Справа № 420/33575/24
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2025-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/33575/24

Категорія 112010200Головуючий у суді І інстанції: Андрухів В.В. час і місце ухвалення: спрощене провадження, м. Одеса
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Семенюка Г.В.,

суддів Федусика А.Г., Шляхтицького О.І.,

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 травня 2025 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

встановиВ:

Позивач, звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, мотивуючи його тим, що він звернувся до ГУ ПФУ в Одеській області з заявою від 26.06.2024 року про призначення пенсії за віком відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Заява розглянута за принципом екстериторіальності ГУ ПФУ в Запорізькій області, яке рішенням від 03.07.2024 року № 57 відмовило в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Відповідачем було не зараховано у повному обсязі період ведення підприємницької діяльності за період з 01.02.2004 по 31.12.2004, з 01.01.2005 по 31.12.2005 роки. Листом ГУ ДПС в Одеській області повідомило, що позивач у періоди з 01.02.2004 по 31.12.2004, з 01.01.2005 по 31.12.2005 роки перебував на спрощеній системі оподаткування. Позивач вважає, що оскільки він сплачував збір на обов`язкове державне пенсійне страхування у складі єдиного податку, то така обставина надає йому право на зарахування вказаних періодів здійснення ним підприємницької діяльності до страхового стажу за періоди з 01.02.2004 по 31.12.2004, з 01.01.2005 по 31.12.2005 роки. Позивач також вважає, що періоди 23.01.2023, 03.03.2023, 06.03.2023, 28.06.2023, 10.07.2023, 21.07.2023, 22.07.2023, 28.07.2023, 19.08.2023, 23.09.2023, 07.10.2023, 10.10.2023, 15.10.2023, 22.10.2023, 07.11.2023, 09.11.2023, 10.11.2023, 13.11.2023, 17.12.2023, коли позивач брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в м. Одеса, акваторії Чорного моря, мають бути зараховані у пільговому обчисленні до страхового стажу в розрахунку один місяць служби за три місяці.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 21 травня 2025 року позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 03.07.2024 року № 57. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 та зарахувати до його страхового стажу у повному обсязі період ведення підприємницької діяльності за період з 01.02.2004 по 31.12.2004, з 01.01.2005 по 31.12.2005 роки, а також періоди 23.01.2023, 03.03.2023, 06.03.2023, 28.06.2023, 10.07.2023, 21.07.2023, 22.07.2023,28.07.2023, 19.08.2023, 23.09.2023, 07.10.2023, 10.10.2023, 15.10.2023, 22.10.2023, 07.11.2023, 09.11.2023, 10.11.2023, 13.11.2023, 17.12.2023, коли ОСОБА_1 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в м. Одеса, акваторії Чорного моря у пільговому обчисленні в розрахунку один місяць служби за три місяці.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області подало апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою у задоволенні вимог позивача відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що задовольняючи позов, суд першої інстанції не врахував, що період роботи позивача з 01.02.2004 по 31.12.2004, з 01.01.2005 по 31.12.2005 має бути зараховано до стажу виключно на підставі індивідуальних відомостей про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхуванням (довідка за формою ОК-5). До страхового стажу позивача не зараховано період ведення підприємницької діяльності з 01.02.2004 по 31.12.2004, з 01.01.2005 по 31.12.2005, оскільки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні дані про зазначені періоди роботи. Також, Законом №1058 зарахування до пільгового стажу періодів військової служби в особливий період в кратному розмірі не передбачено, тому період проходження служби зараховано до загального стажу в одинарному розмірі згідно ст. 24 Закону №1058.

ОСОБА_1 було надано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що доводи, викладені в апеляційній скарзі є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 травня 2025 року винесено законно та обґрунтовано, а тому підстави для його скасування відсутні. Крім того, позивач вказує, що ним підтверджено довідкою ГУ ДПС в Одеській області від 11.04.2024 року № 13882/6/15-32-24-07-10 факт перебування його в період з 11.11.2002 по 10.04.2006 на спрощеній системі оподаткування та сплату ним єдиного податку з фізичних осіб у 2002-2005 роках. Відповідно довідок про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України від 18.01.24 та від 04.07.2023р., виданими військовою частиною НОМЕР_1 (а.с.21, 22), у періоди 23.01.2023, 03.03.2023, 06.03.2023, 28.06.2023, 10.07.2023, 21.07.2023, 22.07.2023,28.07.2023, 19.08.2023, 23.09.2023, 07.10.2023, 10.10.2023, 15.10.2023, 22.10.2023, 07.11.2023, 09.11.2023, 10.11.2023, 13.11.2023, 17.12.2023 позивач брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в м. Одеса, акваторії Чорного моря. Отже, час проходження такої служби зараховується у трикратному розмірі незалежно від того, який вид пенсії та за яким законом вона призначається.

На підставі ст. 311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до посвідчення серія НОМЕР_2 позивач є учасником бойових дій (а.с.11).

Відповідно до довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 15.02.2024р. позивач проходив військову службу 15.11.1983р. по 26.11.1986р. та з 20.01.2023р. по 07.02.2024р. (а.с. 65).

Позивач звернувся до ГУ ПФУ в Одеській області з заявою від 26.06.2024 року про призначення пенсії за віком відповідно до п.4 ч.1 ст.115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 60).

За принципом екстериторіальності заява позивача розглянута Головним управлінням ПФУ в Запорізькій області, яке рішенням від 03.07.2024 року № 57 відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. У рішенні зазначено, що згідно наданих документів страховий стаж позивача складає 21 рік 10 місяців 22 дні. На обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України не перебуває та пенсію не отримує. (а.с. 66).

Відповідно до вказаного рішення відповідачем не було зараховано до страхового стажу період ведення підприємницької діяльності за період з 01.02.2004 по 31.12.2004, з 01.01.2005 по 31.12.2005 роки.

Також судом встановлено, що позивач був зареєстрований як фізична особа-підприємець з 11.11.2002р., що підтверджує Свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця від 11.11.2002 та Свідоцтво про державну реєстрацію (перереєстрацію) суб`єкта підприємницької діяльності фізичної особи (а.с.19, 20).

Відповідно до листа ГУ ДПС в Одеській області від 11.04.2024р. позивач перебував на обліку як суб`єкт підприємницької діяльності в Київській ДПІ ГУ ДПС в Одеській області з 11.11.2002р. по 10.04.2006р. і ним був сплачений єдиний податок для фізичних осіб (а.с. 23).

Відповідно до розрахунку страхового стажу страховий стаж з урахуванням перетину періодів складає 21 рік 10 місяців 22 дні. З розрахунку вбачається, що період здійснення підприємницької діяльності з 01.02.2004 по 31.12.2004 та з 01.01.2005 по 31.12.2005 не врахований позивачу до страхового стажу у повному обсязі. Зараховано лише період з 01.01.2004 по 31.01.2004 (1 міс.), з 01.02.2004 по 31.12.2004 (зараховано 3 міс 25 днів), з 01.04.2005 по 30.04.2005 (1 міс.), з 01.05.2005 по 31.12.2005 (зараховано 1 міс. 14 днів) (а.с.24).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції зазначив, що позивачем підтверджено довідкою ГУ ДПС в Одеській області від 11.04.2024 року № 13882/6/15-32-24-07-10 факт перебування його в період з 11.11.2002 по 10.04.2006 на спрощеній системі оподаткування та сплату ним єдиного податку з фізичних осіб у 2002-2005 роках. Таким чином, суд доходить висновку, що позивачем шляхом сплати єдиного податку у спірний період було сплачено у тому числі й страхові внески до Пенсійного фонду України. Відтак, суд дійшов висновку, про неправомірність неврахування відповідачем до страхового стажу позивача періодів здійснення підприємницької діяльності з 01.02.2004 по 31.12.2004 та з 01.01.2005 по 31.12.2005 роки, в які позивач перебував на спрощеній системі оподаткування, сплачував єдиний податок, а відповідно і страхові внески. Відповідно довідок про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України від 18.01.24 та від 04.07.2023р., виданими військовою частиною НОМЕР_1 (а.с.21, 22), у періоди 23.01.2023, 03.03.2023, 06.03.2023, 28.06.2023, 10.07.2023, 21.07.2023, 22.07.2023,28.07.2023, 19.08.2023, 23.09.2023, 07.10.2023, 10.10.2023, 15.10.2023, 22.10.2023, 07.11.2023, 09.11.2023, 10.11.2023, 13.11.2023, 17.12.2023 позивач брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в м. Одеса, акваторії Чорного моря. Отже, з наведених вище нормативних актів випливає, що час проходження такої служби зараховується у трикратному розмірі незалежно від того, який вид пенсії та за яким законом вона призначається.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду погоджується з означеними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно приписів статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частинами 1, 2 статті 21 Закону №1058-ІV передбачено, що персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється з метою обліку застрахованих осіб, учасників накопичувальної системи пенсійного страхування та їх ідентифікації, а також накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про облік застрахованих осіб і реалізацію ними права на страхові виплати у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та накопичувальній системі пенсійного страхування. Для формування інформаційної бази системи персоніфікованого обліку використовуються відомості, що надходять від: державних реєстраторів юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців; роботодавців; застрахованих осіб; фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування; центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану, виконавчих органів сільських, селищних, міських (крім міст обласного значення) рад та уповноважених суб`єктів для обліку даних Єдиного державною демографічного реєстру; податкових органів, територіальних органів Пенсійного фонду за результатами перевірок платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або в порядку міжвідомчого обміну інформацією; державної служби зайнятості; інших підприємств, установ, організацій та військових частин; компаній з управління активами; зберігачів; інших джерел, передбачених законодавством.

На кожну застраховану особу відкривається персональна електронна облікова картка, якій присвоюється унікальний номер електронної облікової картки. Унікальний номер електронної облікової картки формується автоматично шляхом додавання одиниці до останнього наявного унікального номера електронної облікової картки. Порядок та строки впровадження унікальних номерів електронних облікових карток застрахованих осіб, порядок ведення персональних електронних облікових карток визначаються Пенсійним фондом.

Пунктом 1 частини 2 статті 22 Закону №1058-ІV визначено, що відомості, які містяться в системі персоніфікованого обліку, використовуються виконавчими органами Пенсійного фонду для: підтвердження участі застрахованої особи в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; обчислення страхових внесків; визначення права застрахованої особи або членів її сім`ї на отримання пенсійних виплат згідно з цим Законом; визначення розміру, перерахунку та індексації пенсійних виплат, передбачених цим Законом; надання застрахованій особі на її вимогу або у випадках, передбачених цим Законом та Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»; надання страховим організаціям, що здійснюють страхування довічних пенсій; надання аудитору, який відповідно до цього Закону здійснює аудит Накопичувального фонду; обміну інформацією з централізованим банком даних з проблем інвалідності.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058-IV).

Аналіз вказаних вище нормативно-правових актів дає підстави для висновку про те, що сам по собі статус підприємця та перебування на відповідній системі оподаткування не означає фактичне провадження підприємницької діяльності особою та автоматичну сплату страхових внесків.

До стажу зараховується лише той період (строк), за який особа сплатила страхові внески. При цьому, страховий стаж обчислюється в місяцях. З дня набрання чинності Законом №1058-IV, а саме: з 01.01.2004, повний місяць роботи зараховується в повному обсязі за умови, якщо сума сплачених за цей місяць страхових внесків є не меншою за мінімально встановлений розмір. Якщо сума сплачених внесків є меншою, то лише за умови здійснення доплати до мінімального розміру цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць.

Разом з тим, 11.10.2017 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 №2148-VIII, яким розділі XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV доповнено пунктом 3-1 в наступній редакції: «До страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються в періоди: ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку:

- з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності;

- з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

Відтак, з 01.07.2000 по 31.12.2017 періоди перебування на єдиному/фіксованому податках зараховується в повному обсязі до страхового стажу особи, яка здійснювала підприємницьку діяльність із застосуванням спрощеної системи оподаткування, незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

Відповідно до абзацу 2 та 3 пункту 4 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі по тексту - Порядок №637 в редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин), періоди провадження фізичною особою підприємницької діяльності зараховуються до стажу роботи за умови підтвердження документами про сплату страхових внесків (платіжними дорученнями, квитанціями установ банків, документами, що підтверджують поштовий переказ, інформацією Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків (за наявності), а періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, фіксованого податку, спеціального торгового патенту підтверджуються свідоцтвом про сплату єдиного податку; спеціальним торговим патентом; документами про сплату єдиного податку, фіксованого податку, придбання спеціального торгового патенту (за наявності платіжних доручень, квитанцій установ банків, документів, що підтверджують поштовий переказ).

Періоди провадження фізичною особою підприємницької діяльності можуть підтверджуватися даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (далі - Порядок №22-1), для підтвердження страхового стажу до 01.01.2004 подаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі Порядок №637), а за період роботи починаючи з 01.01.2004 - за даними Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

За змістом абзацу 4 підпункту 2 пункту 2.1 Розділу ІІ Порядку 22-1 період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності підтверджується індивідуальними відомостями про застраховану особу. Для підтвердження періоду здійснення підприємницької діяльності до 01.01.2004 можуть прийматись інші документи про сплату страхових внесків. Періоди підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01.01.2004, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, можуть зараховуватись до страхового стажу також на підставі свідоцтва про сплату єдиного податку або спеціального торгового патенту, або патенту про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування.

Таким чином, належними доказами, якими фізична особа-підприємець може підтвердити свій стаж, можуть бути документи про сплату страхових внесків, а саме: до 01 липня 2000 року - довідка Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків, після 01 липня 2000 року (для загальної системи оподаткування) та після 01 січня 2004 (для спрощеної системи оподаткування) - довідка із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку.

Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 26.10.2018 у справі №643/20104/15.

Указом Президента України від 03.07.1998 року № 727/8 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб`єктів малого підприємництва» було установлено, що спрощена система оподаткування, обліку та звітності запроваджується для таких суб`єктів малого підприємництва, зокрема: фізичних осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їх сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 тис. гривень.

Згідно п.2 вказаного Указу визначалося, що суб`єкти малого підприємництва - фізичні особи мають право самостійно обрати спосіб оподаткування доходів за єдиним податком шляхом отримання свідоцтва про сплату єдиного податку.

Ставка єдиного податку для суб`єктів малого підприємництва - фізичних осіб встановлюється місцевими радами за місцем їх державної реєстрації залежно від виду діяльності і не може становити менше 20 гривень та більше 200 гривень на місяць.

Суб`єкт підприємницької діяльності - фізична особа сплачує єдиний податок щомісяця не пізніше 20 числа наступного місяця на окремий рахунок відділень Державного казначейства України.

Відділення Державного казначейства України наступного дня після надходження коштів перераховують суми єдиного податку у таких розмірах:

до місцевого бюджету - 43 відсотки;

до Пенсійного фонду України - 42 відсотки;

на обов`язкове соціальне страхування - 15 відсотків (у тому числі до Державного фонду сприяння зайнятості населення - 4 відсотки) для відшкодування витрат, які здійснюються відповідно до законодавства у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, а також витрат, зумовлених народженням та похованням.

Наведені положення пункту 2 Указу Президента України від 03.07.1998 року № 727/8 були чинними, у тому числі протягом спірних періодів з 01.02.2004 по 31.12.2004 та з 01.01.2005 по 31.12.2005 роки, які не були зараховані в повному обсязі до страхового стажу позивача.

Отже, згідно пункту 2 Указу після надходження на розрахунковий рахунок податкової інспекції єдиний податок розподілявся в таких пропорціях: 43% залишалося в місцевому бюджеті, 42% йшли у Пенсійний фонд, 15% - у фонд соціального страхування. Таким чином, один податок заміняв одразу 3 відрахування, у тому числі й до Пенсійного фонду України.

Так, позивачем підтверджено довідкою ГУ ДПС в Одеській області від 11.04.2024 року № 13882/6/15-32-24-07-10 факт перебування його в період з 11.11.2002 по 10.04.2006 на спрощеній системі оподаткування та сплату ним єдиного податку з фізичних осіб у 2002-2005 роках.

Отже, позивачем шляхом сплати єдиного податку у спірний період було сплачено у тому числі й страхові внески до Пенсійного фонду України.

Таким чином суд першої інстанції дійшов вірного висновку, про неправомірність неврахування відповідачем до страхового стажу позивача періодів здійснення підприємницької діяльності з 01.02.2004 по 31.12.2004 та з 01.01.2005 по 31.12.2005 роки, в які позивач перебував на спрощеній системі оподаткування, сплачував єдиний податок, а відповідно і страхові внески, тому позовні вимоги ОСОБА_1 у зазначеній частині є обґрунтованими та підлягають задоволення.

Щодо позовних вимог позивача в частині незарахування до страхового стажу у повному обсязі періодів 23.01.2023, 03.03.2023, 06.03.2023, 28.06.2023, 10.07.2023, 21.07.2023, 22.07.2023,28.07.2023, 19.08.2023, 23.09.2023, 07.10.2023, 10.10.2023, 15.10.2023, 22.10.2023, 07.11.2023, 09.11.2023, 10.11.2023, 13.11.2023, 17.12.2023, коли позивач брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в м. Одеса, акваторії Чорного моря у пільговому обчисленні в розрахунку один місяць служби за три місяці, суд зазначає таке.

У розумінні приписів частини першої статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно з частиною 6 вказаної статті передбачено види військової служби, до яких віднесено: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів та закладів вищої освіти, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти), а також закладів фахової передвищої військової освіти; військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначено Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII (далі за текстом Закон № 2011-ХІІ), який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до статті 1-2 цього Закону, військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до статті 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 №3551-XII (далі за текстом Закон № 3551-ХІІ) до учасників бойових дій належать, зокрема, військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані), які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.

Згідно з абзацом другим пункту 1 статті 8 Закону №2011-XII визначено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України від 06.12.1991 №1932-XII "Про оборону України" (далі - Закон №1932-XII), зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону №1932-XII, особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону №1932-XII, які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону №1932-XII, зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Статтею 57 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 09.11.1991 №1788-ХІІ передбачено пільги по обчисленню стажу за час перебування у складі діючої армії, та встановлено, що час служби зараховується до стажу роботи на пільгових умовах, у порядку, встановленому для обчислення строків цієї служби при призначенні пенсії за вислугою років військовослужбовцям.

На підставі пункту 2.3 розділу 2 Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2014 №530, при обчисленні вислуги років для призначення пенсій (крім пенсій, які призначаються з урахуванням страхового стажу) окремі періоди служби військовослужбовців зараховуються на пільгових умовах (з урахуванням вимог пунктів 2.4 та 2.5 цього розділу): один місяць служби за три місяці: участь у бойових діях у воєнний час; час безперервного перебування на лікуванні в лікувальних закладах унаслідок поранень, контузій, каліцтв або захворювань, одержаних військовослужбовцями у військових частинах, штабах та установах, які входили до складу діючої армії; час перебування під вартою, час відбуття покарання в місцях позбавлення волі та висилки військовослужбовців, безпідставно притягнутих до кримінальної відповідальності, безпідставно репресованих і надалі реабілітованих; час виконання робіт, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, - з 26 квітня 1986 року до 01 січня 1988 року; час виконання обов`язків у складі національного контингенту і національного персоналу відповідно до Закону України "Про участь України в міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки";час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції; період проходження служби у військовому резерві під час безпосередньої участі в антитерористичній операції чи забезпеченні її проведення; час служби, зазначений у постанові Кабінету Міністрів України від 21.01.1993 №30 "Про пільги щодо обчислення вислуги років військовослужбовцям Збройних Сил України, які брали участь в операціях Миротворчих Сил ООН" (зі змінами); час проходження служби військовослужбовцями Служби безпеки України, направленими у відрядження до Республіки Ірак з метою забезпечення в умовах посилення терористичних посягань безпеки дипломатичних установ України, їх співробітників та членів їх сімей; інші періоди, зазначені в підпункті "а" пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей".

В підпункті а" пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей" визначено, що до вислуги років для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за три місяці: участь у бойових діях у воєнний час; час перебування під вартою, час відбуття покарання в місцях позбавлення волі та висилки військовослужбовців, безпідставно притягнутих до кримінальної відповідальності, безпідставно репресованих і надалі реабілітованих; час виконання робіт, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, до 1 січня 1988 року; таємно; час проходження служби військовослужбовцями Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, направленими у відрядження до Республіки Ірак з метою забезпечення в умовах посилення терористичних посягань безпеки дипломатичної установи України, її співробітників та членів їх сімей; час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції; період проходження служби у військовому резерві під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів; час проходження служби, протягом якого особа брала участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

Так, з матеріалів справи вбачається, що позивач має статус учасника бойових дій та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-учасників бойових дій, що підтверджується посвідченням серія НОМЕР_2 (а.с.11).

Відповідно довідок про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України від 18.01.24 та від 04.07.2023р., виданими військовою частиною НОМЕР_1 (а.с.21, 22), у періоди 23.01.2023, 03.03.2023, 06.03.2023, 28.06.2023, 10.07.2023, 21.07.2023, 22.07.2023,28.07.2023, 19.08.2023, 23.09.2023, 07.10.2023, 10.10.2023, 15.10.2023, 22.10.2023, 07.11.2023, 09.11.2023, 10.11.2023, 13.11.2023, 17.12.2023 позивач брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в м. Одеса, акваторії Чорного моря.

Отже, з наведених вище нормативних актів випливає, що час проходження такої служби зараховується у трикратному розмірі незалежно від того, який вид пенсії та за яким законом вона призначається.

Подібні правовідносини та норми права, які їх регулюють, неодноразово були предметом розгляду у Верховному Суді, а саме: постанова від 21 березня 2023 року (справа № 160/6146/19), постанова від 05 червня 2018 року (справа № 348/347/17), постанова від 30 липня 2019 року (справа № 346/1454/17), постанова від 02 квітня 2020 року (справа № 185/4140/17), постанова від 16 червня 2020 року (справа № 185/7049/16).

З урахуванням того, що матеріали справи достовірно підтверджують, що позивач у спірні періоди безпосередньо брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в м. Одеса, акваторії Чорного моря, то незарахування відповідачем такого періоду військової служби з розрахунку один місяць служби за три - є протиправним, а відтак наявні підстави для зобов`язання пенсійного органу зарахувати спірні періоди у пільговому розмірі.

Враховуючи викладене, доводи пенсійного органу щодо неможливості обчислити стаж військової служби із розрахунку один місяць служби за три при вирішенні питання щодо призначення пенсії за Законом № 1058, суперечить сталій правовій позиції Верховного Суду.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії належним чином обґрунтовані, підтверджені наявними матеріалами справи та підлягають задоволенню.

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 травня 2025 року по справі № 420/33575/24, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач Г.В. Семенюк
Судді А.Г. Федусик О.І. Шляхтицький