Справа № 520/2169/25
Суддя: Панов М.М.
Дата ухвалення: 2025-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

10.09.2025 № 520/2169/25

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Панов М.М., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітньої особи ОСОБА_2 до Управління соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 в інтересах малолітньої особи ОСОБА_2 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення №223 Управління соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради від 19.12.2024 про відкликання рішення Управління соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради №14 «Про надання статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України ОСОБА_3.» від 18.12.2023.

Зі змісту позовної заяви, позовних вимог та обставин, якими позивач їх обґрунтовує, судом встановлено, що згідно з рішенням Управління соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради (далі - відповідач) №14 від 18.12.2023, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було надано статус члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України відповідно до пункту 5 частини першої статті 10-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі - Закон України № 3551-XII) та Порядку надання статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23 вересня 2015 р. № 740 (далі - Порядок №740), як дитині ОСОБА_4 .

19.12.2024 на підставі рішення Фрунзенського районного суду міста Харкова (справах 645/3959/24 про усиновлення малолітніх дітей одним з подружжя) відповідачем було прийнято рішення №223 про відкликання рішення відповідача №14 «Про надання статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України ОСОБА_3.» від 18.12.2023.

Також, відповідачем була скасована довідка №19 від 19.12.2023, видана ОСОБА_3 , згідно якої на останнього поширювалась чинність пункту 5 частини першої статті 10-1 Закону України № 3551-ХІІ щодо права на пільги, встановлені законодавством України для сімей загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України.

Статтею 242 Цивільного кодексу України (далі - ЦКУ) визначено, що батьки (усиновлювачі) є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей.

ОСОБА_1 , будучи законним представником ОСОБА_2 , у зв`язку із незгодою з рішенням відповідача № 223 від 19.12.2024 звернулася до суду із даною позовною заявою щодо визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Таким чином, судом встановлено, що предметом спору у даній справі є сімейні правовідносини.

Розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 1 та абз. 2 п. 2 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір. Публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до адміністративного суду можуть бути оскаржені виключно рішення, дії та бездіяльність суб`єкта владних повноважень, що виникають у зв`язку зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності встановлено інший порядок судового провадження.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника.

Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин. Спір є приватноправовим також у тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника.

Згідно з ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: 1) захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; 3) інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 ЦПК України законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Юрисдикція цивільних справ визначена статтею 19 Цивільного процесуального кодексу України, згідно з якою суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 30.01.2020 по справі № 826/4954/18.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Частиною 2 статті 2 Сімейного кодексу України передбачено, якщо усиновлювач записується батьком дитини, відповідно змінюється по батькові дитини.

Стаття 232 Сімейного кодексу України визначає правові наслідки усиновлення.

Згідно з ч. 1 статті 232 Сімейного кодексу України з моменту здійснення усиновлення припиняються особисті та майнові права і обов`язки між батьками та особою, яка усиновлена, а також між нею та іншими її родичами за походженням.

Відповідно до ч. 3 статті 232 Сімейного кодексу України з моменту усиновлення виникають взаємні особисті немайнові та майнові права і обов`язки між особою, яка усиновлена (а в майбутньому - між її дітьми, внуками), та усиновлювачем і його родичами за походженням.

Частинами 4 та 5 статті 232 Сімейного кодексу України визначено, що усиновлення надає усиновлювачеві права і накладає на нього обов`язки щодо дитини, яку він усиновив, у такому ж обсязі, який мають батьки щодо дитини. Усиновлення надає особі, яку усиновлено, права і накладає на неї обов`язки щодо усиновлювача у такому ж обсязі, який має дитина щодо своїх батьків.

Згідно зі статтею 233 Сімейного кодексу України на підставі рішення суду про усиновлення в актовий запис про народження дитини або повнолітньої особи, складений органами державної реєстрації актів цивільного стану України, орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни і видає нове Свідоцтво про народження з урахуванням цих змін. Свідоцтво про народження, що було видане раніше, скасовується.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що зі змісту позовної заяви, позовних вимог та обставин, якими ОСОБА_1 їх обґрунтовує, вбачається, що спір у цій справі не пов`язаний із захистом прав ОСОБА_2 , в інтересах якого ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом, у сфері саме публічно-правових відносин, адже підставою подання цього позову слугував наслідок факту усиновлення ОСОБА_5 ОСОБА_2 , внаслідок чого останньому спірним рішення №223 Управління соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради від 19.12.2024 було припинено статус члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України, який було надано рішенням Управління соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради №14 «Про надання статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України ОСОБА_3.» від 18.12.2023.

Отже, в рамках даного позову має місце визнання чи не визнання юридичного факту припинення статусу "батька" ОСОБА_4 відносно ОСОБА_2 та набуття чи не набуття такого статусу ОСОБА_5 відносно ОСОБА_2 внаслідок усиновлення останнього за рішення суду в контексті спірних правовідносин щодо надання статусу ОСОБА_2 статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України.

Таким чином, даний спір підлягає розгляду місцевим загальним судом за правилами Цивільного процесуального кодексу України, як спір щодо захисту порушених справ, що виникають із сімейних відносин.

Отже, з огляду на заявлені предмет та підстави позову, суд дійшов висновку, що даний спір підсудний місцевому загальному суду в порядку цивільного судочинства.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України, суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 239 Кодексу адміністративного судочинства України якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини 1 статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Оскільки позивачем у позовній заяві зазначена адреса: АДРЕСА_1 , то розгляд заявлених позовних вимог належить до юрисдикції Немишлянського районного суду міста Харкова в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 239 Кодексу адміністративного судочинства України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Отже, з урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження по даній справі.

Керуючись ст.ст. 47, 189, 194, 238, 239, 241, 246, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітньої особи ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) до Управління соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради (просп. Льва Ландау, буд. 48, м. Харків, 61060, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Роз`яснити позивачу, що розгляд заявлених позовних вимог належить до юрисдикції Немишлянського районного суду міста Харкова в порядку цивільного судочинства.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Кодексом адміністративного судочинства України.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково у випадках, визначених статтею 294 цього Кодексу. Оскарження ухвали суду, яка не передбачена статтею 294 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Другого апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Суддя М.М.Панов