Справа № 380/7706/22
Суддя: Бучик А.Ю.
Дата ухвалення: 2025-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

10 вересня 2025 року

м. Київ

справа №380/7706/22

адміністративне провадження №Зі/990/150/25

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Бучик А.Ю., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів у складі: Берназюка Я.О., Чиркіна С.М. та Шарапи В.М. у справі №380/7706/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2025 року, залишеною без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03 червня 2025 року змінено порядок і спосіб виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05 липня 2022 року у справі № 380/7706/22 шляхом стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_1 нарахованої суми доплати пенсії за період з грудня 2019 року по листопад 2022 року, що становить 313587,00 грн.

Не погодившись з судовими рішеннями, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області подало касаційну скаргу до Верховного Суду.

Верховний Суд ухвалою від 24 липня 2025 року відкрив касаційне провадження на вказані судові рішення.

22 серпня 2025 року ОСОБА_1 подав до Суду заяву про відвід колегії суддів у складі: Берназюка Я.О., Чиркіна С.М. та Шарапи В.М., обґрунтовуючи тим, що у судовій практиці наявні розбіжності щодо застосування Верховним Судом статті 328 КАС України у контексті касаційного перегляду судових рішень, які стосуються зміни способу та порядку виконання судового рішення. У своїй заяві позивач також вказує, що Судом допущено застосування подвійних стандартів та надано перевагу інтересам державного органу при прийнятті рішення про відкриття касаційного провадження у справі.

Зазначає, що позивачем була подана касаційна скарга на ухвалу про зміну способу і порядку виконання рішення у іншій справі (№ 380/23518/21), проте Верховний Суд ухвалою від 22.07.2025 відмовив у відкритті касаційного провадження, оскільки така ухвала не входить до переліку ухвал, які підлягають касаційному оскарженню.

Вказане, на думку скаржника, свідчить про наявність обставин, що викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності цієї колегії суддів.

За наслідками вирішення питання про обґрунтованість заявленого відводу Верховний Суд постановив ухвалу від 08 вересня 2025 року, якою визнав необґрунтованою заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Касаційного адміністративного суду Берназюка Я.О., Чиркіна С.М. та Шарапи В.М. від касаційного розгляду адміністративної справи № 380/7706/22 та передав останню для визначення судді, який не входить до складу суду, що розглядає цю справу, в порядку, передбаченому КАС України, для розгляду питання про відвід.

За наслідками автоматизованого розподілу судових справ заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, визначеної для розгляду цієї справи, передано на розгляд судді Бучик А.Ю.

Відповідно до частини восьмої статті 40 КАС України суддя, якому передано заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження.

Вирішуючи заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів, суддя-доповідач виходить з такого.

Згідно з частиною першою статті 36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Отже, з огляду на нормативний зміст пункту 4 частини першої статті 36 КАС України відвід судді може бути заявлений й з інших підстав, відмінних від перелічених у пунктах 1, 2, 3, 5 частини першої цієї ж статті. У будь-якому разі оцінюватися має саме те, чи викликають певні обставини розумний сумнів у неупередженості або об`єктивності судді у стороннього спостерігача.

Метою запровадження інституту відводу судді (суддів) від розгляду справи є гарантування безсторонності суду, зокрема, з ціллю запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У зв`язку із цим Верховний Суд звертає увагу на те, що стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручання, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово "неупереджений" передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Варто зауважити, що жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції "неупередженість" ("безсторонність") судді", а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості суд вважає за потрібне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Білух проти України", заява №33949/02, п. 49; "Fey v. Austria", заява №14396/88, пп. 27, 28 та 30; "Wettstein v. Switzerland", заява № 33958/96, п.п. 42-43, "Pullar v. United Kingdom", заява № 22399/93, п. 38 та інші) обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:

1) "об`єктивним критерієм", який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність; вирішальною є саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;

2) "суб`єктивним критерієм", який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

Таким чином, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.

Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розгляду справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо).

Відповідно до частини четвертої статті 36 КАС України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Таким чином, заява ОСОБА_1 про відвід суддів: Берназюка Я.О., Шарапи В.М., Чиркіна С.М. від участі у розгляді справи № 380/7706/22 ґрунтується на припущеннях та незгоді з ухвалою Верховного Суду від 24.07.2025 про відкриття касаційного провадження.

Проаналізувавши аргументи, якими заявник обґрунтовує заявлений відвід колегії суддів у складі: Берназюка Я.О., Шарапи В.М., Чиркіна С.М. у справі № 380/7706/22, вважаю, що доводи скаржника про їхню необ`єктивність та/або упередженість є безпідставними, адже в заяві не наведено, а судом не встановлено фактів прояву вказаними суддями прямої чи опосередкованої заінтересованості в результаті розгляду цієї справи. Не встановлено й інших підстав, передбачених статтями 36, 37 КАС України, які б унеможливлювали участь у розгляді цієї справи вказаними суддями та викликали б необхідність у їх відводі.

Верховний Суд наголошує, що не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Проаналізувавши доводи, наведені у заяві про відвід колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Берназюка Я.О., Шарапи В.М., Чиркіна С.М., вважаю, що ця заява не містить будь-яких об`єктивних доказів та доводів, які б підтверджували наявність обставин, що обґрунтовано викликають сумнів у неупередженості або необ`єктивності суддів, зокрема таких, які містили б належні, достатні, допустимі та достовірні дані щодо порушення гарантій неупередженості цих суддів як з погляду «суб`єктивного критерію», так і з погляду «об`єктивного критерію».

З урахуванням зазначеного, заява ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Берназюка Я.О., Шарапи В.М., Чиркіна С.М. задоволенню не підлягає

Керуючись статтями 36, 40 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід колегії суддів у складі: Берназюка Я.О., Чиркіна С.М. та Шарапи В.М. у справі № 380/7706/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя А.Ю. Бучик