Справа № 280/4957/25
Суддя: Сацький Роман Вікторович
Дата ухвалення: 2025-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

02 вересня 2025 року 12 год. 10 хв.Справа № 280/4957/25 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сацького Р.В., за участі секретаря судового засіданні Лактіонової Г.І. та сторін

від позивача: адвокати Насальська Г.О., Мосін О.В.

від відповідача: Прінь В.О.

від третьої особи: Зеленько О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

до - Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Управління міграційної поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області

про визнання дій протиправними та скасування Акту.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовною заявою до Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області (далі відповідач), в якій позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області про відкликання дозволу на імміграцію в Україну від 09.05.2025, громадянину Республіки Грузії ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- визнати протиправним та скасувати рішення про відкликання посвідки на постійне проживання від 09.05.2025, серія НОМЕР_1 видане 11.10.2016 громадянину Республіки Грузії ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- стягнути з Управління Державної міграційної служби в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання адміністративного позову у розмірі 2 422,40 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок;

- стягнути з Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області судовий збір за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 1 816 (одна тисяча вісімсот шістнадцять) гривень 80 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішення міграційної служби про відкликання дозволу на імміграцію в Україні та відкликання посвідки на постійне проживання було прийнете з істотними порушеннями процедури, зокрема - без дотримання принципів справедливого адміністративного провадження, неупередженності та з урахуванням виключно формальних підстав без урахування конкретних життєвих обставин, з порушенням строку розгляду подання про відкликання дозволу на імміграцію в Укрїні. При прийнятті рішення відповідачем не враховано, що позивач, є батьком малолітніх дітей та їх законним представником.

Ухвалою суду від 16.06.2025 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі № 280/4957/25 без виклику сторін.

27 червня 2025 року ухвалою суду здійснено перехід із спрощенного в загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання на 04 серпня 2025 року об 14 год. 10 хв.

27 червня 2025 року ухвалою суду залучено до участі у справі № 280/4957/25 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Управління міграційної поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області (вул. Дмитра Апухтіна, буд. 29, м. Запоріжжя, 69005, код ).

04 серпня 2025 року через систему Електронний суд від представника позивача до суду надійшли письмові пояснення свідка ОСОБА_4 , яка є дружиною ОСОБА_1 , та свідка ОСОБА_5 , яка є матір`ю ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_6 пояснила наступне. У травні 2025 року вона з позивачем, невісткою та онуками перебувала на відпочинку в місті Яремче, Івано - Франківської області. Свідок разом з сім`єю виїхали з міста Запоріжжя 19 травня 2025 року та повернулися до міста ІНФОРМАЦІЯ_2 . Тому, у цей період позивач не отримував поштових листів, тому що ОСОБА_2 відпочивав в місті Яремче разом зі своєю сім`єю. Також, як зазначає свідок, - ОСОБА_7 не було отримано ніяких документів від Управління Міграційної служби в Запорізькій області. Крім того, свідок зазначила, що вона знаходиться на повному утримані сина, ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_4 пояснила наступне. У період з 19 травня 2025 року по 21 травня 2025 року вона з родиною перебувала на відпочинку в місті Яремче, Івано - Франківської області. Протягом цього часу її чоловік, ОСОБА_8 , фізично перебував з нею та їх дітьми, що виключає можливість його особистого отримання будь - яких поштових відправлень.

Про те, що міграційною службою було прийняте рішення щодо скасування дозволу на імміграцію та примусового повернення її чоловіка, ОСОБА_1 , до країни походження, свідку і позивачу нічого не було відомо. 29 травня 2025 року свідку зателефонувала невідома особа і повідомила, що стосовно її чоловіка прийняте рішення про його примусове повернення до країни походження. Жодних інших пояснень, або інформації про підстави прийняття такого рішення свідку не надали. Свідок зазначає, що позивач, ОСОБА_8 , допомагає їй та її дітям у всьому, а саме: побут, матеріальне забезпечення сім`ї, тримається на позивачеві.

04 серпня 2025 року ухвалою суду продовжено строк проведення підготовчого провадження у справі № 280/4957/25 та відкладено підготовче засідання по справі на 02 вересня 2025 року о 10 год. 00 хв.

02 вересня 2025 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та продовжено розгляд справи по суті.

24 червня 2025 року Відповідачем через систему Електронний суд (вх. № 31394) був поданий відзив на позовну заяву, в якому представник просить суд - у задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі. У відзиві відповідачем зазначено, що систематичне порушення Закону України «Про дорожній рух» та Правил дорожнього руху ОСОБА_9 створювали небезпеку, та несли безпосередню загрозу життю та здоров`ю людей, які є іншими учасниками дорожнього руху.

Відповідно до пунктів 22 частини 1 статі 92 Конституції України виключно законами України визначаються засади цивільно-правової відповідальності, діяння, які є злочинами, адміністративними або дисциплінарними правопорушеннями, та відповідальність за них.

Отже, загальні підстави, умови, форми, основні ознаки правопорушення, що створюють їх склад, за що особу може бути притягнуто до одного з видів відповідальності та процедуру такого притягнення має визначати закон.

Вина у вчиненні злочину або адміністративному правопорушенні встановлюється в порядку, визначеному Кримінальним процесуальним кодексом України або Кодексом України про адміністративні правопорушення відповідно.

Як зазначає представник відповідача у відзиві, - вина у вчиненні ОСОБА_9 , адміністративних порушень є доведеною.

Неодноразові порушення в сфері дорожнього руху свідчать, про посягання на громадський порядок, на захист та здоров`я інших громадян, та недотримання ним законів України, інших нормативно - правових актів.

Таким чином, на думку відповідача, наявні факти, які слугували підставою відкликання дозволу на імміграцію в Україну ОСОБА_3 .

29 червня 2025 р. через систему Електронний суд від представника позивача до суду надійшов відповідь на відзив, в якому представник просить суд - позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, з підстав, викладених у позові, та відповіді на відзив.

02 липня 2025 р. через систему Електронний суд від представника відповідача до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, в якому представник просить суд - у задоволені позовних вимог відмовити.

08 липня 2025 р. через систему Електронний суд від представника третьої особи до суду надійшли пояснення щодо позову або відзиву, в яких представник просить суд - у задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі. У пояснені представник зазначає наступне. Положеннями статті 5 Закону визначено, що поліція у процесі своєї діяльності взаємодіє з органами правопорядку та іншими органами державної влади, а також органами місцевого самоврядування відповідно до закону та інших нормативно-правових актів.

Крім цього, згідно пункту 4 частини 2 статті 25 Закону, поліція здійснює інформаційну взаємодію з іншими органами державної влади України, органами правопорядку іноземних держав та міжнародними організаціями.

Проведеними заходами підрозділом УМП ГУНП встановлено, що Позивачем систематичного порушувались вимоги Закону України «Про дорожній рух», постанови Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 «Про Правила дорожнього руху» (зі змінами), як наслідок, ОСОБА_8 неодноразово притягнутий до адміністративної відповідальності згідно Кодексу України про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху за короткий проміжок часу.

В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги із викладених у позовній заяві підстав підтримали та просили задовольнити позов.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала у повному обсязі, в задоволенні позову просила відмовити з підстав, викладених у відзиві на позову заяву, зважаючи на правомірність оскаржуваних рішень.

Представник третьої особи у відкритому судовому засіданні проти задоволення судом позовних вимог заперечив, просив суд - у задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі, з підстав, викладених у відзиві відповідача та письмових поясненнях третьої особи.

У відкритому судовому засіданні 02 вересня 2025 року судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд, заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення представників позивача, заперечення відповідача та представника третьої особи, розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наступне.

23.01.2001 громадянин Грузії ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся із заявою про оформлення посвідки на постійне проживання, був документований тимчасовою посвідкою на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_2 від 07.06.2001, в подальшому документований посвідкою на постійне проживання серії НОМЕР_2 , терміном дії «безстроково», по досягненню 25-річного віку була оформлена посвідка на постійне проживання серії НОМЕР_1 від 11.10.2016, орган видачі 2301.

24.03.2025 до УДМС у Запорізькій області надійшло подання Управління міграційної поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області від 21.03.2025 № 413/9/01-2025 про відкликання дозволу на імміграцію в Україну громадянину Грузії ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У поданні зазначено, що вчинення позивачем адміністративних правопорушень є прямим порушенням законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, а саме ч. 3 ст. 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». Отже, перебування позивача на території України суперечить інтересам охорони громадського порядку, а також захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні.

На підставі пункту 2, 3, 4 частини першої статті 12 Закону № 2491-III, 09 травня 2025 року Управлінням Державної міграційної служби України в Запорізькій області прийнято рішення про відкликання позивачу дозволу на імміграцію в Україну.

09 травня 2025 року, відповідно до частини другої статті 12 Закону України «Про імміграцію», відповідачем стосовно позивача прийнято рішення про відкликання посвідки на постійне проживання.

Відповідно до частини першої статті 26 Конституції України іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Згідно з частиною першою статті 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Пунктом 6 частини першої статті 1 Закону України від 22.09.2011 № 3773-VI «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (далі - Закон № 3773-VI) визначено, що іноземець - це особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав.

Статтею 3 Закону № 3773-VI передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Іноземці та особи без громадянства, які перебувають під юрисдикцією України, незалежно від законності їх перебування, мають право на визнання їх правосуб`єктності та основних прав і свобод людини.

Іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону № 3773-VI іноземці та особи без громадянства можуть відповідно до Закону України "Про імміграцію" іммігрувати в Україну на постійне проживання.

За приписами частини першої статті 1 Закону України «Про імміграцію» від 07.06.2001 № 2491-ІІІ (далі - Закон № 2491-ІІІ) імміграція - це прибуття в Україну чи залишення в Україні у встановленому законом порядку іноземців та осіб без громадянства на постійне проживання; іммігрант - це іноземець чи особа без громадянства, який отримав дозвіл на імміграцію і прибув в Україну на постійне проживання, або, перебуваючи в Україні на законних підставах, отримав дозвіл на імміграцію і залишився в Україні на постійне проживання; дозвіл на імміграцію - це рішення, що надає право іноземцям та особам без громадянства на імміграцію.

Статтею 3 Закону № 2491-ІІІ визначено, що правовий статус іммігранта в Україні визначається Конституцією України, цим Законом, іншими законами України та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини 3 статті 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» встановлено, що іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно - правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Згідно з пунктами 2, 3, 4 частини першої статті 12 Закону № 2491-ІІІ, дозвіл на імміграцію відкликається органом, що його надав, якщо дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні; це є необхідним для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України; іммігрант порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства.

Відповідно до частини другої статті 13 Закону № 2491-ІІІ особа, стосовно якої прийнято рішення про відкликання або визнання недійсним дозволу на імміграцію та посвідки на постійне проживання, повинна виїхати з України протягом строку, визначеного рішенням про примусове повернення.

Пунктом 21 Порядку провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про відкликання дозволу на імміграцію, визнання недійсними таких рішень, їх оскарження та виконання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.12.2002 № 1983 (далі - Порядок № 1983) визначено, що дозвіл на імміграцію відкликається або визнається недійсним органом, що його надав.

Питання щодо відкликання або визнання недійсним дозволу мають право порушувати ДМС, територіальні органи ДМС та територіальні підрозділи ДМС, МВС, органи Національної поліції, регіональні органи СБУ, функціональні підрозділи Центрального управління СБУ, органи військової контррозвідки СБУ та Держприкордонслужба або органи, які у межах наданих повноважень забезпечують виконання законодавства про імміграцію, якщо було встановлено обставини, за яких дозвіл на імміграцію підлягає відкликанню відповідно до статті 12 Закону України "Про імміграцію" або визнанню недійсним відповідно до статті 12-1 Закону України "Про імміграцію".

Згідно з пунктом 22 Порядку № 1983, для прийняття рішення про відкликання або визнання недійсним дозволу на імміграцію в разі, коли ініціатором такого відкликання або визнання дозволу недійсним є ДМС, територіальні органи ДМС або територіальні підрозділи ДМС, ними складається обґрунтований висновок із зазначенням підстав для відкликання або визнання недійсним дозволу, визначених статтями 12, 12-1 Закону України "Про імміграцію", що надсилається до органу ДМС, який прийняв рішення про надання такого дозволу.

У разі коли ініціатором відкликання або визнання недійсним дозволу на імміграцію є інший орган, зазначений в абзаці другому пункту 21 цього Порядку, для прийняття відповідного рішення таким органом складається обґрунтоване подання із зазначенням підстав для відкликання або визнання недійсним дозволу, визначених статтями 12, 12-1 Закону України Про імміграцію, яке разом з матеріалами, що підтверджують такі підстави (за відсутності визначених законом заборон для їх передачі або розголошення), надсилається до органу ДМС, який надав такий дозвіл.

Відповідно до пункту 23 Порядку № 1983 ДМС, територіальні органи ДМС і територіальні підрозділи ДМС у місячний строк з дня надходження подання щодо відкликання або визнання недійсним дозволу на імміграцію запитують у разі потреби додаткову інформацію в ініціатора відкликання або визнання недійсним дозволу на імміграцію, інших органів виконавчої влади, юридичних і фізичних осіб. На підставі результатів аналізу зазначеної інформації приймається відповідне рішення.

Копії рішень про відкликання або визнання недійсним дозволу на імміграцію та посвідки на постійне проживання і примірник рішення про примусове повернення невідкладно, а за наявності обґрунтованих причин - не пізніше трьох робочих днів з дня їх прийняття надсилаються рекомендованим листом особі, стосовно якої вони прийняті, на адресу задекларованого/зареєстрованого місця проживання або на останню відому ДМС, територіальному органу ДМС або територіальному підрозділу ДМС адресу або вручаються їй.

Згідно з підпунктом 1 пункту 64, пунктами 65, 66 Порядку оформлення, видачі, обміну, відкликання, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 № 321 (далі - Порядок № 321) посвідка відкликається ДМС або територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, який її видав, у разі: відкликання дозволу на імміграцію в Україну відповідно до статті 12 Закону України "Про імміграцію".

Рішення про скасування посвідки приймається Головою ДМС або уповноваженою ним особою, керівником територіального органу/територіального підрозділу ДМС чи його заступником протягом п`яти робочих днів з дня надходження відомостей, які є підставою для її відкликання або визнання недійсною.

Копія рішення про відкликання або визнання недійсною посвідки із зазначенням причин її відкликання або визнання недійсною надсилається ДМС, територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, який прийняв таке рішення, іноземцеві або особі без громадянства на адресу особистої електронної пошти або рекомендованим листом (у разі відсутності електронної пошти) невідкладно, а за наявності обґрунтованих причин - не пізніше трьох робочих днів з дня його прийняття

У справі, що розглядається, відповідач, дослідивши матеріали подання Управління міграційної поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області від 21.03.2025 № 413/9/01-2025, встановив, що громадянин Грузії ОСОБА_2 , протягом року систематично порушує законодавство України, а саме: Закон України «Про дорожній рух», постанову Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 «Про правила дорожнього руху», за що притягувався до адміністративної відповідальності згідно Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП):

19.02.2025 - адміністративний протокол за частиною четвертою статті 122 (Перевищення встановлених обмежень швидкості руху) КУпАП, Постанова ЕНА № 4106728;

08.01.2025 - адміністративний протокол за частиною першою статті 122 (Перевищення встановлених обмежень швидкості руху) КУпАП, Постанова ЕНА № 3814325;

28.09.2024 - адміністративний протокол за частиною першою статті 122 (Перевищення встановлених обмежень швидкості руху) КУпАП, Постанова ЕНА № 3151445;

09.09.2024 - адміністративний протокол за частиною першою статті 122 (водій керуючи транспортним засобом не виконав вимоги знаку 5.16, напрямок руху по смугам, та здійснив рух прямо з полоси з якої дозволено тільки на ліво) КУпАП, Постанова ЕНА № 3017022;

07.08.2024 - адміністративний протокол за частиною першою статті 122 (Перевищення встановлених обмежень швидкості руху) КУпАП, Постанова ЕНА № 2772754: 06.09.2024 - адміністративний протокол за частиною другою статті 122 (водій керуючи транспортним засобом проїхав перехрестя на заборонений «червоний» сигнал світлофора) КУпАП, Постанова ЕНА № 2994124;

22.07.2024 - адміністративний протокол за частиною четвертою статті 122 (Перевищення встановлених обмежень швидкості руху) КУпАП, Постанова ЕНА № 2655920;

21.07.2024 адміністративний протокол за частиною першою статті 122 (Перевищення встановлених обмежень швидкості руху) КУпАП, Постанова ЕНА № 2651009;

21.07.2024 - адміністративний протокол за частиною першою статті 122 (Перевищення встановлених обмежень швидкості руху) КУпАП, Постанова ЕНА № 2649201;

09.05.2024 - адміністративний протокол за частиною другою статті 122 (водій керуючи транспортним засобом проїхав регульований пішохідний перехід на заборонений «жовтий» сигнал світлофора) КУпАП, Постанова ЕНА № 2105251;

04.05.2024 - адміністративний протокол за частиною першою статті 122 (Перевищення встановлених обмежень швидкості руху) КУпАП, Постанова ЕНА № 2071244;

18.03.2024 - адміністративний протокол за частиною другою статті 122 (водій керуючи транспортним засобом проїхав перехрестя на заборонений «червоний» сигнал світлофора) КУпАП, Постанова ЕНА № 1687115;

13.03.2024 - адміністративний протокол за частиною першою статті 122 (Перевищення встановлених обмежень швидкості руху) КУпАП, Постанова ЕНА № 1647010.

Суд зазначає, що подання Управління міграційної поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області від 21.03.2025 № 413/9/01-2025 підготовлене ним в межах компетенції, визначеної Законом України «Про Національну поліцію», та направлене відповідачу у порядку, визначеному законодавством. При цьому, у поданні зазначено фактичні дані щодо вчинення позивачем конкретних протиправних дій на шкоду громадському порядку в Україні. Відповідач, в свою чергу, на підставі результатів аналізу зазначеної інформації прийняв відповідне рішення про відкликання позивачу дозволу на імміграцію в Україну.

У висновку Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області відкликання рішення про надання дозволу на імміграцію в Україну від 09.05.2025 зазначено, що ОСОБА_2 систематично порушував вимоги частини 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух», відповідно до якого учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху, а також створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам. Порушував пункти 1.3, 1.4, 1.5. розділу І Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, згідно яких, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники їх виконують. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Будучи неодноразово притягнутий до адміністративної відповідальності, висновків не зробив, а продовжує вчиняти чисельні адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, ухиляючись від виконання адміністративних стягнень, які були до нього застосовані з метою запобігання вчиненню нових правопорушень.

Крім іншого, судом згідно матеріалів справи встановлено, що на час прийняття оскаржуваного рішення, ОСОБА_9 був боржником за різними виконавчими провадження про стягнення заборгованості на користь ПФУ, ГУ ДПС у Запорізькій області, Департаменту патрульної поліції, що підтверджується листами Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального Управління міністерства юстиції (м. Одеса), Запорізького відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального Управління міністерства юстиції (м. Одеса), Комунарського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального Управління міністерства юстиції (м. Одеса), Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального Управління міністерства юстиції (м. Одеса) та свідчить про недотримання позивачем вимог закону.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивач здійснює волонтерську діяльність на безоплатній основі, відомості щодо отримання ним доходу та сплату податків суду не надано.

Доводи позивача про неналежне направлення йому спірних рішень суд не приймає до уваги, оскільки матеріали справи, містять підтвердження направлення листа з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, згідно якого спірні рішення направлені позивачу за місцем його реєстрації 09.05.2025.

Стосовно доводів позивача про тривале проживання на території України, однією сім`єю зі своєю дружиною суд зазначає, що саме по собі проживання особи на території України протягом тривалого часу та факт наявності дружини та дітей не означає автоматично, що особа абсолютно захищена від примусового повернення до країни походження міркуваннями збереження її приватного життя. Крім того, бажання позивача зберегти сталі родинні стосунки покладає саме на нього визначені діючим законодавством обов`язки. Реалізація цього бажання позивача не може здійснюватися шляхом незастосування державними органами до нього наслідків дій всупереч діючого законодавства України.

Покликання позивача на те, що він активно співпрацює з громадськими організаціями та волонтерами, суд відхиляє та зазначає, що законодавство не передбачає винятків із загальних для всіх іноземців правил перебування на території України і не звільняє особу від дотримання законодавства України. Наведені позивачем обставини не надають йому права порушувати покладені на нього обов`язки та не скасовують встановлених законом повноважень органів державної влади щодо скасування дозволу на імміграцію за наявності для цього правових підстав.

Крім того, ОСОБА_9 може повторно подати заяву про надання дозволу на імміграцію не раніше ніж через рік з дня прийняття рішення про відмову у наданні дозволу на імміграцію чи його відкликання або визнання недійсним (ст. 14 Закону № 2491-III).

Отже, судом встановлено, що зібраними у справі доказами підтверджується, що дії ОСОБА_9 становлять загрозу громадському порядку в Україні, порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, а отже відкликання дозволу на імміграцію є необхідним для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною третьою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Питання про розподіл судових витрат у зв`язку із відмовою у задоволені позовних вимог, судом не здійснювалося.

Керуючись статтями 2, 6, 8 - 10, 14, 90, 139, 143, 241 - 246 та 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Управління міграційної поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області про визнання дій протиправними та скасування Акту - відмовити у повному обсязі.

Адреси та інші відомості сторін:

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Тетри-Цкаро", Грузія громадянин Грузії РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , адреса фактичного проживання та листування: АДРЕСА_2 );

до Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області (69005, м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, 90, код ЄРДПОУ 37834773);

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Управління міграційної поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області (вул. Дмитра Апухтіна, буд. 29, м. Запоріжжя, 69005, код ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення виготовлене у повному обсязі та підписане суддею 10 вересня 2025 року.

Суддя Р.В. Сацький