Справа № 760/14112/17
Суддя: Коробенко С. В.
Дата ухвалення: 2025-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

С О Л О М ' Я Н С Ь К И Й Р А Й О Н Н И Й С У Д М І С Т А К И Є В А
________________________________________________________________________________________
Провадження 6-а/760/5/25
У Х В А Л А

І. Вступна частина

11 вересня 2025 року в місті Києві

Солом`янський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Коробенка С.В.

за участю секретаря Семененко А.Д.

розглянув матеріали заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням постанови від 14.12.2017 в справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними, зобов`язання здійснити перерахунок та виплату довічного грошового утримання.

ІІ. Описова частина

Позивачка звернулася до суду з позовом до Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними, зобов`язання здійснити перерахунок та виплату довічного грошового утримання.

Постановою Солом`янського районного суду міста Києва від 14 грудня 2017 року позовні вимоги задоволено:

· визнано протиправними дії Правобережного об`єднання управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо встановлення ОСОБА_1 розміру щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 86 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, замість 90 відсотків суддівської винагороди судді;

· визнано протиправною відмову Правобережного об`єднання управління Пенсійного фонду України в м. Києві в проведенні перерахунку ОСОБА_1 розміру щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 90 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді;

· зобов`язано Правобережне об`єднання управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання, як судді у відставці, у розмірі 90 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, без обмеження її граничного розміру, починаючи з 09.09.2016 з урахуванням проведених виплат.

Цією ж постановою визнано, що орган ПФУ неправомірно не зарахував до стажу роботи на посаді судді ОСОБА_1 половину строку навчання за денною формою на юридичному факультеті у Одеському державному університеті ім. І.І. Мечникова, який складає 2 роки 5 місяців, та визначено судом, що стаж роботи ОСОБА_1 на посаді судді складає 26 років 06 днів, а не 23 роки 6 місяців 29 днів, як було розраховано відповідачем при розгляді справи.

Вказана постанова набрала законної сили 10 квітня 2018 року.

16 січня 2025 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення контролю за виконанням постанови суду від 14.12.2017, у якій вона просила зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві подати до Солом`янського районного суду у місячний строк з дня набрання законної сили ухвали суду звіт про виконання постанови.

Обґрунтовуючи свої вимоги, Заявниця посилається на те, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві (як правонаступником боржника) на виконання постанови Солом`янського районного суду міста Києва від 14.12.2017 спочатку проводився перерахунок та виплата довічного грошового утримання відповідно до резолютивної частини постанови, однак згодом, без урахування висновків суду, виплати були припинені, а розмір довічного утримання встановлено у розмірі 56% суддівської винагороди замість 90%, що призвело до помилкового виконання постанови суду першої інстанції.

Від Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві надійшли пояснення, в яких Боржник визнав факт добровільного виконання постанови суду з 23.04.2018, однак заперечує проти застосування штрафу та вказує на те, що перерахунок проводиться відповідно до чинного законодавства на підставі довідок про суддівську винагороду, виданих відповідними органами. При цьому в поясненнях вказано, що розмір довічного утримання з 01.01.2017 року становив 23760 грн, а відсоток суддівської винагороди 56%, що суперечить постанові суду.

У додаткових поясненнях від 30.01.2025 ОСОБА_1 звертає увагу на розбіжності в поясненнях Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, а також посилається на постанову Верховного Суду від 29 листопада 2019 року у справі № 805/5043/15-а, де вказано, що невиконання судового рішення суперечить принципу верховенства права та правової визначеності.

Ухвалою суду від 03 червня 2025 року задоволено заяву ОСОБА_1 про заміну Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві як боржника на стадії виконання постанови.

У судове засідання 03 червня 2025 року учасники не з`явилися, у зв`язку з чим датою ухвали зазначається дата її підписання.

ІІІ. Мотивувальна частина

Відповідно до положень ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, судом встановлено наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Згідно ст. 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

З аналізу рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах «Алпатов та інші проти України», «Робота та інші проти України», «Варава та інші проти України», «ПМП «Фея» та інші проти України»), якими було встановлено порушення п. 1 ст. 6, ст. 13 Конвенції та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, вбачається однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою ст. 129-1 Конституції України.

Тобто, обов`язковою складовою судового процесу є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту. Таким чином, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок. Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права. Конституційний Суд України у Рішенні від 30 січня 2003 року N 3-рп/2003 у справі про розгляд судом окремих постанов слідчого та прокурора зауважив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац десятий пункту 9 мотивувальної частини).

У Рішенні від 30 червня 2009 року №16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абзац перший підпункту 3.2 пункту 3, абзац другий пункту 4 мотивувальної частини). Згідно зі ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Як було зазначено раніше, постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 14.12.2017 зобов`язано Правобережне об`єднання управління Пенсійного фонду України в м. Києві (правонаступник Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання, як судді у відставці, у розмірі 90 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, без обмеження її граничного розміру, починаючи з 09.09.2016 року з урахуванням проведених виплат, з урахуванням стажу роботи на посаді судді 26 років 06 днів.

На виконання вказаного рішення Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві спочатку проводило відповідні виплати, однак згодом, без урахування висновків суду, припинило належне виконання постанови, встановивши розмір довічного утримання у розмірі 56% суддівської винагороди, що суперечить постанові суду, як вказано в заяві та додаткових поясненнях заявниці.

Розбіжності в поясненнях Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо розміру виплат та відсотка суддівської винагороди свідчать про неналежне виконання постанови, що призводить до порушення прав Заявниці.

Таким чином, дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві в частині неврахування висновків суду суперечать п. 9 ч. 1 ст. 129, ст. 129-1 Конституції України, відповідно до яких судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Враховуючи викладене, а також беручи до уваги той факт, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві допущено порушення під час виконання постанови суду від 14.12.2017, з метою забезпечення захисту прав заявниці, яка протягом тривалого часу перебуває в стані очікування належного виконання зобов`язань боржником, суд вважає можливим задовольнити заяву ОСОБА_1 та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві подати у місячний строк звіт про виконання постанови від 14 грудня 2017 року.

ІV. Резолютивна частина

Керуючись статтею 382 КАС України, суд ухвалив:

1.Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві подати до Солом`янського районного суду м. Києва у місячний строк з дня отримання копії даної ухвали звіт про виконання постанови суду від 14 грудня 2017 року в справі №760/14112/17.

2.Ухвала може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом 15 днів з моменту її складання.

Суддя: