Справа № 280/4571/25
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2025-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

10 вересня 2025 року Справа № 280/4571/25 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Татаринова Д.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 , РНКОПП НОМЕР_1 ) до Головного управління пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, майдан Свободи, Держпром, 3 під., 2 поверх, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (проку Соборний, 158-Б, м. Запоріжжя, 69057, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (просп. Соборний, 158-Б, м. Запоріжжя, 69057, ) про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач - 2), в якому позивач просить суд:

- визнати неправомірним та скасувати рішення № 56 від 24 лютого 2025 року Головного управління пенсійного фонду України у Харківській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначені пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 03 вересня 2024 року;

- зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 03 вересня 2024 року та зарахувати ОСОБА_1 до загального стажу період 24 травня 1999 року- 24 травня 2002 року по догляду за дитиною до 3-х років, до пільгового стажу за Списком № 1 період роботи з 20 серпня 2001 року по 27 травня 2008 року за професією просочувальника в цеху випалювання та графітування в Державному заводі «Вуглекомпозит» (ВАТ «Вуглецевий композит»);

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області виплачувати пенсію ОСОБА_1 за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 03 вересня 2024 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач 1 відмовляючи у призначенні пенсії безпідставно не зарахував до страхового стажу період по догляду за дітьми ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки відсутні відомості про виховання її до досягнення 3-х річного віку. Також, періоди роботи згідно Архівних довідок № 04-25/Т-143, 04-25/Т-140, 04-25/Т-144 від 30 січня 2025 року відповідачем не зараховано д пільгового стажу по Списку № 1 оскільки, Архівні довідки потребують розгляду Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України. Позивач вказує, що досягла необхідного пенсійного віку, мала необхідний страховий та пільговий стаж, тому відмова відповідача у призначеній їй пенсії на пільгових умовах по списку є безпідставною. З наведених підстав просить позов задовольнити повністю.

Ухвалою судді від 09 червня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами в порядку, визначеному статтею 262 КАС України.

16 червня 2025 року від представника відповідача 1 на адресу суду надійшов відзив, який містить заперечення проти задоволення позову з огляду на відсутність у позивача необхідного пільго стажу. Також, вказано про відсутність підстав для зарахування до страхового та пільгового стажу роботи спірних періодів роботи. В задоволенні позову просить відмовити.

17 червня 2025 року до суду через особистий кабінет в підсистемі «Електронний суд» від відповідача 2 надійшов відзив на позов, в обґрунтування якого вказано, що оскаржуване в межах даної адміністративної рішення відповідача, яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах по Списку, є правомірним, оскільки у позивача відсутній необхідних пільговий стаж. Окрім того, вказує про відсутність підстав для зарахування до страхового та пільгового стажу роботи спірних періодів роботи, а також про передчасність задоволення позовних вимог в частині призначення позивачу пенсії за віком. У задоволенні позову просить відмовити в повному обсязі.

У період з 06 серпня 2025 року по 07 вересня 2025 року суддя перебував у щорічній оплачуваній відпустці.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

Позивач ОСОБА_1 звернулась до органів пенсійного фонду із заявою від 17 лютого 2025 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 1 відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

В порядку екстериторіальності заяву та документи розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області та 24 лютого 2025 року прийнято рішення № 56 про відмову в призначенні пенсії.

Рішенням від 24 лютого 2025 року № 56 Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 1, у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи, передбаченого статтею пунктом статтею 114 Закону № 1058-IV.

Згідно вказаного рішення вік позивача становить 52 роки, страховий стаж особи 33 роки 2 місяці 16 днів, пільговий стаж позивачка по Списку № 1 становить 0 років 10 місяців 20 днів.

За результатом розгляду заяви, та доданих документів, до страхового стажу роботи позивача не зараховано період догляду за дітьми ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки відсутні відомості про виховання їх до досягнення 3-х річного віку. Періоди роботи згідно Архівних довідок № 04-25/Т-143, 04-25/Т-140, 04-25/Т-144 від 30 січня 2025 року, не можливо взяти до уваги, оскільки Архівні довідки потребують розгляду Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України.

Вважаючи протиправною відмову відповідача 1 щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 1 позивач звернулась до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ від 05 листопада 1991 року (далі закон №1788-ХІІ) та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09 липня 2003 року (далі Закон №1058-IV) (в редакціях, чинних на момент виникнення спірних правовідносин).

Статтею 114 Закону № 1058-IV врегульовані питання щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.

Так, згідно з частиною першою статті 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до абзацу першого пункту 1 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

При цьому, працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: жінкам - на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону № 1058-IV №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина друга статті 24 Закону №1058-IV).

Відповідно до частини третьої статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.

За кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

За приписами статті 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно із пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637), визначено, що за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 зазначеного Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Особливості підтвердження трудового стажу окремих категорій працівників визначені пунктом 20 Порядку № 637, згідно з яким у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій. У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на територіях, зазначених в абзаці другому пункту 18 цього Порядку, стаж роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. У разі відсутності правонаступника, а також у разі знищення архівів у зв`язку з воєнними (бойовими) діями підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи, а також до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням із Мінсоцполітики та Мінфіном.

Системний аналіз наведених норм права свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Аналогічна правова позиція неодноразово виснувалась Верховним Судом, зокрема, у постановах від 29 березня 2023 року у справі №360/4129/20, від 12 вересня 2022 року у справі №569/16691/16-а, від 20 лютого 2020 року у справі №415/4914/16-а, від 21 травня 2020 року у справі №550/927/17, від 16 червня 2020 року у справі №682/967/17 та від 19 червня 2020 року у справі №359/2076/17.

Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Аналогічна позиція неодноразово викладалась Верховним Судом, зокрема, у постановах від 05 березня 2024 року у справі № 500/5342/21, від 04 липня 2023 року у справі № 580/4012/19, від 21 травня 2020 року у справі №550/927/17, від 20 лютого 2018 року у справі № 234/13910/17 та від 7 березня 2018 року у справі №233/2084/17.

Таким чином, довідка уточнюючого характеру може бути основним доказом підтвердження пільгового стажу в період роботи на відповідних посадах або за професіями лише в тих випадках, коли відсутня трудова книжка чи відповідні записи у трудовій книжці.

В ході судового розгляду встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач по досягненню 52 років звернулась до органів пенсійного фонду із заявою від 17 лютого 2025 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1.

Головним управлінням Пенсійного фонду України В Харківській області за результатами розгляду його заяви та долучених документів прийнято рішення від 24 лютого 2025 року №56, яким відмовлено в призначення пенсії за віком за Списком №1 з підстав відсутності на час звернення необхідного пільгового стажу. Так, до пільгового стажу не зараховано період роботи з 20 серпня 2001 року по 27 травня 2008 року за довідками № 04-25/Т-143, 04-25/Т-140, 04-25/Т-144 від 30 січня 2025 року, оскільки такі довідки потребують розгляду Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України.

Як вбачається з трудової книжки серії НОМЕР_2 від 15 серпня 1992 року, копія якої міститься в матеріалах справи:

- 20 серпня 2001 року - позивач прийнята в цех випалювання та графітування електродної продукції просочувальником 3 розряду ДЗ «Вуглекомпозит» м. Запоріжжя, Наказ № 39 від 10 серпня 2001 року;

- 01 лютого 2002 року - позивач переведена в цех №1 просочувальником по 4 розряду, наказ № 11-к від 07 лютого 2002 року;

- 18 березня 2004 року - по результатам атестації робочих місць за умовами праці для визначення права працівників на пільгове пенсійне забезпечення підтверджена професія просочувальника дільниці № 1 цеха №1 випалювання та графітування електродної продукції Список 1, року VII, п. 8, п. 7.8.а;

- 20 грудня 2007 року - Державний завод «Вуглекомпозит» перейменований в Державнне підприємство «Завод вуглецевих композитних матеріалів, наказ № 234 від 29 червня 2006 року Мінпромполітики України;

- 26 травня 2008 року позивач звільнена за власним бажанням по статті 38 КЗпП України, наказ № 47 від 26 травня 2008 року.

Додатково позивач надав до органів пенсійного фонду архівні довідки про підтвердження стажу роботу та умови праці.

Архівна довідка № 04-25/142 від 30 січня 2025 року: «Згідно з історичною довідкою та титульним аркушем до опису справ фонду № 2939 Відкритого акціонерного товариства «Вуглецевий композит» до ліквідації у найменуванні зазначеної юридичної особи відбувалися такі зміни: з 25 грудня 1996 року - Державний завод вуглець-вутлецевих композиційних матеріалів «Вуглекомпозит» Міністерства промисловості України; з 25 липня 1997 року - Державний завод вуглець-вутлецевих композиційних матеріалів «Вуглекомпозит» Міністерства промислової політики України; з 12 грудня 1999 року Державний завод вуглець-вутлецевих композиційних матеріалів «Вуглекомпозит» Державного комітету промислової політики України; з 21 вересня 2001 року Державний завод вуглець-вуглецевих композиційних матеріалів «Вуглекомпозит» Міністерства промислової політики України; 09 грудня 2008 року Відкрите акціонерне товариство «Вуглецевий композит».»

Архівна довідка № 04-25/145 від 30 січня 2025 року: « У документах фонду № 2939 ВАТ «Вуглецевий композит», які надійшли на зберігання до архівного управління ЗМР, відомості про роботу з неповним робочим днем, переведення на іншу роботу, надання відпусток без збереження заробітної плати ОСОБА_1 не надходили.

Архівна довідка № 04-25/141 від 30 січня 2025 року підтверджено виплату заробітної плати позивачу за період 2001-2008 роки.

Суд зазначає, що трудова книжка позивача в частині спірних періодів оформлена у відповідності до вимог законодавства, в трудовій книжці містяться відомості про роботу позивача у спірний період на ДЗ «Вуглекомпозит», вказані записи вчинені на підставі наказів по підприємству про прийняття на роботу, звільнення за переведенням за статтею 38 КЗпП України, записи завірені підписом уповноваженої особи та печатками підприємства.

Крім того, трудова книжка у періоді роботи з 20 серпня 2001 року по 26 травня 2008 року містить необхідні відомості, що визначають право на призначення пенсії на пільгових умовах, а саме: відомості про атестацію робочого місця за Списком №1.

Відповідачем не обґрунтовано причин не врахування відомостей трудовій книжці в частині спірного спеціального стажу позивача.

Поряд з цим, судом враховано, що професія (посада) «просочувальник в цеху випалювання та графітування», на якій позивач працював у період з 20 серпня 2001 року по 27 травня 2008 року, передбачена Списком 1, затвердженим постановою КМУ №162 від 11 березня 1994 року Списком 1, затвердженим постановою КМУ №36 від 16 січня 2003 року ( розділ VІІ підрозділ 8 код 1071000а-17424).

Також, з матеріалів пенсійної справи вбачається, що позивачем разом із трудовою книжкою надавалась архівна довідка № 04-25/Т-143, 04-25/Т-140, 04-25/Т-144 від 30 січня 2025 року, які містять інформацію щодо змін організаційно правової форми Державного заводу «Вуглекомпозит», щодо табелів обліку робочого часу позивача за період з 2001 по 2008 рік на підставі первинних документів фонду та всю інформацію щодо прийняття позивача на роботу до ДЗ «Вуглекомпозиит» та припинення трудового договору.

У вищезазначених довідках відсутня інформація щодо проведення атестації, в той же час, суд зазначає, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо. Особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку №1 чи Списку 2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку № 442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі №520/15025/16-а викладено правовий висновок, відповідно до якого не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах; відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника, при цьому, контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Довідка про підтвердження наявного стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, без вказання номеру та дати складання, підписана ліквідатором ВАТ «Вуглецевий композит», яка долучена позивачем до позовної заяви, не може бути прийнята судом до уваги при встановлені правомірності прийняття спірного рішення, оскільки позивачем вона не надавалась до пенсійного органу з заявою про призначення пенсії від 17 лютого 2025 року. Вказане твердження підтверджується копією заяви про призначення пенсії від 17 лютого 2025 року з визначенням переліку документів, доданих до заяви.

Посилання відповідача 1 в обґрунтування причин незарахування вказаного спірного періоду до пільгового стажу за Списком №,1 у зв`язку із необхідністю їх розгляду Комісією при Головному управлінні Пенсійного фонду України суд вважає безпідставними, оскільки підтвердження пільгового стажу через комісію відбувається у разі ліквідації підприємства без правонаступника, та разі відсутності документів на підтвердження пільгового стажу.

Відповідачами не обґрунтовано причин неврахування відомостей в трудовій книжці в частині спірного спеціального стажу позивача, а також не врахування записів трудової книжки, архівних довідок, документів про атестацію на підприємстві, відомостей в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (довідка форми ОК-5).

З урахуванням викладеного та записів в трудовій книжці в частині спірного періоду з 20 серпня 2001 року по 26 травня 2008 року, підтверджено зайнятість позивача повний робочий день на посаді просочувальника в цеху випалювання та графітування, тобто за професіями (посадами), що передбачені та атестовані на підприємстві за Списком №1.

За таких обставин, відмовляючи позивачу в зарахуванні до пільгового стажу за Списком №1 періоду її роботи з 20 серпня 2001 року по 26 травня 2008 року відповідач -1 діяв протиправно, тому з метою відновлення порушеного права суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача зарахувати позивачу до пільгового стажу за Списком №1 вказаний період її роботи.

Що ж стосується наявності підстав для зарахування до страхового стажу позивача періоду з 24 травня 1999 року- 24 травня 2002 року по догляду за дитиною до 3-х років суд зазначає наступне.

Разом із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 1 позивач надала до органів пенсійного фонду копію Свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 09 вересня 1999 року, відповідно до якого позивач є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також Свідоцтво про народження Серії НОМЕР_4 від 01 липня 1994 року, відповідно до якого позивач є матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Спірний період по догляду за дитиною (з 24 травня 1999 року по 24 травня 2002 року) не зарахованого відповідачем -1 до загального страхового стажу позивача у зв`язку із відсутністю відомостей про виховання її до досягнення 3-х річного віку.

Відповідно до статті 179 КЗпП України, яким врегульовано відносини між працівником та роботодавцем, за бажанням жінки їй надається відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з виплатою за ці періоди допомоги відповідно до законодавства. До страхового стажу зараховуються періоди, протягом яких особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за які щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до частини 2 статті 24 Закону № 1058 встановлено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Тобто, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до трудового стажу для призначення пенсії до 01 січня 2004 року (дата набрання чинності Законом № 1058), зараховується до страхового стажу і порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.

Так, до 01 січня 2004 року до трудового стажу включалися всі періоди перебування у трудових відносинах, в тому числі у періоди відпусток: - для догляду за дитиною до 3-х років; - у зв`язку з вагітністю та пологами; - для догляду за дитиною відповідно до медичного висновку, але не більш як до досягнення дитиною шестирічного віку.

Також до трудового стажу до 01 січня 2004 року включався час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку, що підтверджується пунктом 11 Порядку № 637.

Згідно до наведеного пункту Порядку № 637 документами на підставі яких встановлюється час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми є: свідоцтво про народження дитини; документи про те, що до досягнення дитиною 3-річного віку мати не працювала.

Суд зазначає, що трудова книжка позивача не містить записів щодо перебування позивача у період з травня 1999 року до 20 серпня 2001 року у трудових відносинах із роботодавцем. Позивачем надано свідоцтво про народження дитини.

Враховуючи наведене, суд вважає наданих позивачем документів достатніми для зарахування до загального стажу позивача часу догляду за дитиною ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , але не більше до 20 серпня 2001 року, саме дати працевлаштування позивача.

За викладених у мотивувальній частині рішення обставин, оскаржуване рішення від 24 лютого 2025 року №56 прийняте відповідачем 1 не у відповідності до вимог частини 2 статті 2КАС України, що в свою чергу свідчить про наявність підстав для його скасування.

Щодо позовних вимог про зобов`язання вчинити певні дії, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень частини першої статті 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункт 4 частини другої статті 245 КАС України).

Відповідно до частини четвертої статті 245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Нормами частини другої статті 5 КАС України передбачено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Ефективний засіб правового захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02).

Як убачається з матеріалів справи, спір стосується наслідків розгляду відповідачем 1 заяви позивача від 17 лютого 2025 року про призначення пенсії за віком у вигляді рішення від 24 лютого 2025 року №56, яке скасовано судом як протиправне.

При цьому, судом зроблено висновок про неправомірність відмови відповідача - 1 у зарахуванні періодів роботи позивача до загального стажу періоду з 24 травня 1999 року по 19 серпня 2001 року по догляду за дитиною, до пільгового стажу за Списком № 1 період роботи з 20 серпня 2001 року по 27 травня 2008 року за професією просочувальника в цеху випалювання та графітування в Державному заводі «Вуглекомпозит» (ВАТ «Вуглецевий композит»), та зобов`язано відповідача зарахувати вказані спірні періоди роботи до зального страхового (по догляду за дитиною до 3-х річного віку) та пільгового стажу (період роботи на ВАТ «Вуглецевий композит»).

Суд зазначає, обрахунок стажу, що враховується у призначенні пенсії, є дискреційним повноваженням пенсійного органу. Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Оскільки відповідачем 1 протиправно відмовлено позивачеві у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 1, що встановлено судом, поряд з цим встановлено, що позивач на час звернення із заявою від 17 лютого 2025 року про призначення пенсії за віком досягла необхідного пенсійного віку з урахуванням пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», мала необхідний страховий стаж, водночас на час судового розгляду матеріали справи не містять доказів обрахунку пільгового стажу з урахуванням зобов`язальних вимог суду, зважаючи на дискрецію пенсійного органу в питаннях обрахунку стажу (в тому числі пільгового), необхідного для призначення пенсії, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача 1 повторно розглянути заяву позивача від 17 лютого 2025 року про призначення пенсії за віком та з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні, оскільки саме такий спосіб захисту порушеного права позивача у даному випадку є належним та це необхідне для ефективного захисту порушеного права.

Позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача 2 «виплачувати пенсію» не підлягають задоволенню, оскільки заявлені на майбутнє. Позаяк, на час розгляду справи питання про призначення пенсії позивачу ще не вирішено. Водночас, судовому захисту підлягають лише реально порушені права, захист не порушених прав не узгоджується з завданням та принципами адміністративного судочинства.

При вирішенні спору суд зобов`язаний надати оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду.

Відповідний правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 15 травня 2024 року у справі №160/14647/22.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного способу захисту способам, визначеним законодавством, є підставою для відмови у цій частині задоволення позовних вимог.

Згідно із частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню.

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (частина 1 статті 143 КАС України).

Згідно із частиною 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 605,60 грн. за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Харківській області.

Керуючись статтями 2, 9, 77, 90, 139, 242-246 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення № 56 від 24 лютого 2025 року Головного управління пенсійного фонду України у Харківській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначені пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 до загального стажу час догляду за дитиною ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , період з 24 травня 1999 року по 19 серпня 2001 року, до пільгового стажу за Списком № 1 період роботи з 20 серпня 2001 року по 27 травня 2008 року за професією просочувальника в цеху випалювання та графітування в Державному заводі «Вуглекомпозит» (ВАТ «Вуглецевий композит»), у зв`язку із чим повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 17 лютого 2025 року щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 1 з урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині судового рішення у справі № 280/4571/25.

В задоволенні решти позовних відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 суму судового збору у розмірі 605,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення виготовлено в повному обсязі та підписано 10 вересня 2025 року.

Суддя Д.В. Татаринов