Справа № 160/9195/25
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2025-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 червня 2025 рокуСправа №160/9195/25
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Захарчук-Борисенко Н. В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Чугуївського об`єднаного управління Пенсійного фонду України у Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення,-
28.03.2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Чугуївського об`єднаного управління Пенсійного фонду України у Харківській області, в якій позивач просить:
В обгрунтування позовних вимог позивач вказала про протиправність спірного рішення пенсійного органу, так як у неї наявний необхідний стаж державної служби.
Ухвалою від 02.04.2025 року прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №160/9195/25 за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи у письмовому провадженні в порядку статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України .
08.04.2025 року ухвалою суду позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Чугуївського об`єднаного управління Пенсійного фонду України у Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення- залишено без руху.
17.04.2025 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надійшов відзив на позовну заяву, яким заперечується проти задоволення позовних вимог. Відповідно до вищезазначеного Порядку №622, згідно із пунктами 10 і 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII - на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723 мають право особи, які на день набрання чинності Законом №889, станом на 1 травня 2016 року:
- мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України;
- займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України.
Відповідач зауважив, що періоди роботи посадових осіб в органах державної податкової служби на посадах, в період перебування на яких були присвоєні персональні чи спеціальні звання не зараховуються до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців. Таким чином, посади які обіймав позивач в органах Державної податкової служби не належать до посад, віднесених до категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, оскільки йому як посадовій особі контролюючих органів присвоювались спеціальні звання, а не ранги державної служби.
Оскільки, чинним законодавством до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців не зараховуються періоди роботи посадових осіб в органах державної податкової служби на посадах, в період перебування на яких були присвоєні персональні та спеціальні звання, відсутні підстави для зарахування до стажу державної служби позивача період його роботи в органах податкової служби.
Загальний страховий стаж позивача стаж складає 42 роки 10 місяців 19 днів, стаж державної служби становить 3 роки 05 місяців 15 років. За відсутності станом на 01.05.2016 необхідного стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, позивачу відмовлено в переведені на пенсію за віком на умовах статті 37 Закону України "Про державну службу" від 19.12.1993 року №3723-ХІІ.
Станом на день прийняття рішення по справі від Чугуївського об`єднаного управління Пенсійного фонду України у Харківській області відзив не надходив. Про розгляд справи повідомлений належним чином.
Ухвалою від 23.04.2025 року продовжено розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №38 від 09.01.2025 року відмовлено позивачу у призначенні пенсії відповідно до п. 10 розділу ХІ Закону України «Про державну служба», у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.

У рішенні також зазначено наступне.

Вік заявниці 60 років.

Стаж державної служби 03 роки 05 місяців 15 років, станом на 01.05.2016 років.

Періоди роботи з 19.02.1998 року по 03.12.2013 року, оскільки посадові особи органів державної податкової служби, які мають спеціальні звання, Законом України «Про державну службу», Кабінетом Міністрів України не віднесені до відповідних категорій посад державних службовців.

Загальний стаж 42 роки 10 місяців 19 днів.

За доданими документами до страхового стажу зараховано усі періоди.

Не працює.

Вважаючи спірне рішення протиправним, позивач звернулась до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Пунктом 2 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII передбачено, що Закон України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ втратив чинність, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII.

Відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-XII на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Відповідно до пункту 10 розділу Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Положеннями пункту 12 розділу Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII встановлено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Суд зазначає, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених ч. 1 ст. 37 Закону №3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" №889-VІІІ, а саме: щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Отже, після 1 травня 2016 року (дата набрання чинності Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VІІІ) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" №889-VІІІ та мають передбачені частиною 1 статті 37 Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ вік і страховий стаж.

Згідно з пунктом 8 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 10.12.2015 №889-VIII "Про державну службу" стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Відповідно до пункту 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283 (була чинною до 01.05.2016) до стажу державної служби зараховується робота (служба): на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів.

Згідно з пунктом 4 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 №229, до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання.

Відповідно до частини 2 статті 25 Закону №3723 XII при встановленні категорій посад державних службовців зроблено посилання на інші прирівняні до них особи.

Спеціальним законом, що визначає статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності, є Закон України від 4 грудня 1990 року №509-XII "Про державну податкову службу в Україні", а з 12.08.2012 - Податковий кодекс.

Посадовою особою органу державної податкової служби за правилами частини 1 статті 15 Закону №509-ХІІ може бути особа, яка має освіту за фахом та відповіла кваліфікаційним вимогам, установленим центральним органом державної податкової служби. Посадові особи органів державної податкової служби підлягають атестації, після якої таким особам присвоюються спеціальні звання (частини п`ята, шоста статті 15 цього Закону). Видатки на утримання органів державної податкової служби визначаються Кабінетом Міністрів України і фінансуються з державного бюджету (стаття 6 даного Закону).

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що посадові особи державної податкової служби, яким за наслідками атестації присвоєно спеціальні звання, та які займали посади в державних органах щодо практичного виконання завдань і функцій держави /зокрема у сфері податкової політики/ у період до 12.08.2012 перебувають на державній службі та є державними службовцями.

Пунктом 344.1 статті 344 Податкового кодексу України з 12.08.2012 визначено, що період роботи посадових осіб контролюючих органів, крім діючих у них підрозділів податкової міліції /у тому числі тих, яким присвоєно спеціальні звання/ зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону №3723-ХІІ незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Наведене узгоджується з частиною 18 статті 37 Закону №3723-XII, згідно якої період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та/або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Ні Законом України "Про державну податкову службу в Україні" від 04.12.1990 №509-ХІІ, ні Податковим Кодексом України не врегульовано питання пенсійного забезпечення посадових осіб державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, тому при вирішенні таких питань підлягають застосуванню положення Закону України №3723 XII "Про державну службу" від 16.12.1993, зокрема статті 37, за правилами якої на одержання пенсії державних службовців мають право особи , які досягли встановленого законодавством пенсійного віку та відповідного страхового стажу, у тому числі стажу державної служби - не менше як 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку.

Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Отже, згідно з записами трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 , працюючи в органах податкової служби в період з 19.02.1998 по 03.12.2013 позивачу:

- 19.02.1998 року присвоєно персональне звання інспектора податкової служби ІІІ ранга;

- 25.11.1998 року переведено на конкурсній підставі на посаду державного податкового інспектора відділу обліку звітності та прогнозування надходжень;

- 01.05.2000 року у зв`язку зі змінами структур ДПІ переведена державним податковим ревізором інспектором групи обліку надходжень Печенізького відділення;

- 01.03.2002 року присвоєно спеціальне звання інспектора податкової служби ІІ рангу;

- 11.06.2002 року переведено на посаду старшого державного податкового інспектора відділу обліку, звітності та прогнозування надходжень на конкурсній основі;

- 01.07.2002 року переведена старшим державним податковим інспектором відділу адміністрування облікових показників прогнозування та аналізу податкових надходжень;

- 07.11.2002 року переведена на конкурсній основі на посаду головного державного податкового інспектора відділу непрямих податків групи справляння місцевих платежів;

- 01.07.2004 року переведена у зв`язку зі змінами структури та штатного розпису на конкурсній основі на посаду завідувача сектора місцевих, ресурсних і неподаткових платежів управління оподаткування юридичних осіб;

- 01.11.2004 року присвоєно спеціальне звання інспектора податкової служби І рангу;

- 22.08.2005 року у зв`язку зі змінами структури та штатного розпису призначена на посаду головного державного податкового інспектора відділу податку на прибуток та інших податків і зборів (обов`язкових платежів);

- 14.11.2005 року у зв`язку зі зміною структури та штатного розпису призначена на посаду завідувача сектору адміністрування платежів за землекористування, ресурсних та неподаткових платежів відділу оподаткування юридичних осіб на конкурсній основі;

- 01.11.2006 року присвоєно звання радника податкової служби ІІІ рангу;

- 15.01.2007 року у зв`язку зі зміною структури та штатного розпису переведена на посаду головного державного подальшого інспектора відділу оподаткування юридичних осіб;

- 05.03.2007 року у зв`язку зі змінами у штатному розписі призначена на посаду завідувача сектору адміністрування платежів за землекористування, ресурсних та неподаткових платежів відділу оподаткування юридичних осіб;

- 26.01.2008 року у зв`язку зі зміною структури та штатного розпису переведена на посаду завідувача сектору адміністрування платежів за землекористування, ресурсних (рентних) та неподаткових платежів управління оподаткування юридичних осіб;

- 02.03.2012 року призначена у порядку переведення на посаду завідувача сектору місцевих, ресурсних, рентних та неподаткових платежів управління оподаткування юридичних осіб;

- 01.07.2013 року призначена у порядку переведення на посаду головного державного інспектора відділу податку на прибуток, місцевих, ресурсних, рентних та неподаткових платежів управління оподаткування та контролю окремих об`єктів і операцій;

- 01.07.2013 року присвоєно 13 ранг державного службовця;

- 03.12.2013 року звільнена з займаної посади у зв`язку з переводом до Фінансового управління Чугуївської районної державної адміністрації, п. 5 ст. 36 КЗпП України.

Враховуючи вищевикладене, оскільки період роботи посадових осіб в органах державної податкової служби на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та/або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку, то є безпідставними доводи відповідачів про те, що, посадові особи органів державної податкової служби, які мають спеціальні звання, Законом України «Про державну службу», Кабінетом Міністрів України не віднесені до відповідних категорій посад державних службовців.

Таким чином, до стажу державної служби позивача підлягають зарахуванню зазначені періоди робіт з 19.02.1998 року по 03.12.2013 року, а тому спірне рішення підлягає скасуванню.

Водночас суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог у відповідності до ст. ч. ст. 9 КАС України та з метою ефективного та належного захисту прав позивача суд вважає за необхідне зобов`язати ГУ ПФУ в Дніпропетровській області зарахувати до стажу державної служби період роботи в органах державної податкової служби з 19.02.1998 року по 03.12.2013 року.

Щодо необхідності для набуття права на призначення пенсії відповідно до положень Закону України "Про державну службу" наявності у особи не менше 10 років стажу державних службовців на день набрання чинності Законом України "Про державну службу" №889-VІІІ, суд зазначає таке.

Як зазначено вище, згідно пункту 10 розділу Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Отже, за наявності в особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Вказаний висновок висловлений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13 лютого 2019 року в справі №822/524/18 (Пз/9901/23/18).

Таким чином, для набуття права на призначення пенсії відповідно до положень Закону України "Про державну службу", серед вищевказаного, необхідно наявність обставини: із зайняття особою посади державної служби та наявності не менше 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі) - на день набрання чинності Законом України "Про державну службу" №889-VІІІ - 01.05.2016.

З огляду на вищенаведене, стаж роботи позивача на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, на день набрання чинності Законом №889-VIII - 01.05.2016, становив більше 20 років, при цьому позивач працював на посадах державної служби станом на день набрання чинності Законом №889-VIII, що дає йому право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу".

Так, згідно записів трудової книжки позивача, а саме: запис №23: 01.05.2016 року позивачу присвоєно 9 ранг державного службовця в межах категорії «В» посад державної служби.

Щодо вимоги про зобов`язання призначити позивачу пенсію.

Згідно зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до частини третьої статті 245 КАС України у разі скасування індивідуального акта, суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 21.03.2019 року у справі №817/498/17 наголосив, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Враховуючи, що на момент прийняття відповідачем оскаржуваного рішення страховий стаж позивача було обраховано без врахування спірних періодів роботи, адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо обрахунку пільгового стажу позивача.

Тому суд вважає за необхідне, зобов`язати ГУ ПФУ в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.01.2025 року про призначення їй пенсії за віком відповідно до п. 10 розділу ХІ Закону України «Про державну службу».

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У силу ч. 3 ст. 90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовну заяву слід задовольнити частково з викладених вище підстав.

Розподіл судових витрат здійснюється у відповідності до ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. 8, 9, 72, 77, 132, 139, 241 - 246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (код ЄДОРОУ 21910427), Чугуївського об`єднаного управління Пенсійного фонду України у Харківській області () про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення №38 від 09.01.2025 року Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до п. 10 розділу ХІ Закону України «Про державну службу».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 період роботи в органах державної податкової служби з 19.02.1998 року по 03.12.2013 року та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.01.2025 року про призначення їй пенсії за віком відповідно до п. 10 розділу ХІ Закону України «Про державну службу».

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області судові витрати з оплати судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко