Справа № 160/13861/25
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2025-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Ількова В.В.,
при секретарі: Мартіросян Г.А.,

УСТАНОВИВ:
14.05.2025р. через підсистему Електронний суд Науково-виробниче фермерське господарство "КОМПАНІЯ МАЇС" звернулось з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області та просить суд, з урахуванням уточнень від 16.05.2025 року:
Також, ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.05.2025 року витребувано від відповідача докази по справі, зокрема:
- податкове повідомлення-рішення Головного управлінням ДПС у Дніпропетровській області від 29.04.2025 року №022427413;
- наказ/направлення про проведення перевірки;
- акт про проведення перевірки;
- розрахунок штрафних санкцій згідно спірних рішень;
- всі наявні докази щодо суду спору.
16.05.2025 року позивачем до суду подано заяву про усунення недоліків.
02.06.2025 року відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву. Долучені додаткові докази по справі.
28.07.2025 року закрито підготовче провадження; призначено справу до розгляду по суті на 02.09.2025 року.
Відповідно до частини 9 статті 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні.
02.09.2025 року фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі частини четвертої статті 229 КАС України.
Суд перейшов до розгляду справи у порядку письмового провадження.
Частиною четвертою статті 243 КАС встановлено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Вказують, що Акт було складено відповідачем у зв`язку, як зазначено в ньому, з несвоєчасним, у порушення вимог пункту 286.4 статті 286 Кодексу, поданням НВФГ «КОМПАНІЯ МАЇС» (податковий номер 21905337) податкової звітності з плати за землю (орендна плата) за 2024 рік.
Не погоджуючись з доводами викладеними відповідачем у Акті, відповідачем 15.04.2025 року, було направлено на адресу відповідача заперечення на Акт, у яких аргументовано викладені всі заперечення та було надано докази в їх підтвердження.
Вказують, що податкове повідомлення-рішення вмотивоване тим, що Актом встановлене порушення позивачем підпункту 16.1.3 пункту 16.1 ст.16 розділу I Податкового кодексу України, підпункту 49.18.2 пункту 49.18 ст.49 розділу ІI Податкового кодексу України, пункту 137.4 ст.137 розділу ІІI Податкового кодексу України, у 2024 році, а саме як зазначено в Акті, з несвоєчасним, у порушення вимог пункту 286.4 статті 286 Кодексу, поданням НВФГ «КОМПАНІЯ МАЇС» (податковий номер 21905337) податкової звітності з плати за землю (орендна плата) за 2024 рік, та в результаті відповідно до оскаржуваного податкового повідомлення-рішення застосовано до позивача штрафні санкції у сумі 340,00 грн.
Лише після такої реєстрації у господарства виникло право користування земельною ділянкою, а отже й обов`язок щодо подання декларації відповідно до вимог пункту 286.4 статті 286 Податкового кодексу України.
Існували виняткові обставини (кібератака на ДРРП), які не залежали від волі господарства.
Податкова звітність подана в строк визначений пунктом 286.4 статті 286 Податкового кодексу України.
ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА

Представником відповідача через автоматизовану систему «Електронний суд» подано відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнає та просить суд відмовити в задоволенні позову.
В обґрунтування правової позиції зазначає, що пунктом 120.1 ст. 120 ПКУ встановлено, що неподання (крім випадків, якщо податкова декларація не подається відповідно до п. 49.2 ст. 49 ПКУ) або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов`язаними нараховувати і сплачувати податки та збори, платежі, контроль за сплатою яких покладено на контролюючі органи, податкових декларацій (розрахунків), а також іншої звітності, обов`язок подання якої до контролюючих органів передбачено ПК України, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 340 грн., за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.
Ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке порушення,- тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 грн. за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.
Вказують, що законодавством чітко регламентовано порядок набуття права користування на земельну ділянку та момент з якого виникає право користування даною земельною ділянкою.
Відповідно до п.286.4 ст. 286 ПКУ прямо передбачає, що декларація подається в разі наявності у платника права користування земельною ділянкою, тобто після державної реєстрації, тому обов`язок подання податкової звітності, у строки визначені виникає з моменту державної реєстрації такого права оренди відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав, а саме від 17.12.2024 року.
Відповідач зазначає, що граничним терміном подання податкової звітності (декларації) 20.01.2025 року.
Щодо тверджень позивача про неможливість виконання податкових обов`язку через наявність форс-мажорних обставин вказують про таке.
За змістом частини першої статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю.
Сертифікат про форс- мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно. Отже, наявність форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, має бути підтверджена в порядку, визначеному Законом.
Вказують, що фактично Позивачу було відомо про виникнення права власності на земельну ділянки, починаючи з 17.12.2024 року.
Однак, доказів звернення НВФГ «Компанія Маїс» за отриманням відповідного Сертифіката про засвідчення форс-мажорних обставин, наявність яких унеможливила виконання ним податкових обов`язків через наявність зазначених обставин у період починаючи з 17.12.2024 року 20.01.2025 року позивачем не надано.
Таким чином, вважають прийняте рішення є законним, обґрунтованим та скасуванню не підлягає.
ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
Суд, дослідив матеріали справи, з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, оцінив докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізував застосування норм матеріального та процесуального права, встановив таке.
Перевіркою встановлено, факт неподання/несвоєчасне подання НВФГ «Компанія Маїс» податкової звітності з земельного податку (орендна плата), відмінне (порушення вимог п.286.4 ст.286 ПК України).
Не погоджуючись з доводами викладеними відповідачем у Акті, відповідачем 15.04.2025 року, було направлено на адресу відповідача заперечення на Акт, у яких аргументовано викладені всі заперечення та було надано докази в їх підтвердження.
Так, відповідно Розрахунку штрафних санкцій НВФГ «Компанія Маїс», застосовується штрафна санкція у розмірі 340,00 грн., за несвоєчасне подання податкової декларації з плати на землю (орендна плата), за 2024 рік (пункту 120.1 статті 120 ПКУ).
З розрахунку штрафних санкцій відносно НВФГ «Компанія Маїс», вбачається, що податкова декларація з плати на землю (орендна плата) за 2024 рік: - граничний строк подання податкового звіту за звітний податковий період 20.01.2025;- дата надання податкового звіту за звітний податковий період 24.01.2025;- розмір штрафу 340 гривень.
Позивач, вважаючи порушеними його права, звернувся з позовом до суду.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, та доводам відповідача, викладених в відзиві на позов, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, та релевантні їм джерела права.
V. ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
Відповідно до підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.
Пунктами 36.1, 36.2, 36.3, 36.5 статті 36 ПК України визначено, що податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором. Податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.
Згідно з пунктом 46.1 статті 46 ПК України податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючим органам у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата грошового зобов`язання, у тому числі податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку, а також суми нарахованого єдиного внеску.
Порядок подання податкової декларації до контролюючих органів визначений статтею 49 ПК України.
Положеннями пункту 49.1 статті 49 ПК України встановлено, що податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.
Платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є (пункт 49.2 статті 49 ПК України).
Відповідно до пункту 49.3 статті 49 ПК України податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів: а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою; б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення; в) засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги".
Єдиною підставою для неприйняття податкової декларації засобами електронного зв`язку в електронній формі є недійсність кваліфікованого електронного підпису або удосконаленого електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, такого платника податків відповідно до вимог Закону України "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", у тому числі у зв`язку із закінченням строку дії відповідного кваліфікованого сертифіката електронного підпису, за умови що така податкова декларація відповідає всім вимогам електронного документа, містить достовірні обов`язкові реквізити та надана у форматі, доступному для її технічної обробки.
Згідно з статтею 47 ПК України відповідальність за неподання, порушення порядку заповнення документів податкової звітності, порушення строків їх подання контролюючим органам, недостовірність інформації, наведеної у зазначених документах, несуть: юридичні особи, резиденти або нерезиденти України, які відповідно до цього Кодексу визначені платниками податків, а також їх посадові особи; фізичні особи - платники податків та їх законні чи уповноважені представники у випадках, передбачених законом; податкові агенти.
Базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік (пункт 285.1 статті 285 ПК України).
Відповідно до пункту 286.2 статті 286 ПК України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму плати за землю щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають до відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, а надалі такий витяг подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.
Згідно з пунктом 286.4 статті 286 ПК України за нововідведені земельні ділянки або за новоукладеними договорами оренди землі платник плати за землю подає податкову декларацію протягом 20 календарних днів місяця, що настає за звітним. У разі зміни протягом року об`єкта та/або бази оподаткування платник плати за землю подає податкову декларацію протягом 20 календарних днів місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися такі зміни.
VІ. ОЦІНКА СУДУ
Отже, у межах цієї справи об`єктом, який підлягають декларуванню, були земельні ділянки.
Однак, згідно матеріалів справи, 17.12.2024 року, НВФГ "КОМПАНІЯ МАЇС" заявило відповідні договори оренди приватному нотаріусу Дніпровського міського нотаріального округу Шауловій М.О.
19.12.2024 року відбулась масштабна кібератака на інформаційні ресурси Мін`юсту України, внаслідок чого Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (ДРРП) був недоступний та відновив свою роботу лише 20.01.2025 року, що є загальновідомим та офіційно підтвердженим фактом, який широко висвітлювався у засобах масової інформації, що також підтверджується господарством викопіюванням дописів з офіційної сторінки Міністерства юстиції України у соціальній мережі «Фейсбук», інтернет ресурсу - Європейської бізнес асоціації та інтернет ресурсу rayon.in.ua, скрін-шоти додаются, що в свою чергу є обставинами впливу непереборної сили (форс-мажором).
Вказані обставини також підтверджено листом приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу від 13.05.2025 року вих.№86/01-16.
Згідно з статтею 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Згідно положень статті 125 Земельного кодексу України та частини 2 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» можна дійти висновку, що Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права.
Отже, договір оренди земельної ділянки не породжує юридичних наслідків до моменту державної реєстрації відповідного права оренди.
Лише після внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно виникає право користування земельною ділянкою.
Пункт 286.4 ст. 286 ПКУ прямо передбачає, що декларація подається в разі наявності у платника права користування земельною ділянкою, тобто після державної реєстрації відповідного речового права оренди, тому обов`язок подання податкової звітності, у строки визначені п. 286.4 ст. 286 Податкового кодексу України виникає з моменту державної реєстрації такого права оренди.
З врахуванням вищевикладеного, є достатньо підстав для висновку, що податкова звітність, яка подана 24.01.2025 року, є такою що подана в межах строку встановленого пунктом 286.4 статті 286 Кодексу та підтверджує відсутність вини товариства.
Копія поданої позивачем податкової звітності податкової декларації з плати за землю (земельних податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) від 24.01.2025 року та квитанція № 2 про її отримання відповідачем було долучено до матеріалів справи.
Таким чином, враховуючи наведені обставини, слід дійти висновку, що у цьому випадку дії НВФГ "КОМПАНІЯ МАЇС" не можуть вважатися винними, оскільки податкова звітність подана в межах строку встановленого пунктом 286.4 ст. 286 ПКУ.
Крім того, відповідно до п.п 112.8.9 п. 112.8. ст. 112 ПКУ, обставиною, що звільняє платника від відповідальності, є вчинення діяння (дії або бездіяльності) внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажору).
Технічна недоступність ДРРП протягом понад місяця з об`єктивних та загальновідомих причин (кібератака на Мінюст), є обставиною непереборної сили (форс-мажор), що не залежить волі господарства.
Отже, висновок відповідача, щодо встановлення порушення НВФГ «КОМПАНІЯ МАЇС» вимог пункту 49.2 статті 49, пункту 286.4 статті 286 Кодексу в частині несвоєчасного подання податкової декларації з плати за землю (орендна плата) за 2024 рік, є передчасними, оскільки податкова декларація з плати за землю (орендна плата) за 2024 рік була подана в строки встановлені пункту 286.4 статті 286 Кодексу, та після отримання документального підтвердження реєстрації права оренди відповідних земельних ділянок, що в свою чергу стало можливим лише після відновлення роботи Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Таким чином, враховуючи наведені обставини слід дійти висновку про передчасність прийнятого відповідачем спірного рішення.
Інші доводи та заперечення сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.
Слід зазначити, що згідно з пунктом 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994).
Наведене свідчить про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.
VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ
Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Отже, з урахуванням вищевикладеного, та з системного аналізу матеріалів справи, суд дійшов висновку про залишення позовних вимог Науково-виробничого фермерського господарства "КОМПАНІЯ МАЇС" до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування рішень.
Щодо розплоду судових витрат.
Частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до приписів статті 139 КАС України, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись статтями 205, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
УХВАЛИВ:
Позовну заяву Науково-виробничого фермерського господарства "КОМПАНІЯ МАЇС" до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування рішень задовольнити.
Стягнути з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь Науково-виробничого фермерського господарства "КОМПАНІЯ МАЇС" судові витрати з оплати судового збору в сумі 2422,40 гривень.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складено 02.09.2025 року.

Суддя В.В. Ільков