Справа № 320/7059/23
Суддя: Лапій С.М.
Дата ухвалення: 2025-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2025 року справа №320/7059/23

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лапій С.М., розглянувши в м. Києві у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом громадянина ОСОБА_1 до Генерального штабу Збройних Сил України про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся громадянин ОСОБА_1 з позовом, в якому просить:

визнати протиправним та скасувати наказ начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 31.01.2023 №22 (по стройовій частині) в частині виключення зі списків особового складу Генерального штабу Збройних Сил України та всіх видів забезпечення;

зобов`язати начальника Генерального штабу Збройних Сил України видати наказ (по стройовій частині) про виключення позивача зі списків особового складу Генерального штабу Збройних Сил України та всіх видів забезпечення з дати проведення з позивачем повного розрахунку за всіма видами забезпечення.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 24.04.2023 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю наказу від 31.01.2023 №22 (по стройовій частині) в частині виключення позивача зі списків особового складу Генерального штабу Збройних Сил України та всіх видів забезпечення до проведення з ним повного розрахунку при звільненні.

Відповідач відзиву на позов до суду не подав.

На підставі ст. 194, 205 КАС України судом прийнято рішення про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_1 проходив військову службу за контрактом у Збройних Силах України.

Наказом начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 25.01.2023 №23 (по особовому складу) полковника юстиції ОСОБА_1 звільнено з військової служби у відставку за станом здоров`я (п.п. «б» п. 3 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу»).

Наказом начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 31.01.2023 №22 (по стройовій частині) полковника юстиції ОСОБА_1 з 31.01.2023 виключено зі списків особового складу, всіх видів забезпечення та направлено для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вважаючи в частині протиправним наказ відповідача, позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 4 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України.

Згідно частини 7 статті 26 Закону № 2232-XII звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Відповідно до пункту 225 Положення звільнення військовослужбовців із військової служби здійснюється: під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) - на підставах, передбачених частиною третьою, пунктом 2 частини четвертої, пунктом 3 частини п`ятої та пунктом 3 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу": у військових званнях до полковника (капітана 1 рангу) включно за всіма підставами - командувачами видів Збройних Сил України, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, командиром військової частини НОМЕР_1 , начальником Генерального штабу Збройних Сил України, керівником служби персоналу Міністерства оборони України, начальником Національного університету оборони України імені Івана Черняховського.

Частина 3 статті 26 Закону № 2232-XII передбачає, що закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Відповідно до абз. 1 пункту 242 Положення після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки за вибраним місцем проживання. Особи, звільнені з військової служби, зобов`язані у п`ятиденний строк прибути до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік.

Згідно з абз. 3 пункту 242 Положення особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

З матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_1 наказом начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 31.01.2023 №22 (по стройовій частині) полковника юстиції ОСОБА_1 з 31.01.2023 виключено зі списків особового складу, всіх видів забезпечення та направлено для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Повний розрахунок грошового забезпечення у розмірі 942 898,57грн. з позивачем проведено 11.02.2023, що підтверджується випискою із заробітної карти Укрексімбанку.

Позивач стверджує, що з ним не було проведено повного розрахунку за речовим забезпеченням, а тому оскільки він згоди на виключення зі списків особового складу до проведення повного розрахунку за всіма видами забезпечення не надавав, оскаржуваний наказ в частині виключення його зі списків особового складу Генерального штабу Збройних Сил України та всіх видів забезпечення є передчасним та підлягає скасуванню.

Суд зазначає, що дійсно відповідачем розрахунок з позивачем при звільнені проведено без урахуванням вимог абз. 3 пункту 242 Положення.

Однак, позивач не ставить під сумнів суму виплаченого грошового забезпечення при звільненні у розмірі 942 898,57грн.

З оскаржуваного наказу вбачається, що позивачу не передбачено до виплати грошову компенсацію за речове забезпечення.

Позивач не позбавлений права звернутися до суду з позовом про оскарження дій/бездіяльності відповідача щодо ненарахування та невиплати компенсації за речове забезпечення.

Не виплата компенсації за речове забезпечення позивачу станом на день виключення зі списків особового складу, всіх видів забезпечення та затримання розрахунку при звільненні на 11 календарних днів на думку суду не є підставою для скасування наказу начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 31.01.2023 №22 (по стройовій частині) в частині виключення позивача зі списків особового складу Генерального штабу Збройних Сил України та всіх видів забезпечення та зобов`язання відповідача видати наказ (по стройовій частині) про виключення позивача зі списків особового складу Генерального штабу Збройних Сил України та всіх видів забезпечення з дати проведення з позивачем повного розрахунку за всіма видами забезпечення.

З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно зі ст. 76 Кодексу адміністративного судочинства України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до положень статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог частин першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

У зв`язку із відмовою у задоволенні позову, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. ст. 241-246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, Київський окружний адміністративний суд, -

в и р і ш и в :

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Лапій С.М.