного майна, або житлового приміщення (частини житлового приміщення площею менш як 13,65 кв. метра на одного члена сім`ї).

27.05.2025 року спеціаліст відділу соціальної підтримки пільгових категорій громадян та осіб з інвалідністю № 2 Бершадь Управління соціального захисту населення Гайсинської районної державної адміністрації повідомив позивачів про припинення виплати допомоги на проживання у зв`язку з наявністю у позивача 1 у власності житлового приміщення загальною площею 37,2 кв.м., що є більшою 13,65 кв. метра на одного члена сім`ї та надав повідомлення про необхідність повернення надмірно виплачених коштів в сумі 80000 грн.

При цьому, у наданні відповідного рішення про припинення виплати допомоги позивачу 1 було відмовлено, та надано інформацію, що виплату допомоги на проживання припинено на підставі акту проведення перевірки.

Наголошує, що відповідач 1 помилково тлумачить норму підпункту 5 пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 року № 332, тому протиправно припинив виплату допомоги.

З зазначених підстав вважає дії відповідача щодо припинення соціальних виплат незаконними та такими, що порушують його з дружиною конституційні права.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 11 серпня 2025 року відкрито провадження у адміністративній справі № 200/5946/25, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі та звільнено ОСОБА_1 , ОСОБА_2 від сплати судового збору за подачу позовної заяви.

Відповідачем 2 надано письмовий відзив від 22.08.2025 року. В обґрунтування незгоди з позовними вимогами зазначає, що Управлінням соціального захисту населення Гайсинської районної державної адміністрації складено акт про проведення перевірки правильності та повноти інформації, що надається заявниками для призначення житлових субсидій та соціальної допомоги від 21.05.2025 року, яким рекомендовано припинити надання допомоги внутрішньо переміщеній сім`ї ОСОБА_1 та визначити розмір надмірно виплачених коштів допомоги внутрішньо переміщеній особі.

В результаті чого, Управлінням соціального захисту населення Гайсинської районної державної адміністрації було припинено виплату допомоги внутрішньо переміщеній особі та надіслано повідомлення про повернення надмірно виплачених коштів від 23.05.2025 року №93 за період травня 2023 року по травень 2025 року.

Правомірність дій Управлінням соціального захисту населення Гайсинської районної державної адміністрації підтверджується листом Національної соціальної сервісної служби України від 04.07.2025 року №0000-02.1-3/867-2025/7682.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.06.2025 №766 «Про реалізацію експериментального проекту щодо централізації механізму виплати деяких державних допомог», зокрема п.п. 2, 3 п.7, установлено Пенсійному фонду України забезпечити починаючи з 1 липня 2025 призначення та виплату державних допомог; протягом трьох місяців починаючи з 1 липня 2025 продовження виплати державних допомог, які до 30 червня 2025 здійснювалися структурними підрозділами на підставі електронних списків одержувачів станом на 1 липня 2025, за винятком одержувачів, стосовно яких наявна інформація про обставини, що є підставою для припинення або зупинення виплат, або у яких закінчився строк призначення державних допомог згідно із законодавством.

Наголошує, що позивач не звертався до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області з заявою про нарахування/поновлення та виплату грошової допомоги внутрішньо переміщеній особі.

Станом на 01.07.2025 року ОСОБА_1 припинено виплату допомоги на проживання як внутрішньо переміщеній особі.

Відтак, вважає, що позовні вимоги щодо зобов`язання Головного управління поновити ОСОБА_1 , та членам його сім`ї ОСОБА_2 виплату допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам з 01 червня 2025 року безпідставні та Головне управління є неналежним відповідачем у даній справі.

Наголошує, що дії управління не суперечать чинному законодавству, тому просив відмовити в позові.

Відповідачем 1 не надано письмового відзиву, тому суд на підставі ч. 6 ст. 162 КАС України розглядає справу на підставі наявних в ній доказів.

Відповідно до положень статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України даний предмет спору віднесено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, враховуючи, що відповідача у відповідності до норм законодавства повідомлено про наявність позову щодо визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є громадянами України, про що свідчать паспорти серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 . Згідно паспортних даних позивачі зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .

Сімейні відносини між позивачами підтверджуються свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 від 17.09.2014 року.

Позивачі є внутрішньо переміщеними особами, про що свідчать довідки про взяття на облік ВПО від 31.02.2022 року № 511- та № 511-, адреса фактичного місця проживання позивачів: АДРЕСА_2 .

Таким чином, позивач з дружиною з травня 2022 року отримували адресну допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам відповідно до Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2022 року № 332.

20.04.2023 року позивач 1 придбав житловий будинок с. Красносілка Гайсинського району Вінницької області, загальною прощею 37,2 кв.м, житловою площею 15,1 кв.м., де проживає разом з дружиною як ВПО.

При цьому, з червня 2025 року виплата допомоги на проживання позивачу 1, як уповноваженій особі, до складу сім`ї якої входить позивач 2, була припинена на підставі проведеної відповідачем 1 перевірки правильності та повноти інформації, що надається заявниками для призначення житлових субсидій та соціальної допомоги, згідно акту відповідача 1 від 21.05.2025 року, складеного на підставі даних, наданих Мінфіном за результатами проведеної верифікації даних щодо отримувачів допомоги.

Припинення виплати допомоги на проживання обґрунтоване підпунктом 5 пункту 7 Порядку № 332, а саме: наявністю у власності житлового приміщення/частини житлового приміщення, що розташоване на територіях, не включених до переліку територій, або територіях, включених до переліку територій, щодо яких визначено дату завершення бойових дій (припинення можливості бойових дій) або тимчасової окупації (крім житлових приміщень, які непридатні для проживання, що документально підтверджується органом місцевого самоврядування, або інформації (за технічної можливості), внесеної до Реєстру пошкодженого та знищеного майна, або житлового приміщення (частини житлового приміщення площею менш як 13,65 кв. метра на одного члена сім`ї).

27.05.2025 року спеціаліст відділу соціальної підтримки пільгових категорій громадян та осіб з інвалідністю № 2 Бершадь Управління соціального захисту населення Гайсинської районної державної адміністрації повідомив позивачів про припинення виплати допомоги на проживання у зв`язку з наявністю у позивача 1 у власності житлового приміщення загальною площею 37,2 кв.м., що є більшою 13,65 кв. метра на одного члена сім`ї та надав повідомлення про необхідність повернення надмірно виплачених коштів в сумі 80000 грн.

Водночас, у наданні відповідного рішення про припинення виплати допомоги позивачу 1 було відмовлено та надано інформацію, що виплату допомоги на проживання припинено на підставі акту проведеної перевірки.

12.06.2025 року позивач 1 направив скаргу до Національної соціальної сервісної служби України, щодо проведення перевірки дотримання Управлінням соціального захисту населення Гайсинської районної державної адміністрації визначених вимог законодавства в частині припинення виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам ОСОБА_1 та членам його сім`ї ОСОБА_2 .

Однак, Національна соціальна сервісна служба України надала відповідь за вих. № 0000-02.1-3/867-2025/7682 від 04.07.2025 року, якою підтвердила правомірність дій відповідача 1 щодо припинення позивачам виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам.

Перевіряючи правомірність дій відповідача 1 щодо припинення виплати грошової допомоги, суд виходить з такого.

В силу положень частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» встановлює гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (далі - Закон № 1706-VII) внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 4 Закону № 1706-VII факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону. Кожна дитина, у тому числі яка прибула без супроводження батьків, інших законних представників, отримує довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

За приписами частин другої, третьої статті 7 Закону №1706-VII, Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина з інвалідністю та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

Згідно з частиною першою статті 9 Закону №1706-VII, внутрішньо переміщена особа має право, зокрема, на створення належних умов для її постійного чи тимчасового проживання.

20.03.2022 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 332 «Деякі питання виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам», якою затверджено Порядок надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам (далі - Порядок № 332).

Пунктом 1 Порядку № 332 унормовано, що цей Порядок визначає механізм надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам (далі - допомога).

Допомога призначається для забезпечення соціальної підтримки внутрішньо переміщених осіб із числа незахищених верств населення та стимулювання до працевлаштування внутрішньо переміщених осіб працездатного віку.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 332 з 1 листопада 2023 року допомога призначається на шість місяців на сім`ю, яка вперше звернулася за призначенням допомоги, та виплачується щомісяця одному з членів сім`ї (далі - уповноважена особа) у такому розмірі:

для осіб з інвалідністю та дітей - 3000 гривень;

для інших осіб - 2000 гривень.

Допомога призначається на кожного члена сім`ї (далі - отримувач), відомості про якого включено до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб.

Допомога призначається за повний місяць, у якому уповноважена особа звернулася за її наданням, незалежно від дати такого звернення.

Пунктом 4 Порядку № 332 передбачено, що для призначення допомоги внутрішньо переміщена особа або уповноважена особа подає заяву про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам за формою згідно з додатком 1 (далі - заява). Така заява подається структурному підрозділу з питань соціального захисту населення районної, районної у м. Києві державної (військової) адміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі її утворення) ради (далі - орган соціального захисту населення) або уповноваженій особі виконавчого органу сільської, селищної, міської ради чи центру надання адміністративних послуг за місцем обліку внутрішньо переміщеної особи із використанням функціоналу Єдиної інформаційної системи соціальної сфери (за технічної можливості) та електронних систем Мінсоцполітики.

Слід зазначити, що у попередній редакції пункт 5 постанови КМУ №332, що діяв до 24.11.2023 року, містив наступний зміст: «Допомога призначається внутрішньо переміщеним особам: які перемістилися (повторно перемістилися) з територій, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Мінреінтеграції (далі - перелік територій), щодо яких не визначено дати завершення бойових дій (припинення можливості бойових дій) або тимчасової окупації;

у яких житло зруйноване або непридатне для проживання та інформація про яке внесена до Державного реєстру майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених військовою агресією Російської Федерації проти України (далі - Реєстр пошкодженого та знищеного майна) (за технічної можливості), або щодо якого подано документальне підтвердження органом місцевого самоврядування факту пошкодження/знищення житлового приміщення внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених військовою агресією Російської Федерації.»

Водночас, після внесення змін постановою КМУ №1226 від 21 листопада 2023 року абзац 2 пункту 5 Порядку №332 викладений у новій редакції, а саме: «допомога призначається внутрішньо переміщеним особам: які перемістилися (повторно перемістилися) з 1 січня 2022 року з територій, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Мінреінтеграції (далі - перелік територій), щодо яких не визначено дати завершення бойових дій (припинення можливості бойових дій) або тимчасової окупації.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачі перемістилися з тимчасово окупованої території міста Вугледар Донецької області.

Відповідно до абзацу 12 та 13 пункту 5 Порядку №332 особа вважається такою, що звертається вперше, якщо їй не призначалася і не виплачувалася допомога відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 20 березня 2022 року № 332 «Деякі питання виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам» (Офіційний вісник України, 2022 р., № 26, ст. 1418) до дня звернення.

Переміщення вважається повторним, якщо внутрішньо переміщена особа повторно залишила або покинула своє місце проживання та перемістилася з територій, на яких ведуться бойові дії, або з тимчасово окупованих Російською Федерацією територій, включених до переліку територій, затвердженого Мінреінтеграції, щодо яких не визначено дати завершення бойових дій (припинення можливості бойових дій) або тимчасової окупації Російською Федерацією, а також якщо внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, знищено або пошкоджено (до ступеня непридатного для проживання) її житлове приміщення.

Пунктом 1 постанови КМУ №709 від 11.07.2023 року «Деякі питання підтримки внутрішньо переміщених осіб» передбачено, що з 1 серпня 2023 року виплата допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам (далі - допомога), які перемістилися з територій, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (далі - перелік територій), щодо яких не визначено дати завершення бойових дій (припинення можливості бойових дій) або тимчасової окупації, а також особам, у яких внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, зруйноване або непридатне для проживання житлове приміщення та яким допомогу було призначено відповідно до Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2022 року № 332 «Деякі питання виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам» (Офіційний вісник України, 2022 р., № 26, ст. 1418), продовжується автоматично на один шестимісячний період. Виплата допомоги не продовжується особам, які:

перебувають за кордоном більш як 30 календарних днів підряд (до 30-денного періоду перебування за кордоном не включаються дні службового відрядження, оздоровлення дітей, стажування, лікування, реабілітації, що підтверджується відповідними документами, зокрема за запрошенням приймаючої сторони, а також дні перебування за кордоном з таких причин, як смерть членів сім`ї особи та її родичів, догляд за хворою дитиною віком до 18 років, перебування у закладах охорони здоров`я, судових та правоохоронних органах, у зв`язку з якими особа не за власним бажанням не могла повернутися з-за кордону та може підтвердити такі обставини документально);

відбувають покарання в місцях позбавлення волі;

були засуджені за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого статтями 109, 110, 111 або частинами третьою - восьмою статті 111-1 Кримінального кодексу України, або оголошені в розшук у разі отримання такої інформації про осіб структурним підрозділом з питань соціального захисту населення районної, районної у м. Києві державної адміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі її утворення) ради (далі - орган соціального захисту населення) від правоохоронних органів;

повернулися до покинутого місця проживання на територіях, включених до переліку територій, щодо яких не визначено дати завершення бойових дій (припинення можливості бойових дій) або тимчасової окупації.

Згідно з приписами пункту 2 постанови КМУ №709 з 1 вересня 2023 року виплата допомоги припиняється внутрішньо переміщеним особам, зазначеним у пункті 1 цієї постанови, якщо за результатами верифікації встановлено, що після набрання чинності цієї постанови:

1) внутрішньо переміщена особа придбала транспортний засіб (механізм), що підлягає реєстрації в установленому законодавством порядку, з року випуску якого минуло менш як п`ять років (крім мопеда або причепа).

При цьому, не враховуються мотоцикли, вартість яких на дату набуття права власності не перевищує тринадцяти розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, на 1 січня року, з якого призначається допомога; самостійно зібрані транспортні засоби; транспортні засоби, придбані особою з інвалідністю I або II групи; одержані безоплатно чи придбані на пільгових умовах через органи соціального захисту населення/одержані через благодійні організації, у тому числі за рахунок грошової допомоги на придбання автомобіля; транспортні засоби, які перебувають у розшуку у зв`язку з незаконним заволодінням або фізично знищені, що підтверджується відповідними документами, а також транспортні засоби, придбані батьками-вихователями дитячих будинків сімейного типу, багатодітними сім`ями та сім`ями з дітьми з інвалідністю, сім`ями з особами з інвалідністю I або II групи, які досягли 80-річного віку;

2) внутрішньо переміщена особа здійснила на суму, що перевищує 100 тис. гривень, купівлю земельної ділянки, квартири (будинку) (крім житла, отриманого або придбаного за рахунок державного чи місцевого бюджету), іншого нерухомого майна, цінних паперів та інших фінансових інструментів, віртуальних активів (у значенні, наведеному в Законі України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення»), інших товарів довгострокового вжитку (крім будівельних матеріалів, якщо в особи пошкоджено/знищено житло, та автомобілів) або оплатила (одноразово) будь-які роботи чи послуги (крім будівельних, якщо в особи пошкоджено/знищено житло, медичних, освітніх та житлово-комунальних послуг згідно із соціальною нормою житла);

3) внутрішньо переміщена особа має на депозитному банківському рахунку (рахунках) кошти у загальній сумі, що перевищує 100 тис. гривень, або облігації внутрішньої державної позики, строк погашення яких настав або визначений моментом пред`явлення вимоги, на загальну суму, що перевищує 100 тис. гривень;

4) внутрішньо переміщена особа здійснила операції з купівлі безготівкової та/або готівкової іноземної валюти (крім валюти, отриманої від благодійних організацій або придбаної для оплати медичних (у тому числі реабілітаційних, протезування) соціальних та/або освітніх послуг), а також банківських металів на загальну суму, що перевищує 100 тис. гривень;

5) внутрішньо переміщена особа має у власності житлове приміщення/частину житлового приміщення, що розташовані на територіях, не включених до переліку територій, або на територіях, включених до переліку територій, щодо яких визначено дату завершення бойових дій (дату припинення можливості бойових дій) або тимчасової окупації (крім житлових приміщень, які непридатні для проживання, що документально підтверджено органами місцевого самоврядування або за технічної можливості інформацією щодо житлових приміщень, внесених до Державного реєстру майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених військовою агресією Російської Федерації проти України, або житлового приміщення (частини житлового приміщення площею менш як 13,65 кв. метра на одного члена сім`ї).

Положення підпунктів 1, 2 і 4 цього пункту не поширюються на осіб, які включені до Реєстру волонтерів антитерористичної операції та/або здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації відповідно до пункту 2-1 розділу VII Прикінцеві положення Закону України «Про благодійну діяльність та благодійні організації» та які здійснили безоплатну передачу для потреб держави (для Збройних Сил, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, військових адміністрацій, утворених відповідно до законодавства, правоохоронних органів, інших суб`єктів, що здійснюють боротьбу з тероризмом відповідно до закону) придбаних в установленому законодавством порядку транспортних засобів (механізмів), коштів та іншого майна, що підтверджується відповідними документами;

6) внутрішньо переміщена особа перебувала та після переміщення перебуває на повному державному утриманні в будинку дитини, дитячому будинку, дитячому будинку-інтернаті, психоневрологічному інтернаті, будинку-інтернаті для громадян похилого віку та осіб з інвалідністю, спеціальному будинку-інтернаті системи соціального захисту населення;

7) внутрішньо переміщена особа перебувала та після переміщення перебуває на повному державному утриманні в школі-інтернаті, закладі спеціалізованої освіти військового (військово-спортивного) спрямування.

Як зазначено вище, позивачем 1 було придбано у власність житловий будинок садибного типу у с. Красносілка Гайсинського району Вінницької області загальною прощею 37,2 кв.м, житловою площею 15,1 кв.м., що було встановлено актом відповідача 1 від 21.05.2025 року на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

При цьому, відповідно до витягу з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної системи у сфері будівництва житлова площа придбаного будинку становить 15,1 кв.м.

Відповідно до статті 48 Житлового кодексу України жиле приміщення надається громадянам у межах норми жилої площі, але не менше розміру, який визначається Кабінетом Міністрів України і Федерацією професійних спілок України. При цьому враховується жила площа у жилому будинку (квартирі), що перебуває у приватній власності громадян, якщо ними не використані житлові чеки.

Статтею 47 Житлового кодексу України встановлено, що норма жилої площі в Україні встановлюється в розмірі 13,65 квадратного метру на одну особу.

Отже, відповідно до вказаних вище норм Житлового кодексу України враховується саме норма жилої площі, а не загальної площі житла.

Склад родини позивача 1 складає 2 особи, тому з розрахунку жилої площі житлового будинку вбачається, що на одного члена сім`ї житлова площа становить 7,55 кв.м., тобто менше, ніж передбачено діючим законодавством на одну особу 13,65 кв.м.

За таких обставин, позивачі не втратили право на отримання допомоги на проживання як внутрішньо переміщені особи, оскільки їхнє житлове приміщення має житлову площу менше як 13,65 кв. метра на одного члена сім`ї.

Таким чином, судом встановлено протиправність дій відповідача 1 щодо припинення позивачам виплати допомоги як внутрішньо переміщеним особам.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заявлених вимог, проте не в спосіб, визначений позивачем.

Відповідно до п. 10 ч. 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Постановою КМУ від 25 червня 2025 року № 765 «Деякі питання призначення та виплати державних соціальних допомог, соціальних стипендій органами Пенсійного фонду України» передбачено, що Пенсійний фонд України має:

- забезпечити з 1 липня 2025 року призначення та виплату державних соціальних допомог, здійснення фінансування соціальних стипендій згідно з переліком, затвердженим цією постановою;

- протягом трьох місяців починаючи з 1 липня 2025 року забезпечити продовження виплати державних соціальних допомог, здійснення фінансування соціальних стипендій, які до 30 червня 2025 року здійснювались структурними підрозділами, на підставі електронних списків отримувачів станом на 1 липня 2025 року, за винятком отримувачів, стосовно яких наявна інформація про обставини, що є підставою для припинення або зупинення виплат, або у яких закінчився строк призначення державних соціальних допомог, здійснення фінансування соціальних стипендій згідно із законодавством.

Відповідно до Переліку видів державної соціальної допомоги, соціальної стипендії, призначення та виплата яких здійснюються органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 червня 2025 р. № 765, однією із видів державної допомоги виплата якої з 1 липня 2025 року здійснюється органами Пенсійного фонду України, належить допомога на проживання внутрішньо переміщеним особам.

Крім того, пунктом 4 Порядку № 332 (зі змінами згідно з Постановою КМУ № 789 від 31.07.2023 року в редакції Постанови КМУ № 765 від 25.06.2025 року) передбачено, що для призначення допомоги внутрішньо переміщена особа або уповноважена особа подає заяву про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам за формою згідно з додатком 5 (далі - заява).

Така заява подається органу Пенсійного фонду України або уповноваженій особі виконавчого органу сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі утворення) ради (далі - посадова особа виконавчого органу) або адміністратору центру надання адміністративних послуг за місцем взяття на облік внутрішньо переміщеної особи із використанням функціоналу Єдиної інформаційної системи соціальної сфери (за технічної можливості) та електронних систем Мінсоцполітики.

Позивачам виплату допомоги внутрішньо переміщеним особам було припинено відповідачем 1 на підставі акту від 21.05.2025 року з 1 червня 2025 року, тобто, до надання повноважень Пенсійному фонду України щодо забезпечення з 1 липня 2025 року призначення та виплати державних соціальних допомог.

Таким чином, права позивачів мають бути захищені шляхом зобов`язання саме відповідача 1, який порушив права позивачів до 1 липня 2025 року, поновити позивачам виплату допомоги внутрішньо переміщеним особам з червня 2025 року. У подальшому, після 1 липня 2025 року виплату допомоги буде здійснювати відповідач 2 відповідно до покладених на нього повноважень після вказаної дати.

За вимогами ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Ухвалою про відкриття провадження у даній справі суд звільнив позивачів від сплати судового збору, тому витрати, що підлягають відшкодуванню, відсутні.

З огляду на викладене, на підставі положень Конституції України, ст.ст. 2, 17, 77, 90, 139, 242-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ; фактична адреса: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 ) (позивач-1), ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ; фактична адреса: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_5 ) (позивач-2) до управління соціального захисту населення Гайсинської районної державної адміністрації (23700, Вінницька область, м. Гайсин, вул. 1 Травня, буд. 40, ) (відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (21005, м. Вінниця, «Поділля» район, вул. Зодчих (пн), буд. 22, ) (відповідач-2) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії управління соціального захисту населення Гайсинської районної державної адміністрації щодо припинення ОСОБА_1 та членам його сім`ї ОСОБА_2 виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам з 01 червня 2025 року.

Зобов`язати управління соціального захисту населення Гайсинської районної державної адміністрації поновити ОСОБА_1 та членам його сім`ї ОСОБА_2 виплату допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам з 01 червня 2025 року.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 10 вересня 2025 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Л.Б. Голубова