Справа № 420/1061/25
Суддя: Дубровна В.А.
Дата ухвалення: 2025-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/1061/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Дубровної В.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області та до Суворовського відділу у м. Одесі Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

І. Зміст позовних вимог.

До суду звернулася ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) із позовною заявою до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (далі відповідач 1, ГУ ДМСУ в Одеській області) та Суворовського відділу у м.Одесі Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (далі відповідач 2, Суворовський відділ у м. Одеса ГУ ДМСУ в Одеській області ), в якій з урахуванням уточнення позовних вимог від 16.01.2025 року просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, Суворовський відділ у м. Одесі Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області щодо відмови (відповідь №г-1/6/5116-25/5116/1-25 від 09.01.2025) оформити та видати ОСОБА_2 паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України та про паспорт громадянина України для виїзду за кордон, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року №2503-XII

- зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області, Суворовського відділ у м. Одесі Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області оформити та видати ОСОБА_1 , паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України та про паспорт громадянина України для виїзду за кордон, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року №2503-XII.

ІІ. Позиція позивача та заперечення відповідача.

На обґрунтування вказаних позовних вимог позивач зазначає, що по досягненню 45 років, позивачка звернулася до Суворовського відділу м. Одеси ГУ ДМС в Одеський області вклеювання до паспорта нових фотокарток, на що відповідач-2 листом від 12.12.2024 повідомив про повернення матеріалів без виконання, так як паспорт є непридатним для користування. 09.01.2025 року позивачка звернулася до Суворовського відділу м. Одеси ГУ ДМС в Одеський області з заявою про видачу паспорта громадянина України у формі книжечки (зразка 1994 року) у зв`язку із пошкодженням та непридатністю попередньо виданого паспорта громадянина України, зразка 1994 року, в якій же відмовляюся від отримання паспорту громадянина України у формі (ID) картки, на що відповідач - 2 листом №г-1/6/5116-25/5116/1-25 від 09.01.2025 року відмовив у зв`язку із відсутню правових підстав для оформлення та видачі паспорта громадянина України у вигляді паспортної книжечки відносно до постанови Верховної Ради України від 26 червня 1992 року №250З-XII, так як у позивачки вже наявний паспорт громадянина України для виїзду за кордон з безконтактним носієм та присвоєно УНЗР. Вважаючи порушеним право на оформлення та видачу паспорта громадянина України зразка 1994 року внаслідок протиправних дій відповідача, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

24.02.2025 р. відповідачем-1 надано відзив на позов, яким заперечує проти задоволення позовних вимог, зауважує, що належним відповідачем у даній справі є саме ГУ ДМС України в Одеській області, оскільки відповідно до Положення про Суворовський відділ м. Одеси, затвердженого наказом Головного управління, Київський відділ є територіальним підрозділом Головного управління та не є юридичною особою публічного права. Відповідач вказує, що 20.11.2012 року був прийнятий Закон України Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус № 5492-VІ, яким визначено правові та організаційні засади створення та функціонування Єдиного державного демографічного реєстру та видачі документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також права та обов`язки осіб, на ім`я яких видані такі документи. При цьому, 23.02.2015 та 17.07.2019 р. ОСОБА_1 було документовано паспортами громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 дата видачі 23.02.2015, орган видачі 5115, та серії НОМЕР_2 дата видачі 17.07.2019, орган видачі 5101. Зазначає, що під час подання відповідних заяви, ОСОБА_1 була надана згода на отримання відцифрованих відбитків пальців рук та внесено їх до безконтактного електронного носія, при цьому під час зазначеної процедури заявниця не зазначала про наявність релігійних переконань і приналежність до окремої групи, що зумовлювало би необхідність у відмові від обробки персональних даних та видачі паспорта із безконтактним носієм інформації, а всі дії щодо неї здійснювалися на добровільній основі. Окрім того, відповідачем зазначено, що дана справа не підпадає під ознаки типової справи. З огляду на вищезазначене, відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

08.04.2025 року до суду надійшла відповідь на відзив, в якому заперечила стосовно доводів відповідача, вказавши, що наявність у позивача паспорта для виїзду за кордон з безконтактним носієм не є підставою для відмови у видачі паспорта у формі книжечки, оскільки кожен громадянин України має право на оформлення паспорта у формі книжечки, навіть якщо він вже має паспорт для виїзду за кордон посилаючись на позицію Верховного Суду наведену у справі №233-1016/16-ц від 16.10.2017 р. та від 06.11.2019 р. у справі № 755/6894/16-ц .

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 27 січня 2025 року залишено позовну заяву без руху.

Ухвалою суд 05 лютого 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, якою передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Цією ж ухвалою зобов`язано відповідачів разом з відзивом на позов надати суду належним чином засвідчені копії заяви про видачу паспорта громадянина України зразка 1994 року у зв`язку із пошкодженням та непридатністю з додатками до неї та рішення/лист про розгляд вказаної заяви; пояснення з доказами та нормативно-правовим обґрунтуванням підстав прийняття оскаржуваної відмови.

Враховуючи, що від сторін не надходило клопотань про розгляд справи в судовому засіданні, суд розглядає дану справу за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини

08.01.2025 р. ОСОБА_2 звернулася до Суворовського відділу у м. Одесі ГУ ДМС України в Одеській області з заявою про видачу паспорта громадянина України у формі книжечки зразка 1994 року у зв`язку із пошкодженням та непридатністю попередньо виданого паспорта громадянина України, серії НОМЕР_3 , виданого Малиновським РВ ОМУ КУМВС України в Одеській області 24 листопада 2010 року. (а.с. 6)

09.01.2025 року Суворовський відділ у м. Одесі ГУ ДМС України в Одеській області листом №г-1/6/5116-25/5116/1-25 повідомило ОСОБА_2 про те, що вона вже була документована паспортами громадянина України для виїзду за кордон з безконтактним носієм серії НОМЕР_4 , дата видачі 23.02.2015, строк дії до 23.02.2025, орган видачі 5115 та FV № 841572, дата видачі 17.07.2019, строк дії до 17.07.2029, орган видачі 5101, при оформленні яких було надано згоду на обробку персональних. При цьому, заявницею не наведено підстав вважати, що персональні дані обробляються з порушенням законодавства України. Отже, використання раніше паспортом громадянина України для виїзду за кордон з безконтактним носієм, при виготовленні якого було надано згоду на обробку персональних даних та було присвоєно Унікальний номер запису в Реєстрі, який є єдиним та присвоюватись повторно не буде, свідчить, що отримання паспортів громадянина України для виїзду за кордон з безконтактним носієм жодним чином не порушує права та в будь-якому разі не є втручанням у приватне життя заявниці. Тому , враховуючи наявність у паспорта громадянина України для виїзду за кордон з безконтактним носієм та присвоєння УНЗР, відсутні правові підстави для оформлення та видачі паспорта громадянина України вигляді паспортної книжечки відповідно до постанови Верховної Раді України від 26 червня 1992 року №2503-XII.

Вважаючи дану відмову Суворовського відділу в м.Одесі ГУ ДМС України в Одеській області протиправними діями, позивач звернулась до суду з даним позовом.

V. Норми права, які застосував суд

Згідно з статтею 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження й забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Положення Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції гарантується.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

За змістом частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України, зокрема, визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; громадянство, правосуб`єктність громадян, засади регулювання демографічних та міграційних процесів.

Згідно з частиною другою статті 32 Конституції України не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Правові та організаційні засади створення та функціонування Єдиного державного демографічного реєстру та видачі документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також права та обов`язки осіб, на ім`я яких видані такі документи визначає Закон України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" від 20.11.2012 № 5492-VI (далі - Закон № 5492-VI), зокрема,

- єдиний державний демографічний реєстр - це електронна інформаційно-телекомунікаційна система, призначена для зберігання, захисту, обробки, використання і поширення визначеної цим Законом інформації про особу та про документи, що оформлюються із застосуванням засобів Реєстру, із забезпеченням дотримання гарантованих Конституцією України свободи пересування і вільного вибору місця проживання, заборони втручання в особисте та сімейне життя, інших прав і свобод людини та громадянина. ( абзац перший частини першої статі 4 цього Закону)

- єдиний державний демографічний реєстр ведеться з метою ідентифікації особи для оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсними та знищення передбачених цим Законом документів. Єдиний державний демографічний реєстр у межах, визначених законодавством про свободу пересування та вільний вибір місця проживання, використовується також для обліку інформації про реєстрацію місця проживання чи місця перебування. ( абзац третій частини першої статі 4 цього Закону)

- документи, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру (далі - документи Реєстру), відповідно до їх функціонального призначення поділяються, зокрема, на документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, у т.ч. паспорт громадянина України. ( п.п. " а " пункту 1 частини 1 ст. 13 цього Закону);

- паспорт громадянина України містять безконтактний електронний носій ( ч. 3 ст. 13 цього Закону);

- паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України ( частина перша статті 21 цього Закону);

- кожен громадянин України, який досяг чотирнадцятирічного віку, зобов`язаний отримати паспорт громадянина України. Оформлення, видача, обмін паспорта громадянина України, його пересилання, вилучення, повернення державі та знищення здійснюються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. ( частина друга статті 21 цього Закону);

- паспорт громадянина України виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій. ( частина четверта статті 21 цього Закону)

Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 року № 2503-ХІІ затверджено Положення про паспорт громадянина України ( надалі - Положення №2503-ХІІ), якою передбачено, зокрема,

- паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України. ( пункт перший цього Положення);

- паспорт громадянина України (далі - паспорт) видається кожному громадянинові України центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, після досягнення 16-річного віку. ( пункт другий цього Положення);

- бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України. Терміни запровадження паспортної картки визначаються Кабінетом Міністрів України у міру створення державної автоматизованої системи обліку населення. ( пункт третій цього Положення);

- видача та обмін паспорта провадиться у місячний термін за місцем постійного проживання громадянина. ( пункт 12 цього Положення);

- для одержання паспорта громадянин подає: заяву за формою, встановленою Міністерством внутрішніх справ України; свідоцтво про народження; дві фотокартки розміром 35 х 45 мм; у необхідних випадках - документи, що підтверджують громадянство України. ( пункт 13 цього Положення).

- обмін паспорта провадиться у разі: зміни (переміни) прізвища, імені або по батькові; встановлення розбіжностей у записах; непридатності для користування. ( пункт 16 цього Положення).

- для обміну паспорта громадянин подає: заяву за формою, встановленою Міністерством внутрішніх справ України; паспорт, що підлягає обміну; дві фотокартки розміром 35х45 мм. ( пункт 17 цього Положення).

Відповідно до частини другої статті 15 та абзацу другого частини другої статті 21 Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" Кабінетом Міністрів України прийнято постанову "Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України" від 25.03.2015 р. № 302 ( далі - Порядок № 302), яким установлено

- паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України. Паспорт виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій. ( пункти 1-2 Порядку № 302);

- обмін паспорта здійснюється у разі: 1) зміни інформації, внесеної до паспорта (крім додаткової змінної інформації); 2) отримання реєстраційного номера облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків (РНОКПП) або повідомлення про відмову від прийняття зазначеного номера (за бажанням); 3) виявлення помилки в інформації, внесеній до паспорта; 4) закінчення строку дії паспорта; 5) непридатності паспорта для подальшого використання; 6) якщо особа досягла 25- чи 45-річного віку та не звернулася в установленому законодавством порядку не пізніше як через місяць після досягнення відповідного віку для вклеювання до паспорта зразка 1994 року нових фотокарток; 7) наявності в особи паспорта зразка 1994 року (за бажанням). ( пункт 6 Порядку № 302)

- оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін та видача паспорта здійснюються, зокрема, особі, яка досягла 14-річного віку, - на підставі заяви-анкети, поданої нею особисто. ( підпункт 1 пункту 7 Порядку № 302)

Відповідно до абзацу п`ятого пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 302 Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, постанови Кабінету Міністрів України від 03 квітня 2019 року № 398 Про внесення зміни до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 р. № 302 наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.06.2019 № 456 затверджено Тимчасовий порядок оформлення і видачі паспорта громадянина України ( далі- Тимчасовий порядок № 456), яким передбачено

- цей Тимчасовий порядок, розроблений відповідно до Постанови №302, Постанови №398, Положення №2503-XII, визначає порядок подання документів, їх розгляду і прийняття рішення про оформлення та видачу паспорта громадянина України зразка 1994 року (далі - паспорт) особі, щодо якої прийнято рішення суду, що набрало законної сили, про зобов`язання ДМС оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року (далі - рішення суду), засвідчене в установленому законодавством порядку. ( пункт 1 розділу I Загальні положення Тимчасового порядку № 456)

- паспорт оформлюється з використанням бланка паспорта громадянина України зразка, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 червня 1994 року № 353 Про затвердження зразка бланка паспорта громадянина України, дію якого відновлено постановою Кабінету Міністрів України від 12.06.2013 року №415 Про зупинення дії постанови Кабінету Міністрів України від 13 березня 2013 р. № 185 ( пункт 2 Тимчасового порядку №456);

- оформлення і видача паспорта здійснюються протягом 30 календарних днів з дня подання особою до територіального підрозділу ДМС заяви та документів для оформлення і видачі паспорта. Заява та документи для оформлення і видачі паспорта (у тому числі для вклеювання фотокартки) подаються заявником до територіального підрозділу ДМС за зареєстрованим місцем проживання особи.( пункти 4-5 Тимчасового порядку №456).

- обмін паспорта здійснюється в разі: 1) зміни прізвища, імені, по батькові, дати та/або місця народження; 2) установлення розбіжностей у записах (невідповідність записів, зроблених у паспорті, записам в інших документах); 3) непридатності паспорта для користування (паспорт/фотокартка має потертості (та/або відсутня її частина), що не дають змогу візуально ідентифікувати особу, прочитати прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, ким виданий паспорт, підпис посадової особи та дату видачі, пошкодження перфорованої серії та номера, що не дає змогу встановити реквізити паспорта, виправлення, підчистки окремих літер у персональних даних/найменуванні органу/штампах/печатках або інші чинники, які впливають на цілісність документа. ( пункт 1 розділу IV Обмін паспорта Тимчасового порядку № 456);

- для обміну паспорта заявник подає: 1) заяву; 2) рішення суду; 3) паспорт, що підлягає обміну; 4) дві (три - у разі одержання паспорта, який обмінюється в іншому територіальному підрозділі ДМС) фотокартки розміром 3,5 x 4,5 см; 5) платіжний документ з відміткою банку про сплату державного мита (у разі обміну паспорта у зв`язку із непридатністю для користування) або оригінал документа про звільнення від його сплати; 6) документи, що підтверджують обставини (крім обміну паспорта з причин непридатності його використання), на підставі яких паспорт підлягає обміну. Видані компетентними органами іноземної держави документи, що подаються для оформлення паспорта, засвідчуються в установленому законодавством порядку, якщо інше не передбачено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та подаються з перекладом українською мовою, вірність якого засвідчується нотаріально; 7) довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (для внутрішньо переміщених осіб); 8) посвідчення про взяття на облік бездомних осіб, видане відповідним центром обліку бездомних осіб (для бездомних осіб). ( пункт 2 розділу IV Обмін паспорта Тимчасового порядку № 456).

VI. Оцінка суду

Спірність питання у даній справі полягає у правомірності відмови відповідача щодо оформлення та видачі паспорта зразка 1994 року у вигляді паспортної книжечки замість непридатного для користування паспорта громадянина України у вигляді пластикової картки типу ID-1.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами у справі, що первинно ОСОБА_1 була документована паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 дата видачі 23.02.2015, орган видачі 5115, під час оформлення якого дані ОСОБА_1 були внесені до Єдиного державного демографічного реєстру (ЄДДР) і було присвоєно унікальний номер запису в ЄДЦР (УНЗР): 148.

Крім того, ОСОБА_1 була документована паспортом громадянина України для виїзду за кордон з безконтактним електронним носієм серії НОМЕР_2 дата видачі 17.07.2019, орган видачі 5101.

Вказане свідчить про те, що при отриманні паспорту громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 у заявах-анкетах від 18.02.2015 р. та № 15282377 від 11.07.2019 року було вказано про внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру, а відтак внаслідок надання згоди на отримання відцифрованих відбитків пальців рук та внесення їх до безконтактного носія відносно позивачки автоматично сформований унікальний номер запису в Реєстрі.

Таким чином, позивачка вже документована паспортом громадянина України для виїзду за кордон за допомогою засобів ЄДДР.

Згідно ч. 1 ст. 10 ЗУ Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус внесення інформації до Реєстру здійснюється уповноваженими суб`єктами за зверненням заявника, на підставі інформації державних органів реєстрації актів цивільного стану, органів реєстрації фізичних осіб, а також інформації органів виконавчої влади, інших державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування з дотриманням вимог Закону України "Про захист персональних даних".

Відповідно до статті 11 Закону № 2297-VI згода є лише однією з підстав обробки персональних даних, відкликання згоди можливе лише у випадку обробки персональних даних відповідно до пункту 1 частини першої статті 11 цього Закону.

Згідно статті 2 Закону № 2297-VI згода суб`єкта персональних даних - це добровільне волевиявлення фізичної особи (за умови її поінформованості) щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки, висловлене у письмовій формі або у формі, що дає змогу зробити висновок про надання згоди. У сфері електронної комерції згода суб`єкта персональних даних може бути надана під час реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції шляхом проставлення відмітки про надання дозволу на обробку своїх персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки, за умови, що така система не створює можливостей для обробки персональних даних до моменту проставлення відмітки.

Крім того, надання згоди на обробку персональних даних за своєю правовою природою є правочином у сенсі статті 202 Цивільного кодексу України. У той же час статтею 214 Цивільного кодексу України встановлено, що відмова від правочину вчиняється у такій самій формі, в якій було вчинено правочин.

Отже, відкликання згоди можливе лише стосовно майбутньої обробки персональних даних, але не тих даних, які вже були оброблені. Рішення та процеси, які були здійснені під час обробки персональних даних, не можуть бути анульованими.

Отже, фактично у Реєстрі вже містяться персональні дані ОСОБА_1 та їй присвоєно унікальний номер запису в цьому Реєстрі, а за приписами частини першої статті 10 Закону №5492-VI унікальний номер запису в Реєстрі є незмінним.

Доказів того, що ОСОБА_1 не мала наміру оформлювати паспорт громадянина України для виїзду за кордон, що містить безконтактний електронний носій та, відповідно, не давали згоду на оформлення такого документу, матеріали справи не містять.

З огляду на вказане та враховуючи, що у 2015 та 2019 роках ОСОБА_1 була надана згода на обробку персональних даних з присвоєнням Унікального номер запису в Реєстрі, який повторно не присвоюється, та отримано паспорти громадянина України для виїзду за кордон з безконтактним носієм, то при обміні виданого їй раніше паспорту громадянина України у формі книжечки зразка 1994 року, у зв`язку з його непридатністю для користування, жодним чином не порушує права позивача та в будь-якому разі не є втручанням у її приватне і сімейне життя.

Верховний Суд у справах №160/1/21 (постанова від 21 грудня 2022 року), №380/5977/21 (постанова від 08 червня 2023 року) погодився із висновками судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для видачі особі паспорта громадянина України зразка 1994 року (книжечки), зокрема, у зв`язку із встановленням факту самостійного звернення такої особи у минулому із заявою-анкетою щодо внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та отримання паспорту громадянина України у формі ID-картки.

Аналогічний підхід до застосування наведених вище правових норм висловлено у постанові Верховного Суду від 22 березня 2024 року у справі №540/4500/21.

Підсумовуючи викладене, суд вважає, що в контексті правовідносин, що склались у цій справі, відсутні підстави для видачі позивачу паспорта громадянина України зразка 1994 року (у формі книжечки).

Щодо посилань позивача у позовній заяві на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 19.09.2018 у зразковій адміністративній справі №806/3265/17, суд зазначає, що Великою Палатою Верховного Суду визначено наступні ознаки типової справи, за наявності яких адміністративна справа відноситься до вказаної зразкової справи, а саме:

а) позивач - фізична особа, якій територіальним органом ДМС України відмовлено у видачі паспорта у формі книжечки, у відповідності до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503;

б) відповідач - територіальні органи ДМС України;

в) предмет спору - вимоги щодо неправомірної відмови відповідача у видачі паспорта громадянина України у формі книжечки у зв`язку з ненаданням особою згоди на обробку персональних даних та зобов`язання відповідача видати позивачеві паспорт у формі книжечки, у відповідності до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503.

Згідно з частиною 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до частини 3 статті 291 КАС України при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Проте, спірні правовідносини у даній адміністративній справі виникли не у зв`язку з ненаданням особою згоди на обробку персональних даних, оскільки в межах даних спірних правовідносин позивач просить оформити паспорт України у формі книжечки відповідно до Положення № 2503-ХІІ в порядку обміну на непридатний для користування паспорт громадянина України у формі книжечки зразка 1994 року.

Водночас, у справі, що розглядається позивач, звертаючись у минулому за оформленням паспорту громадянина України для виїзду за кордон (біометричного закордонного паспорту) вже давала згоду на обробку персональних даних із використанням засобів Єдиного державного демографічного реєстру, і унікальний номер запису в Реєстрі вже було сформовано.

Так, УНЗР було присвоєно позивачу у 2015 році у зв`язку із оформленням паспорта громадянина України для виїзду за кордон. Тобто, при зверненні до органу міграційної служби із заявою про отримання паспортного документу, позивач вказувала, що вона надає згоду на використання своїх персональних даних та отримала паспорта громадянина України для виїзду за кордон, що містить безконтактний електронний носій.

Разом з тим, у зразковій справі правовідносини стосувались майбутнього внесення персональних даних до Реєстру, та предметом розгляду у такій справі було порушене право мати паспорт у альтернативній формі особи, яка не надавала згоду на обробку персональних даних.

Таким чином, вказана адміністративна справа не має ознак зразкової справи №806/3265/17, а тому у суду відсутні підстави для застосування висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 19.09.2018 у зразковій справі №806/3265/17.

VII. Висновок суду

Згідно із частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

VIII. Розподіл судових витрат

Оскільки за результатами розгляду справи суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, тому розподіл судових витрат відповідно до статті 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 9, 14, 74-78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

У задоволені позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 паспорт серії НОМЕР_5 ) до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (вул. Преображенська, буд. 44, м. Одеса, 65014, ) та до Суворовського відділу у м. Одесі Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (вул.Кримьска, буд.62, м.Одеса, 65050) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя В.А. Дубровна

.