Справа № 260/5135/24
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2025-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2025 рокуЛьвівСправа № 260/5135/24 пров. № А/857/3727/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Глушка І.В., Довгої О.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Закарпатській області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2024 року (суддя- Ващилін Р.О., ухвалене в м. Ужгород) у справі № 260/5135/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Закарпатській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

14 серпня 2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції у Закарпатській області про визнання протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Закарпатській області щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної та додаткової відпусток за 2016 - 2022 роки роботи у поліції у загальній кількості 151 календарний день; зобов`язання Головне управління Національної поліції в Закарпатській області виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за всі не використані дні щорічної основної та додаткової відпусток за 2016 - 2022 роки роботи у поліції у загальній кількості 151 календарний день.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2024 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Закарпатській області щодо невиплати ОСОБА_1 в повному обсязі грошової компенсації за 151 день невикористаних відпусток у розмірі 8333,69 грн. Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Закарпатській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену суму грошової компенсації за невикористані відпустки у розмірі 8333,69 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, його оскаржило Головне управління Національної поліції у Закарпатській області, подавши апеляційну скаргу до Восьмого апеляційного адміністративного суду, та з наведених в ній підстав, покликаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати оскаржуване рішення в частині задоволення позову та прийняте нове рішення про відмову в задоволенні позову повністю.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу рішення суду першої інстанції вважає законним та просить залишити його без змін.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, що позивач ОСОБА_1 з 07 листопада 2015 року проходив службу в Національній поліції.

Наказом ГУ НП в Закарпатській області №139-о/с від 04.08.2022 майора поліції ОСОБА_1 , старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції відділення поліції №1 Берегівського районного відділу поліції ГУ НП в Закарпатській області, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію», звільнено зі служби в поліції з 05 серпня 2022 року.

Згідно тексту зазначеного наказу невикористана частина чергової відпустки ОСОБА_1 за фактично відпрацьований час у 2022 році складає 26 календарних днів.

Жодних відомостей щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за всі невикористані дні відпустки за попередні роки роботи наказ ГУ НП в Закарпатській області №139-о/с від 04.08.2022 не містить.

Вважаючи бездіяльність відповідача щодо не виплати під час звільнення передбаченої нормами законодавства України грошової компенсації протиправною, з метою захисту порушеного права позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 10.10.2023 року у справі №260/4273/23 позов ОСОБА_1 до ГУ НП в Закарпатській області задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність ГУ НП в Закарпатській області щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної та додаткової відпусток за 2016 - 2021 роки роботи у поліції у загальній кількості 151 календарний день. Зобов`язано ГУ НП в Закарпатській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за всі невикористані дні щорічної основної та додаткової відпусток за 2016 - 2021 роки роботи у поліції у загальній кількості 151 календарний день. В решті позову відмовлено.

12 грудня 2023 року на виконання зазначеного судового рішення ГУ НП в Закарпатській області перерахувало на рахунок ОСОБА_1 82250,45 грн грошової компенсації за всі невикористані дні основної та додаткової відпустки за 2016 2021 роки.

Листом №4-Ц/106/5-2024 від 19.01.2024 ГУ НП в Закарпатській області повідомило ОСОБА_1 про порядок проведеного розрахунку вказаної компенсації, зокрема із суми 553,00 грн середньоденного розміру грошового забезпечення, помноженого на 151 календарний день відпустки.

Позивач ОСОБА_1 30 квітня 2024 року подав до ГУ НП в Закарпатській області заяву, в якій просив виплатити недоплачену суму грошової компенсації у розмірі 40541,24 грн з розрахунку 813,19 грн середньоденного розміру грошового забезпечення.

Однак, листом №27-Ц/106/5-2024 від 15.05.2024 ГУ НП в Закарпатській області повідомило ОСОБА_1 про відсутність підстав для проведення перерахунку, оскільки на даний час розрахунок такої грошової компенсації здійснюється з урахуванням внесених до Закону України «Про Національну поліцію» змін, за нормами наказу МВС від 06.04.2016 №260, тобто без врахування положень постанови Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995.

Позивач не погоджуючись з проведеним ГУ НП в Закарпатській області розрахунком грошового забезпечення за всі невикористані дні щорічної основної та додаткової відпусток за 2016 - 2021 роки, звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України регламентуються нормами Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII (далі Закон №580).

Згідно ст. 92 Закону №580 поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом.

Поліцейському надаються також додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.

Відповідно до ч.ч. 1 4 ст. 93 Закону №580 тривалість відпусток поліцейського обчислюється подобово. Святкові та неробочі дні до тривалості відпусток не включаються. Тривалість щорічної основної оплачуваної відпустки поліцейського становить тридцять календарних днів, якщо законом не визначено більшої тривалості відпустки. За кожний повний календарний рік служби в поліції після досягнення п`ятирічного стажу служби поліцейському надається один календарний день додаткової оплачуваної відпустки, але не більш як п`ятнадцять календарних днів. Тривалість чергової відпустки у році вступу на службу в поліції обчислюється пропорційно з дня вступу до кінця року з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожен повний місяць служби.

Згідно ч.ч. 8 11 ст. 93 Закону №580, поліцейським, які захворіли під час чергової відпустки, після одужання відпустка продовжується на кількість невикористаних днів. Продовження відпустки здійснюється керівником, який надав її, на підставі відповідного документа, засвідченого у визначеному законом чи іншим нормативно-правовим актом порядку. Поліцейським у рік звільнення за власним бажанням, за віком, через хворобу чи скорочення штату в році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої обчислюється пропорційно з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожний повний місяць служби в році звільнення. При звільненні поліцейського проводиться відрахування з грошового забезпечення надмірно нарахованої частини чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року. За невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону. Відкликання поліцейського із чергової відпустки, як правило, забороняється. У разі крайньої необхідності відкликання з чергової відпустки може бути дозволено керівнику територіального органу поліції. За бажанням поліцейського невикористана частина відпустки може бути приєднана до чергової відпустки на наступний рік.

Право на отримання грошової компенсації за невикористані щорічні відпустки гарантоване нормами трудового законодавства.

Статтею 83 КЗпП України та ст. 24 Закону України «Про відпустки» від 15.11.1996 №504/96-ВР передбачено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, що казане кореспондується також з положеннями спеціального законодавства, що регулюють порядок проходження служби в поліції. Так, відповідно до ч. 10 ст. 93 Закону №580, за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону.

Право позивача на отримання компенсації за 151 календарний день невикористаної відпустки не є спірним при вирішенні даного спору.

Таке право позивача встановлено рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 10.10.2023 року у справі №260/4273/23. Спір в даній адміністративній справі виник з приводу порядку обрахунку розміру такої компенсації.

Згідно листа ГУ НП в Закарпатській області №4-Ц/106/5-2024 від 19.01.2024, нарахована на виконання рішення суду компенсація за невикористану відпустку відповідачем була розрахована відповідно до вимог наказу Міністерства внутрішніх справ України 06 квітня 2016 року №260, з розрахунку 553,00 грн середньоденного грошового забезпечення.

Позивач ОСОБА_1 вважає, що розрахунок такої компенсації повинен проводитися у визначеному постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 порядку.

Оцінюючи такі твердження сторін, суд виходить з наступного.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України 06 квітня 2016 року №260 затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських (далі Порядок №260).

Згідно абзацу 8 п. 8 Розділу III Порядку №260 (у редакції, чинній на момент звільнення) виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства, на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення.

Верховний Суд у постанові від 06.02.2020 в справі №818/1276/17 зазначив, що питання виплати грошової компенсації за невикористану частину відпустки поліцейським, які звільняються, урегульовані нормами п. 8 розділу ІІІ Порядку, які є спеціальними за своєю правовою природою та підлягають застосуванню до спірних правовідносин. На підставі п. 8 розділу ІІІ Порядку виплата грошової компенсації передбачена виключно за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції.

Разом з тим, законом не виключаються випадки, коли поліцейським відпустка не буде використана протягом календарного року, та не передбачено позбавлення поліцейського права на відпустку, яке він уже отримав в попередньому календарному році. Водночас надано право працівнику використати право на відпустку за попередній рік одночасно з черговою відпусткою наступного року.

Відтак, у наступному календарному році, в тому числі і за умови, що він є роком звільнення, поліцейський має гарантоване право на чергову відпустку за поточний календарний рік та на відпустки (основні і додаткові), що не були використані в попередніх роках, що виражається в праві на отримання грошової компенсації за весь час невикористаної оплачуваної відпустки, незалежно від часу набуття права на таку відпустку, оскільки відпустки за попередні роки також є невикористаними в році звільнення та не можуть бути залишені без розрахунку з поліцейським, адже це суперечить суті та гарантіям як трудового, так і спеціального законодавства в частині реалізації права на відпочинок.

Рішенням Конституційного Суду України від 07 травня 2002 року №8-рп/2002 в справі за конституційним поданням Президента України щодо офіційного тлумачення положень частин другої, третьої статті 124 Конституції України (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) зазначено, що при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних із спорами щодо проходження публічної служби, адміністративний суд, установивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосувати норми, у яких визначені основні трудові права працівників - КЗпП України.

З огляду на не врегулювання положеннями Закону №580 та Порядку №260 питання компенсації невідбутої частини відпустки поліцейському за минулі роки, при вирішенні вказаного питання підлягають застосуванню положення КЗпП України, Закону України «Про відпустки» та Порядку обчислення середньої заробітної плати, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100 (далі Порядок №100).

Суд першої інстанції правильно визнав недоречним посилання представника відповідача на внесені до Порядку №260 наказом Міністерства внутрішніх справ України від 08 листопада 2023 року №903 зміни, оскільки в даному випадку при розрахунку компенсації слід застосовувати законодавчі норми, чинні на момент звільнення ОСОБА_1 04 серпня 2022 року.

Верховний Суд у своїй постанові від 16.05.2018 р. у справі №826/23192/15 зазначив, що вирішуючи спори, суд повинен досліджувати правомірність рішення суб`єкта владних повноважень на момент його прийняття (вчинення) та не може обґрунтовувати юридичну правильність (правомірність) таких актів із урахуванням подій, які сталися, або могли статися у майбутньому. Рішення суду не може ґрунтуватися на тих фактичних обставинах, які на момент його ухвалення хронологічно ще не відбулися, проте, ймовірно, могли мати місце у майбутньому.

Згідно п. 2 Розділу 2 Порядку №100 (у редакції, чинній на момент звільнення позивача), обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток або для виплати компенсації за невикористані відпустки проводиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.

Проводячи обчислення середньої заробітної плати для виплати компенсації за невикористані відпустки суд застосовує відомості наявних в матеріалах справи архівних відомостей про грошове забезпечення ОСОБА_1 за період з серпня 2021 року по липень 2022 року, оскільки з долучених сторонами довідок про доходи неможливо встановити складові грошового забезпечення в розрізі його щомісячних та одноразових видів.

Так, для обчислення середньої заробітної плати для виплати компенсації за невикористані відпустки судом не враховано виплачену ОСОБА_1 за такий період додаткову доплату на період дії карантину, матеріальну допомогу на оздоровлення, передбачену постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 додаткову винагороду, оскільки такі носили разовий характер. В свою чергу судом враховано виплачену індексацію, оскільки така має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг.

Згідно архівних відомостей за період з серпня 2021 року липень 2022 року, середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 за останні 12 календарних місяців становить 608,19 грн. (221990,57 / 365).

Тому, належний розмір грошової компенсації за 151 календарний день невикористаних відпусток становить 91836,69 грн.

Враховуючи характер служби позивача в Національній поліції, при розрахунку середньоденного грошового забезпечення слід враховувати не робочі, а календарні дні.

На виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 10.10.2023 року у справі №260/4273/23 ГУ НП в Закарпатській області нарахувало ОСОБА_1 83503,00 грн грошової компенсації (з якої при виплаті утримано військовий збір у сумі 1252,55 грн), що підтверджується платіжною інструкцією №38850 від 12 грудня 2023 року.

За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що недоплачена позивачу сума грошової компенсації за невикористану відпустку у кількості 151 календарний день складає 8333,69 грн. (91836,69 грн 83503,00 грн).

З врахуванням наведеного колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про часткове задоволення позову.

Згідно ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду з наведених вище мотивів, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

За правилами статті 139 КАС України, судом не вирішується питання про розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Закарпатській області залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2024 року у справі № 260/5135/24 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. І. Запотічний
судді І. В. Глушко
О. І. Довга