Справа № 160/24643/25
Суддя: Савченко Артур Владиславович
Дата ухвалення: 2025-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
27 серпня 2025 року позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою, в якій заявлені вимоги:
- визнати протиправними дії відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 , які полягають у внесенні до Єдиного державного реєстру призовників військовозобов`язаних та резервістів даних про порушення позивачем, ОСОБА_1 законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію;
- зобов`язати відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 виключити з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів даних про порушення ОСОБА_1 законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
09 вересня 2025 року від позивача надійшла заява про забезпечення позову, в якій просить:
- зобов`язання відповідача, ІНФОРМАЦІЯ_3 виключати з Єдиного державного реєстру мобілізованих, військовозобов`язаних та резервістів інформацію про розшук позивача ОСОБА_1 та прибрати червону стрічку в військово облікового документу до вирішення справи по суті;
- заборони відповідачу, ІНФОРМАЦІЯ_4 здійснювати дії з призову на військову службу позивача ОСОБА_1 до вирішення справи по суті;
В обґрунтування поданої заяви представник вказав, що невжиття заходів забезпечення позову може унеможливити або суттєво ускладнити виконання судового рішення у разі задоволення позову, створити перешкоди для здійснення прав позивача, а саме: (право на закриття адміністративного провадження в ІНФОРМАЦІЯ_5 , термін якого вже сплинув): - це право на свободу пересування. Особа оголошена в розшук, ризикує бути затримана поліцією, що обмежує її вільне пересування Україною. Розшук обмежує виїзд за кордон. Перебування в розшуку може привести до відмови в наданні дозвільних документів для виїзду з країни, наприклад на відпочинок або на лікування. - обмеження в працевлаштуванні та оформленні документів. Можуть виникнути труднощі з влаштуванням на роботу або з отриманням необхідних документів.
Розглянувши заяву про забезпечення позову та перевіривши подані матеріали, суд зазначає таке.
За приписами п. 1 ч.1 ст. 153 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову може бути подана до подання позовної заяви та подається, в такому випадку, до суду, до якого має бути подано позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо, зокрема, невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено:
1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;
2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;
3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії;
4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;
5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Частиною 2 ст. 151 КАС України передбачено, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Судом встановлено, що позивач просить зобов`язання відповідача, ІНФОРМАЦІЯ_3 виключати з Єдиного державного реєстру мобілізованих, військовозобов`язаних та резервістів інформацію про розшук позивача ОСОБА_1 та прибрати червону стрічку в військово облікового документу до вирішення справи по суті.
При цьому, у позовні заяві позивач просить зобов`язати відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 виключити з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів даних про порушення ОСОБА_1 законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Отже, спосіб забезпечення позову, обраний позивачем, є фактично вирішенням справи по суті на період перебування справи у провадженні суду та вирішення справи судом, що є неприпустимим.
Слід зауважити, що на даному етапі суд позбавлений можливості встановити наявність ознак протиправності дій суб`єкта владних повноважень, оскільки встановлення ознак протиправності дій відповідача є фактично вирішенням адміністративного спору по суті, що є неприпустимим на цій стадії судового процесу.
Також позивач просить заборони відповідачу, ІНФОРМАЦІЯ_4 здійснювати дії з призову на військову службу позивача ОСОБА_1 до вирішення справи по суті.
Однак, заявник не надав жодних належних і допустимих доказів реальної, безпосередньої та невідворотної загрози призову саме у період розгляду справи: повісток із визначеною датою та місцем прибуття, розпорядчих документів ТЦК та СП, повідомлень про проведення конкретних процесуальних дій.
Крім того, вказаний захід не є співмірним і не має безпосереднього зв`язку з предметом спору (ч. 2 ст. 151 КАС України), оскільки предмет позову стосується виключення відомостей із Єдиного державного реєстру.
Суд зазначає, що у матеріалах судової справи відсутні будь-які належні та допустимі докази того, що стосовно ОСОБА_1 відкрито або фактично здійснюється розгляд адміністративного провадження.
Сам по собі запис у реєстрах про розшук не підтверджує факту відкриття та здійснення розгляду адміністративної справи щодо позивача та не свідчить про вчинення відповідачем конкретних процесуальних дій у межах такого провадження.
Крім того, вказаний захід не є співмірним і не має безпосереднього зв`язку з предметом спору (ч. 2 ст. 151 КАС України), оскільки предмет позову стосується виключення відомостей із Єдиного державного реєстру.
Також суд зазначає, що заявник не надав жодних належних і допустимих доказів про наявність ризиків, які нібито унеможливлять виконання майбутнього рішення.
Такі твердження зводяться виключно до припущень і не підтверджені належними та допустимими доказами.
В матеріалах справи відсутні будь-які офіційні документи, які б підтверджували право на свободу пересування, відмову у перетині державного кордону, а також ризик затримання поліцією чи реальні обмеження у сфері працевлаштування.
Самі по собі оціночні твердження та припущення не підтверджують предмет доказування й не можуть бути враховані судом.
Суд зазначає, що співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачам здійснювати певні дії.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03.10.2018 року у справі № 826/5233/18.
Враховуючи те, що у поданій заяві про забезпечення позову позивач не довів існування жодної з обставин, передбачених частиною 2статті 150 КАС України, за наявності яких суд може забезпечити позо, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову на підставі частини 2статті 150 КАС України є необґрунтованою.
Враховуючи викладене, у задоволенні заяви про забезпечення позову необхідно відмовити.
Керуючисьстаттями 248,256 КАС України, суд
ухвалив:
Ухвала про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.В. Савченко