Справа № 460/2893/25
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2025-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2025 рокуЛьвівСправа № 460/2893/25 пров. № А/857/25555/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Качмара В.Я., Мікули О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 06 червня 2025 року, головуючий суддя Борискін С.А., ухвалене у м. Рівне, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання дії та бездіяльності протиправними,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ГУПФУ в Рівненській області, ГУПФУ в Луганській області, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 24.01.2025 року №805 про відмову у призначенні пенсії; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Луганській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.01.2025 року з приводу призначення пенсії за віком, із зарахуванням до страхового стажу: навчання з 01.09.1982 року по 14.04.1983 року у військовій авіаційній школі, період проходження строкової військової служби з 14.10.1982 року по 02.11.1984 року, ведення підприємницької діяльності з 24.05.2002 року по 31.12.2003 року, з 01.01.2004 року по 31.12.2004 року, з 01.02.2005 року по 30.06.2005 року, з 01.11.2005 року по 30.06.2006 року, з 01.01.2007 року по 30.06.2009 року, з 01.01.2010 року по 30.06.2010 року.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком. Зазначено, що відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України від 9 липня 2003 року N 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" ( далі Закон 1058-ІV), особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення 60 років. Необхідний стаж, визначений частиною 1 статті 26 Закону 1058-ІV з 01 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року становить не менше 31 року. Страховий стаж позивача становить 28 роки 05 місяців 29 день. За результатами розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стажу не зараховано періоди: - навчання з 01.09.1982 року по 14.04.1983 року у військовій авіаційній школі механіків за свідоцтвом від 14.04.1983 року №219, яке видано на ім`я ОСОБА_1 (російською мовою), оскільки по батькові не відповідає паспортним даними заявника (підлягає уточненню довідкою); - період проходження строкової військової служби з 14.10.1982 року по 02.11.1984 року за записами трудової книжки від 30.07.1982 року серії НОМЕР_1 , оскільки не містить дати видачі військового квитка, військовий квиток до заяви не долучено (підлягає уточненню документами); - ведення підприємницької діяльності з 24.05.2002 року по 31.12.2003 року у зв`язку з недолученням інформації про систему оподаткування, інших документів, передбачених пунктом 4 Порядку №637, за даними Реєстру звітність до Пенсійного фонду не подавалась, з 01.01.2004 року по 31.12.2004 року, з 01.02.2005 року по 30.06.2005 року, з 01.11.2005 року по 30.06.2006 року, з 01.01.2007 року по 30.06.2009 року, з 01.01.2010 року по 30.06.2010 року у зв`язку з відсутністю в Реєстрі інформації про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 06 червня 2025 року адміністративний позов задоволено; визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 24.01.2025 року №805 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 навчання з 01.09.1982 року по 14.04.1983 року у військовій авіаційній школі, період проходження строкової військової служби з 14.10.1982 року по 02.11.1984 року та періоди ведення підприємницької діяльності з 24.05.2002 року по 31.12.2003 року, з 01.01.2004 року по 31.12.2004 року, з 01.02.2005 року по 30.06.2005 року, з 01.11.2005 року по 30.06.2006 року, з 01.01.2007 року по 30.06.2009 року, з 01.01.2010 року по 30.06.2010 року та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року №1058-IV, починаючи з 12.09.2024 року.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, ГУПФУ в Луганській області оскаржило його в апеляційному порядку, яке, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, не надано належної правової оцінки наявним доказам, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що реєстрація особи та дані про перебування на обліку, не є тими документами та належними доказами, що підтверджують страховий стаж та сплату страхових внесків. Період здійснення особою підприємницької діяльності, крім осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування, з 01.07.2000 підтверджується даними персоніфікованого обліку за інформацією органу відділу персоніфікованого обліку. Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01.01.2004 року підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01.01.2004 даними персоніфікованого обліку за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Для підтвердження періоду здійснення підприємницької діяльності до 01 січня 2004 року можуть прийматись інші документи про сплату страхових внесків. Зазначає, що Пунктом 3 Порядку підтвердження страхового стажу, визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - Реєстр), довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

На підставі пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 16 січня 2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області із заявою про призначення пенсії за віком.

Заяву ОСОБА_1 за принципом екстериторіальності було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 24.01.2025 року №805 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії.

Так в рішенні від 24.01.2025 року №805 зазначено зокрема наступне.

Частиною першою статті 26 Закону № 1058-IV регламентовано, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

Вік заявника 60 років 04 місяці 5 днів.

Страховий стаж становить 28 років 05 місяців 29 днів.

За результатами розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стажу не зараховано періоди:

- навчання з 01.09.1982 року по 14.04.1983 року у військовій авіаційній школі механіків за свідоцтвом від 14.04.1983 року №219, яке видано на ім`я ОСОБА_1 (російською мовою), оскільки по батькові не відповідає паспортним даними заявника (підлягає уточненню довідкою);

- проходження строкової військової служби з 14.10.1982 року по 02.11.1984 року за записами трудової книжки від 30.07.1982 року серії НОМЕР_1 , оскільки не містить дати видачі військового квитка, військовий квиток до заяви не долучено (підлягає уточненню документами);

- ведення підприємницької діяльності з 24.05.2002 року по 31.12.2003 року у зв`язку з недолученням інформації про систему оподаткування, інших документів, передбачених пунктом 4 Порядку №637, за даними Реєстру звітність до Пенсійного фонду не подавалась, з 01.01.2004 року по 31.12.2004 року, з 01.02.2005 року по 30.06.2005 року, з 01.11.2005 року по 30.06.2006 року, з 01.01.2007 року по 30.06.2009 року, з 01.01.2010 року по 30.06.2010 року у зв`язку з відсутністю в Реєстрі інформації про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду.

Додатковий коментар: відмовлено в призначенні пенсії в зв`язку з відсутністю страхового стажу.

Не погоджуючись із рішенням про відмову у призначенні пенсії та не зарахуванням до страхового стажу періоду підприємницької діяльності, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що недоліки в написанні по батькові позивача не є суттєвими обставинами, які можуть бути підставою для неврахування періоду роботи до страхового стажу позивача, оскільки законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок працівників на уповноваженого працівника підприємства. Разом з тим, відсутність даних про сплату страхових внесків (єдиного внеску) сама по собі не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу періоду зайняття позивачем підприємницькою діяльністю, оскільки така інформація відсутня не з вини позивача, тобто у зв`язку з обставинами, що не залежали від його волі і на які він не міг вплинути.

Такі висновки суду першої інстанції частково відповідають фактичним обставинам справи та є помилковими, виходячи з наступного.

Згідно приписів статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Як передбачено статтею 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: 1) громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом; 2) особи, яким до дня набрання чинності цим Законом була призначена пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» (крім соціальних пенсій) або була призначена пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) за іншими законодавчими актами, але вони мали право на призначення пенсії за Законом України «Про пенсійне забезпечення» - за умови, якщо вони не отримують пенсію (щомісячне довічне грошове утримання) з інших джерел, а також у випадках, передбачених цим Законом, - члени їхніх сімей.

Статтею 24 вказаного Закону передбачено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Відповідно до п. 1-3 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

З аналізу наведених правових норм вбачається, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Однак, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у п. 3 Порядку №637, а за відсутності документів про наявний стаж або відсутності архівних даних, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, пов`язаних з заявником спільною роботою. Якщо є можливість підтвердити трудовий стаж даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, то використовуються ці відомості. Тобто надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пенсійне забезпечення

З матеріалів справи слідує, що до страхового стажу позивача не зараховано періоди:

- навчання з 01.09.1982 року по 14.04.1983 року у військовій авіаційній школі механіків за свідоцтвом від 14.04.1983 року №219, яке видано на ім`я ОСОБА_1 (російською мовою), оскільки по-батькові не відповідає паспортним даними заявника;

- проходження строкової військової служби з 14.10.1982 року по 02.11.1984 року за записами трудової книжки від 30.07.1982 року серії НОМЕР_1 , оскільки не містить дати видачі військового квитка, військовий квиток до заяви не долучено.

До страхового стажу періоду навчання у військовій авіаційній школі механіків за свідоцтвом від 14.04.1983 року №219, яке видано на ім`я ОСОБА_1 (російською мовою), оскільки по батькові не відповідає паспортним даними заявника.

Згідно свідоцтва №219, виданого 14.04.1983 року ОСОБА_1 (російською мовою) в період з 01.09.1982 по 14.04.1983 р. навчався у військовій авіаційній школі механіків та отримав кваліфікацію механік приборист.

Так, у свідоцтві №219 від 14.04.1983 року по-батькові позивача не відповідає паспортним даним, однак суд до цього ставиться критично, оскільки свідоцтво було заповнене на російській мові, паспорт громадянина України позивача серії НОМЕР_2 виданий 18 липня 1996 року складений на українській мові, якщо взяти до уваги трудову книжку позивача від 30.07.1982 року серії НОМЕР_1 , а саме титульну сторінку, яка теж заповнена на російській мові, в якій прізвище, ім`я, по батькові позивача зазначено « ОСОБА_1 ».

Колегія суддів зауважує, що факт того, що по-батькові позивача у свідоцтві від 14.04.1983 року №219 не відповідає паспортним даним не спростовує факту трудової діяльності позивача у наведений вище період, а лише є недоліком у заповненні документа установою.

Крім того, відсутні сумніви щодо приналежності свідоцтва №219 від 14.04.1983 року саме ОСОБА_1 , оскільки доказів неналежності цього документу позивачеві відповідачем на адресу суду не надано, та позивач не несе відповідальність за заповнення первинних документів.

Враховуючи наведене, період навчання позивача з 01.09.1982 року по 14.04.1983 року підлягає зарахуванню ГУПФУ в Луганській області до загального страхового стажу позивача.

Щодо доводів апелянта про те, що для зарахування періоду з 14.10.1982 року по 02.11.1984 року проходження строкової військової служби необхідно надати військовий квиток або уточнюючу довідку про проходження військової служби, то колегія суддів не приймає такі доводи до уваги і зазначає наступне.

Статтею 56 Закону №1788-XII встановлено, що до стажу роботи зараховується також військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби.

Матеріалами справи підтверджено, що згідно трудової книжки позивача від 30.07.1982 року серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 з 14.10.1982 року по 02.11.1984 року перебував на строковій військовій службі, відтак, цей період має бути зарахований до страхового стажу позивача.

Суд апеляційної інстанції наголошує, що записами в трудовій книжці, підтверджено період проходження строкової військової служби, а наявність певних дефектів у військовому квитку не може бути підставою для відмови у зарахуванні цього періоду до страхового стажу, адже право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок військових квитків, а на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його військовому квитку.

Враховуючи вищенаведене, не зарахування періоду навчання з 01.09.1982 року по 14.04.1983 року у військовій авіаційній школі та період проходження строкової військової служби з 14.10.1982 року по 02.11.1984 року до страхового стажу ОСОБА_1 є протиправним, оскільки відповідні записи містяться у трудовій книжці і не потребують підтвердження довідкою, крім того працівник не може нести відповідальності за допущені описки роботодавцем при виготовленні відповідних документів.

Відповідно до ч. 3-1 розділу XV Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (Розділ XV доповнено пунктом 3-1 згідно із Законом №2148-VIII від 03.10.2017) до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди: 1) ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку: з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності; з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

Постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2018 року № 793 доповнено пункт 4 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, новим абзацом, зокрема: періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 1 січня 1998 р. по 31 грудня 2003 р. зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з 1 січня 2004 р. по 31 грудня 2017 р. за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 року за № 1566/11846 (далі - Порядок № 22-1), до заяви про призначення пенсії за віком додаються: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637. За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку (далі - відділ персоніфікованого обліку), надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18.06.2014 року № 10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.07.2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27.03.2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.

Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності, крім осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування, з 01 липня 2000 року підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01 січня 2004 року - довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Для визначення права на призначення пенсії за віком згідно зі статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" за період ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку з 01 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно надається довідка про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності.

З огляду на таке правове регулювання, до страхового стажу включаються період здійснення особою підприємницької діяльності, за певних умов, а саме:

- до 01 травня 1993 року час роботи осіб, які займаються підприємницькою діяльністю, зараховується до трудового стажу за наявності довідки Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків;

- до 01 січня 1998 року підтверджується спеціальним торговим патентом, патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків;

- з 01 січня 1998 року до 01 січня 2004 року періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців, якщо вони підтвердженні довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності та застосування спрощеної системи оподаткування; сплатою фіксованого податку (патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян); спеціальним торговим патентом; свідоцтвом про сплату єдиного податку; довідкою, виданою податковою інспекцією про перебування особи на обліку як суб`єкта підприємницької діяльності із зазначенням системи оподаткування та інформації про сплату податку; а з 01 липня 2000 - додатково лише за умови сплати страхових внесків;

- з 01 січня 2004 року по 31 грудня 2017 року періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування зараховуються до страхового стажу за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів, що підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку (за формою 5-ОК).

Статтею 1 Закону № 1058-IV визначено, що персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік) - організація та ведення обліку відомостей про застраховану особу, що здійснюється відповідно до законодавства і використовується в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування в установленому законодавством порядку.

Згідно з частиною першою статті 21 Закону № 1058-IV персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється з метою обліку застрахованих осіб, учасників накопичувальної системи пенсійного страхування та їх ідентифікації, а також накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про облік застрахованих осіб і реалізацію ними права на страхові виплати у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та накопичувальній системі пенсійного страхування. Для формування інформаційної бази системи персоніфікованого обліку використовуються відомості, що надходять від: державних реєстраторів юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; роботодавців; застрахованих осіб; фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування; центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану, виконавчих органів сільських, селищних, міських (крім міст обласного значення) рад та уповноважених суб`єктів для обліку даних Єдиного державного демографічного реєстру; органів доходів і зборів, територіальних органів Пенсійного фонду за результатами перевірок платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або в порядку міжвідомчого обміну інформацією; державної служби зайнятості; інших підприємств, установ, організацій та військових частин; компаній з управління активами; зберігачів; інших джерел, передбачених законодавством.

При обчисленні заробітної плати (доходу), з якої фактично сплачено страхові внески згідно з Законом № 1058-IV за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу) для застрахованих осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність і обрали особливий спосіб оподаткування своїх доходів (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок), та членів їхніх сімей, що беруть участь у здійсненні підприємницької діяльності, береться за основу отриманий ними дохід за відповідний місяць (частина третя статті 20 Законом № 1058-IV).

Як вбачається з матеріалів справи, згідно зі Свідоцтвом про державну реєстрацію (перереєстрацію) підприємницької діяльності - фізичної особи, ОСОБА_1 , 24.05.2002 року був зареєстрований як суб`єкт підприємницької діяльності в Державному реєстрі фізичних осіб платників податків та інших обов`язкових платежів - .

Обов`язковою умовою для врахування доходу, що був отриманий за час здійснення підприємницької діяльності особою при обчисленні пенсії та набутого за цей час страхового стажу є сплата за весь наведений період внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування або єдиного соціального внеску, та/або подання відповідних звітів до відділу персоніфікованого обліку органів Пенсійного фонду України.

Відповідно до правової позиції Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладеної у постанові від 26.10.2018 року у справі № 643/20104/15-а, де суд констатував, що належними доказами, якими підприємець може підтвердити свій стаж можуть бути документи про сплату страхових внесків, а саме до 01 липня 2000 року - довідка Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків, після 01 липня 2000 року - довідка із бази даних реєстру зарахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку.

Втім, в матеріалах відсутні документи, що підтверджують сплату ОСОБА_1 у спірний період страхових внесків.

Позивач на підтвердження факту здійснення підприємницької діяльності для цілей зарахування такого періоду до страхового стажу подав органу Пенсійного фонду свідоцтво про державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності фізичної особи, свідоцтво про сплату єдиного податку, проте ці документи не підтверджують факт сплати страхових внесків.

Суд апеляційної інстанції наголошує, що сам по собі статус підприємця та перебування позивача на відповідній системі оподаткування не означає фактичне провадження підприємницької діяльності особою та автоматичну сплату страхових внесків.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог в частині зарахування до страхового стажу періоду ведення підприємницької діяльності з 24.05.2002 року по 31.12.2003 року, з 01.01.2004 року по 31.12.2004 року, з 01.02.2005 року по 30.06.2005 року, з 01.11.2005 року по 30.06.2006 року, з 01.01.2007 року по 30.06.2009 року, з 01.01.2010 року по 30.06.2010 року, відтак такі задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Визначений цією правовою нормою обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом норм матеріального і процесуального права, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, через що судове рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового, яким адміністративний позов слід задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області задовольнити частково, рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 06 червня 2025 року у справі № 460/2893/25 скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 24.01.2025 року №805 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 навчання з 01.09.1982 року по 14.04.1983 року у військовій авіаційній школі, період проходження строкової військової служби з 14.10.1982 року по 02.11.1984 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Постанову разом із паперовими матеріалами апеляційної скарги надіслати до суду першої інстанції для приєднання до матеріалів справи.

Головуючий суддя Л. Я. Гудим
судді В. Я. Качмар
О. І. Мікула