Справа № 750/8399/25
Суддя: Маринченко О. А.
Дата ухвалення: 2025-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 750/8399/25
Провадження № 2-а/750/209/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2025 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі судді Маринченко О.А., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

20 червня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ? ІНФОРМАЦІЯ_2 ), в якому просить скасувати постанову № 308 від 17 березня 2025 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі ? КУпАП), а справу закрити.

Обґрунтовано позов, зокрема, тим, що 17 березня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 полковником ОСОБА_2 винесено оскаржувану постанову, якою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП та накладено на нього штрафу у розмірі 17000 грн. за те, що позивач в умовах особливого періоду та під час дії Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24 лютого 2022 року № 65/2022 у порушення вимог підпункту 1 пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11 квітня 2024 року № 3633-IX не уточнив свої персональні дані в період з 18 травня 2024 року до 16 липня 2024 року жодним із установлених законодавством способів, чим вчинив в умовах особливого періоду правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210-1 КУпАП. Оскаржувана постанова є незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки персональні дані позивача не змінювались, про наявність обов`язку їх уточнити протягом обмеженого періоду, а саме: з 18 травня 2024 року до 16 липня 2024 року, позивач не знав, будь-якої повістки про необхідність з`явитися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для уточнення персональних даних не отримував. Унаслідок перенесеного в 2007 році гострого порушення мозкового кровообігу (інсульту), позивач відчуває постійні головні болі, втрачає свідомість, відчуває больові відчуття в ділянці спини, має когнітивні порушення мозку, а в силу наявних проблем зі здоров`ям є інвалідом 3 групи довічно. Протягом періоду, визначеного підпунктом 1 пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку», позивач не міг скористатися своїм правом на уточнення персональних даних, оскільки 05 липня 2024 року о 01 год. 00 хв. внаслідок хронічних проблем зі здоров`ям був госпіталізований до інсультного відділення Комунального некомерційного підприємства «Менська міська лікарня», де позивач перебував на лікуванні до 15 липня 2024 року, а в подальшому проходив процес реабілітації вдома, уникаючи фізичного та психо-емоційного перенавантаження. На відповідача, як на суб?єкта владних повноважень, покладено обов?язок довести не тільки факт того, що особа вчинила адміністративне правопорушення, а й факт того, що відповідач вчиняв безпосередні дії для отримання персональних даних призовника, військовозобов?язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (в тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи. В оскаржуваній постанові відсутня інформація, що відповідачем відповідно до примітки до статті 210 КУпАП вживалися заходи щодо отримання персональних даних позивача в порядку електронної інформаційної взаємодії і, що внаслідок проведених заходів такі відомості отримати не вдалося. Відповідальність за адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210-1 КУпАП, настає лише за наявності вини у формі умислу на порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. При вирішенні питання про наявність у діях позивача вини у формі умислу на вчинення вказаного правопорушення слід врахувати, що позивач є інвалідом 3 групи довічно. Пунктом 2 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено, що не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов?язані, визнані в установленому порядку особами з інвалідністю. Вказані фактичні обставини підтверджують відсутність у діях позивача вини у формі умислу на вчинення правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП. Крім того, протокол про адміністративне правопорушення в присутності позивача не складався, позивачу не надходило повідомлення про час та місце розгляду щодо нього справи про адміністративне правопорушення. Особі, до якої застосовується адміністративна санкція, повинно бути забезпечено право завчасно знати про час та місце розгляду справи. Це право є гарантією реалізації інших прав - на участь у розгляді справи про адміністративне правопорушення, висловлення заперечень, надання доказів, захист тощо. Посадовою особою відповідача під час винесення оскаржуваної постанови даних гарантій та прав позивача дотримано не було, що є додатковою підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 23 червня 2025 року поновлено ОСОБА_1 строк для звернення до суду з даним позовом; прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в справі матеріалами; визначено відповідачу строк для подачі відзиву на позов.

В установлений судом строк відповідач подав відзив на позов, в якому просить відмовити позивачу в його задоволенні. Зокрема, у відзиві на позов відповідач вказує, що оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є законною та обґрунтованою, оскільки Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11 квітня 2024 року № 3633-ІХ, який набрав чинності 18 травня 2024 року, в новій редакції викладено статтю 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», якою передбачено, що інші військовозобов?язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов?язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження. Також, пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» визначено дані, які необхідно уточнити, а саме: адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані. З указаних норм законодавства слідує, що всі громадяни були зобов?язані вчинити активні дії, спрямовані на уточнення своїх облікових даних у період з 18 травня 2024 року до 16 липня 2024 року. Хибним є посилання позивача на примітку до статті 210 КУпАП, як на підставу для закриття провадження в справі. Примітка до статті 210 КУпАП не підлягає застосуванню в даному випадку, оскільки чинне законодавство зобов?язувало саме позивача вчинити певні дії та уточнити свої персональні дані в установлений строк, які могли бути вчинені тільки ним особисто в один із визначених способів, відтак держатель Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов?язаних та резервістів може лише перевірити чи уточнив військовозобов?язаний свої персональні дані, а обов?язок уточнення даних покладається саме на військовозобов?язаного. Крім того, жодна з зазначених баз даних не містить інформації про фактичне місце проживання позивача, номери його засобів зв?язку, а також адреси електронної пошти. Ігнорування позивачем виконання обов?язку щодо оновлення персональних даних вказує на наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП, та унеможливлює закриття провадження в справі з підстав, вказаних у позовній заяві. Факт неоновлення позивачем облікових даних підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов?язаних та резервістів, а також позицією позивача, викладеною в позовній заяві, відповідно до якої позивач не заперечує факт того, що він не оновив свої облікові дані в період з 18 травня 2024 року до16 липня 2024 року. Оцінюючи співвідношення забезпечення дотримання прав позивача з принципами забезпечення національної безпеки та захисту суспільного інтересу в контексті спірних правовідносин, пріоритетним є забезпечення дотримання засад національної безпеки та суспільного інтересу, які переважають над інтересами особи, яка правомірно була притягнута до адміністративної відповідальності за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

На підставі положень частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши наявні в справі докази, суд встановив таке.

12 березня 2025 року посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_3 складено протокол № 308 про адміністративне правопорушення, згідно з яким 12 березня 2025 року о 12 год. 00 хв. уповноваженим представником ІНФОРМАЦІЯ_3 було виявлено, що в умовах особливого періоду та під час дії Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24 лютого 2022 року № 65/2022 громадянин ОСОБА_1 у порушення вимог підпункту 1 пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11 квітня 2024 року № 3633-ІX не уточнив свої персональні дані в період з 18 травня 2024 року до 16 липня 2024 року жодним із установлених законодавством способів, чим вчинив правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210-1 КУпАП (а.с. 40).

Громадянинові ОСОБА_1 роз`яснено зміст статті 63 Конституції України, а також права та обов`язки, передбачені статтею 268 КУпАП.

ОСОБА_1 повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться об 11 год. 00 хв. 17 березня 2025 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 , кабінет № 404.

У графі «підпис особи, що притягається до адміністративної відповідальності» наявний підпис позивача.

У графі «другий примірник протоколу отримав(ла)» наявний підпис позивача.

До протоколу додано витяг з реєстру «Оберіг».

17 березня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 полковником ОСОБА_2 винесено постанову № 308 по справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210-1 КУпАП та накладено на нього штраф у розмірі 17000 грн. (а.с. 24).

Зі змісту вказаної постанови слідує, що 12 березня 2025 року уповноваженим представником ІНФОРМАЦІЯ_3 було встановлено, що громадянин ОСОБА_1 в умовах особливого періоду та під час дії Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24 лютого 2022 року № 65/2022 у порушення вимог підпункту 1 пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11 квітня 2024 року № 3633-ІX не уточнив свої персональні дані в період з 18 травня 2024 року до 16 липня 2024 року жодним із установлених законодавством способів. Таким чином, в умовах особливого періоду громадянин ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210-1 КУпАП.

Оскаржувана постанова не містить підпису позивача.

З копії пенсійного посвідчення серії НОМЕР_1 від 25 вересня 2019 року слідує, що позивач є особою з інвалідністю ІІІ групи (а.с. 19).

У період з 05.07.2024 до 15.07.2024 позивач знаходився на стаціонарному лікуванні в КНП «Менська міська лікарня» (а.с. 22-23).

Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 7 КУпАП визначено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно з частиною першою статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Згідно зі статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із частиною першою статті 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно із статтею 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Також, частиною першою статті 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із частиною другою статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Позивач не визнає вчинення ним адміністративного правопорушення, а тому вказані обставини відповідно до частини другої статті 77 КАС України зобов`язують відповідача суб`єкта владних повноважень довести правомірність свого рішення.

Так, відповідно до статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Також, згідно із частиною першою статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Стаття 210-1 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Відповідно до частини першої статті 210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію - тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно із частиною третьою статті 210-1 КУпАП вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Зазначена норма є бланкетною, тобто при її застосуванні необхідно застосовувати законодавчі акти, які визначають, зокрема, правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні.

24 лютого 2022 року відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні постановлено ввести воєнний стан з 24.02.2022 строком на 30 діб. У подальшому воєнний стан в Україні було неодноразово продовжено і він діє і на даний час.

З метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань згідно з Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 запроваджено загальну мобілізацію.

Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій.

Отже, починаючи з 24 лютого 2022 року і на даний час в Україні діє особливий період.

Обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації передбачено статтею 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Відповідно до частини третьої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися: військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях; резервісти, які проходять службу у військовому резерві, - до військових частин у строки, визначені командирами військових частин; військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку; військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом керівників відповідних підрозділів; особи, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту. Інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

Також, згідно з частиною десятою статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

Механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовий облік) центральними і місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами (далі - державні органи), органами місцевого самоврядування, органами військового управління (органами управління), військовими частинами (підрозділами) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, підприємствами, установами та організаціями, закладами освіти, закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності (далі - підприємства, установи та організації), а також особливості ведення військового обліку громадян України, які постійно або тимчасово перебувають за кордоном визначені Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року № 1487 (далі Порядок № 1487).

Відповідно до абзацу 4 підпункту 10-1 пункту 1Додатку 2 до Порядку № 1487 призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

Згідно з абзацом четвертим підпункту 1 пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» під час дії Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24 лютого 2022 року № 65/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 3 березня 2022 року № 2105-IX громадяни України, які перебувають на військовому обліку, зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані: у разі перебування на території України - шляхом прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання, або до центру надання адміністративних послуг, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності); у разі перебування за кордоном - шляхом повідомлення на офіційну електронну адресу або на офіційний номер телефону, які зазначені на офіційному сайті територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності); звільнені зі служби громадяни чоловічої статі віком від 18 до 60 років, які мають спеціальні звання (класні чини), в тому числі у зв`язку з виходом на пенсію, з Міністерства внутрішніх справ України, Національного антикорупційного бюро України, Національної поліції України, Державного бюро розслідувань, органів та підрозділів цивільного захисту, Державної кримінально-виконавчої служби України, Служби судової охорони, органів прокуратури, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, Бюро економічної безпеки України, зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом стати на військовий облік військовозобов`язаних у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки за своїм місцем проживання; військовозобов`язані працівники центрального органу виконавчої влади із спеціальним статусом, на який покладається попередження, виявлення, припинення, розслідування та розкриття корупційних та інших кримінальних правопорушень, віднесених до його підслідності, та державного правоохоронного органу, на який покладаються завдання щодо запобігання, виявлення, припинення, розкриття та розслідування кримінальних правопорушень, віднесених до його компетенції, не підлягають призову на військову службу під час мобілізації.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 14 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» щороку з 1 січня до 31 липня громадяни України чоловічої статі, яким у рік взяття на військовий облік виповнюється 17 років, беруться на військовий облік призовників із внесенням відповідних відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів шляхом проходження електронної ідентифікації та уточнення своїх персональних даних засобами електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України; особистого прибуття до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки з поданням необхідних документів, перелік яких встановлюється Міністерством оборони України. Не підлягають взяттю на військовий облік призовників громадяни України, які відбувають покарання в установах виконання покарань або до яких застосовано примусові заходи медичного характеру.

Отже, вказані норми передбачають три способи, за допомогою яких громадяни України, які перебувають на території України, та, які перебувають на військовому обліку, були зобов`язані уточнити свої персональні дані з 18 травня 2024 року до 16 липня 2024 року (включно), а саме: через центр надання адміністративних послуг; через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста; у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

За вказаних обставин, у позивача виник обов`язок з уточнення облікових даних у період з 18.05.2024 до 16.07.2024, втім позивач такий обов`язок не виконав, чим допустив порушення вимог зазначеного закону в особливий період, відповідальність за яке передбачена частиною третьою статті 210-1 КУпАП.

Посилання позивача на те, що він не міг скористатися своїм правом на уточнення персональних даних протягом визначеного законодавством періоду у зв`язку з госпіталізацією 05 липня 2024 року до інсультного відділення Комунального некомерційного підприємства «Менська міська лікарня», де перебував на лікуванні до 15 липня 2024 року, не заслуговують на увагу, оскільки позивач мав можливість виконати покладений на нього законодавством обов`язок щодо уточнення своїх персональних даних до моменту госпіталізації до лікувального закладу (з 18 травня 2024 року до 05 липня 2024 року). Доказів того, що позивач мав іншу поважну причину не уточнювати свої персональні дані, маючи три способи їх уточнення, позивачем не зазначено та судом не встановлено.

Крім того, суд звертає увагу на те, що уточнення персональних даних протягом 60 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» відповідно до законодавства України було обов`язком, а не правом громадян України, які перебувають на військовому обліку.

Доводи позивача про те, що приміткою до статті 210 КУпАП визначено, що положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, суд не може взяти до уваги, оскільки законодавство зобов`язувало саме позивача вчинити певні дії для уточнення свої персональних даних у встановлений законодавством строк та в один із визначених законодавством способів. Можливість держателя Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів отримати персональні дані призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, не звільняє призовника, військовозобов`язаного та резервіста від обов`язку уточнення своїх персональних даних.

Твердження позивача про те, що протокол про адміністративне правопорушення в його присутності не складався та позивачу не надходило повідомлення про час та місце розгляду щодо нього справи про адміністративне правопорушення спростовуються копією протоколу № 308 про адміністративне правопорушення від 12 березня 2025 року, наданою відповідачем, з якої слідує, що позивачу повідомлено про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, а в графі «підпис особи, що притягається до адміністративної відповідальності» наявний підпис позивача.

Таким чином, дії відповідача при винесенні постанови в справі про адміністративне правопорушення були вчинені на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами.

Враховуючи викладене, оцінивши наявні в справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідачем доведено правомірність прийнятого рішення та вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП, а тому підстав для задоволення позову суд не знаходить.

Керуючись статтями 2, 6-10, 72, 77, 90, 139, 241-246, 271, 272, 286, 297 КАС України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач ІНФОРМАЦІЯ_4 ; місцезнаходження: АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_3 .

Суддя