Справа № 620/4935/24
Суддя: Коротких Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2025-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/4935/24 Суддя (судді) першої інстанції: Василь НЕПОЧАТИХ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Коротких А.Ю.,

суддів Сорочка Є.О.,

Чаку Є.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 11 березня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 11 березня 2025 року позов задоволено частково.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити. Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення неповно досліджено обставини, що мають значення для справи та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 2 ст. 309 КАС України у виняткових випадках та з урахуванням особливостей розгляду справи апеляційний суд може продовжити строк розгляду справи, про що постановляє ухвалу.

Пунктом 1 статті 6 ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року Конвенції про захист прав людини та основних свобод закріплено право вирішення спірного питання упродовж розумного строку.

Згідно п. 26 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів ухвалення рішення в розумні строки відповідно до статті 6 Конвенції також можна вважати важливим елементом його якості. Проте можливе виникнення суперечностей між швидкістю проведення процесу та іншими чинниками, пов`язаними з якістю, такими як право на справедливий розгляд справи, яке також гарантується статтею 6 Конвенції. Оскільки важливо забезпечувати соціальну гармонію та юридичну визначеність, то попри очевидну необхідність враховувати часовий елемент слід також зважати й на інші чинники.

З огляду на особливості розгляду даної категорії справ та вищезазначені обставини, колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку, що існує необхідність продовження строку розгляду даної справи на розумний строк.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно зі ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши наявні докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області та з 08.09.2020 року отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Як вбачається з копії трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 від 04.06.1986 року та вкладиша в трудову книжку серії НОМЕР_2 від 29.01.2019 року, ОСОБА_1 працював в організаціях на території російської федерації: з 13.04.2002 року по 31.03.2006 рік в ЗАТ "Самотлор Фракмастер Сервисиз" (зазначений стаж частково зарахований з 13.04.2002 року по 31.12.2003 рік); з 01.02.2006 року по 31.03.2007 рік в ЗАТ "Самотлор Фракмастер Сервисиз"; з 01.04.2007 року по 13.03.2009 рік в ЗАТ "Сибірська сервісна компанія "Нафтоюганський філіал"; з 17.03.2009 року по 11.01.2012 рік в ТОВ "Капітальний ремонт свердловин-Сервіс".; з 13.01.2012 року по 30.04.2017 рік в ТОВ "Білорусьнафта-Сибір"; з 02.05.2017 року по 31.12.2017 рік в АТ "Самотлорнафтопромхім"; з 01.01.2018 року по 31.12.2018 рік в АТ "Самотлорнафтопромхім"; з 01.01.2019 року по 28.01.2019 рік в АТ "Самотлорнафтопромхім"; з 29.01.2019 року по 08.10.2019 рік в ТОВ "ПВП "АБС"; з 11.10.2019 року по 01.10.2020 рік в АТ "Сибірська сервісна компанія".

27.02.2024 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області із заявою про перерахунок пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та просив зарахувати йому стаж, набутий в російській федерації до 01.10.2020 року.

За принципом екстериторіальності заяву позивача було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та прийнято рішення від 05.03.2024 року № 95 про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Підставою для відмови в перерахунку пенсії слугувало те, що з 01.01.2023 року російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року. Пенсії громадянам, які проживали/працювали на території російської федерації, призначаються на умовах, визначених Законом України від 09.07.2003 року № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". При цьому до страхового стажу зараховуються періоди роботи (служби) на території РСФСР по 31.12.1991 року.

Позивач, не погоджуючись з такими діями відповідача, вважаючи їх протиправними, а свої права - порушеними, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно пункту 1 частини першої статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-ІУ від 09.07.2003 року (далі - Закон № 1058-ІV) пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Абзацом першим частини першої статті 24 Закону № 1058-ІV встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (абзац перший частини другої статті 24 Закону № 1058-ІV).

Частиною четвертою статті 24 Закону № 1058-ІV встановлено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно зі статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Частиною третьою статті 44 Закону № 1058-ІV визначено, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затверджено Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 (далі - Порядок № 22-1).

Згідно підпункту 2 пункту 2.1 Порядку № 22-1 особи, яким пенсія призначається відповідно до міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення, надають документи про стаж, передбачені Порядком підтвердження наявного трудового стажу, а за періоди роботи після 01 січня 2004 року додатково надається інформація, отримана органами, що призначають пенсію, від відповідних фондів держав - учасниць міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення (в довільній формі) про сплату страхових внесків.

Відповідно до пункту 2.10 Порядку № 22-1 довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами. У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми. Установлення заробітку для обчислення пенсії на підставі показань свідків не допускається. Виписка зі штатного розпису про посадовий оклад, профспілкові квитки, квитки партій та рухів, громадських об`єднань не є документами, що засвідчують фактичний заробіток для обчислення розміру пенсії.

Так, колегія суддів зазначає, що підставою для призначення (перерахунку) пенсії на пільгових умовах є відповідний стаж роботи, який повинен бути підтверджений відповідними доказами, зокрема, трудовою книжкою.

В силу пунктів 1, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 (далі - Порядок № 637 в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно пункту 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 58 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 року за № 110, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника (далі - в редакції, чинній на час внесення спірних записів в трудову книжку).

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Таким чином, лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21.02.2020 року у справі №291/99/17 (адміністративне провадження № К/9901/24469/18).

Відповідно до статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав в сфері пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року (далі - Угода) пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди і членів їх сімей здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої вони проживають.

Метою Угоди є взаємне визнання і виконання державами-учасницями зобов`язань "відносно непрацездатних осіб, які набули право на пенсійне забезпечення на їхній території або на території інших республік за період їх входження в СРСР і реалізують це право на території держав-учасниць Угоди". Держави-учасниці цієї Угоди, визнавши відповідальність за пенсійне забезпечення своїх громадян, взяли на себе зобов`язання щодо захисту їхніх пенсійних прав.

Статтею 5 Угоди передбачається, що ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав-учасниць Угоди.

Частинами 2-3 статті 6 Угоди передбачено, що для встановлення права на пенсію громадянам держав-учасників Угоди враховується трудовий стаж, придбаний на території будь-якої з цих держав, а так само на території колишнього СРСР за час до набрання чинності цієї Угоди. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Таким чином, на громадяни держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав, які працювали на територіях інших держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав, які приєднались до вказаної Угоди, розповсюджувалась дія нормативних актів приймаючої Держави в галузі пенсійного забезпечення, у тому числі тих, які визначали порядок зарахування трудового стажу, його пільгового обчислення.

З огляду на викладене, цією Угодою визначено стаж, який підлягає врахуванню при визначенні розміру пенсії, а відтак і заробіток за відповідний період підлягає включенню при обчисленні пенсії.

За встановленими обставинами, позивач працював з 13.04.2002 року по 31.03.2006 рік в ЗАТ "Самотлор Фракмастер Сервисиз" (зазначений стаж частково зарахований з 13.04.2002 року по 31.12.2003 рік); з 01.02.2006 року по 31.03.2007 рік в ЗАТ "Самотлор Фракмастер Сервисиз"; з 01.04.2007 року по 13.03.2009 рік в ЗАТ "Сибірська сервісна компанія "Нафтоюганський філіал"; з 17.03.2009 року по 11.01.2012 рік в ТОВ "Капітальний ремонт свердловин-Сервіс".; з 13.01.2012 року по 30.04.2017 рік в ТОВ "Білорусьнафта-Сибір"; з 02.05.2017 року по 31.12.2017 рік в АТ "Самотлорнафтопромхім"; з 01.01.2018 року по 31.12.2018 рік в АТ "Самотлорнафтопромхім"; з 01.01.2019 року по 28.01.2019 рік в АТ "Самотлорнафтопромхім"; з 29.01.2019 року по 08.10.2019 рік в ТОВ "ПВП "АБС"; з 11.10.2019 року по 01.10.2020 рік в АТ "Сибірська сервісна компанія.

Колегія суддів зазначає, що неможливість проведення перевірки не ставить у залежність питання про призначення чи перерахунку пенсії відповідній особі, оскільки це не може бути підставою для відмови у зарахуванні стажу та врахуванні заробітної плати.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року у зв`язку з військовою агресією держави-терориста російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Указами Президента України № 133/2022 від 14.03.2022 року, № 259/2022 від 18.04.2022 року, № 341/2022 від 17.05.2022 року, № 573/2022 від 12.08.2022 року, № 757/2022 від 07.11.2022 року, № 58/2023 від 06.02.2023 року, № 254/2023 від 01.05.2023 року, № 451/2023 від 26.07.2023 року, № 734/2023 від 06.11.2023 року, № 49/2024 від 05.02.2024 року, № 271/2024 від 06.05.2024 року строк дії режиму воєнного стану продовжувався.

Також постановою Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 року № 1328 було постановлено вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13.03.1992 рокуу м. москві.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що позивач набув трудовий стаж до введення воєнного стану в Україні у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

Так, всі первинні документи не можуть піддаватися сумніву та позбавляти особу права на отримання пенсії, що обчислена із заробітку, який вона отримувала на законних підставах, тільки з тих міркувань, що Україною у зв`язку з військовою агресією російської федерації припинено співробітництво та обмін поштою з країною-агресором та неможливістю надати запит на звірку достовірності видачі вищенаведених довідок.

У рішенні Європейського суду з прав людини Мозер проти Республіки Молдови та Росії від 23.02.2016 року ЄСПЛ було констатовано, що Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих defacto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами.

Отже, з огляду на викладене, колегія суддів вважає, що позивач не може бути позбавлений свого права щодо зарахування до страхового стажу вказаного вище періоду роботи.

За приписами частини другої статті 10 Закону України "Про зайнятість населення" права громадян України, які працюють за кордоном, захищаються законодавством України та держави перебування, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до статті 1 Закону № 1058-ІV страхові внески - це кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством.

Згідно з частиною першою статті 40 Закону № 1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Положеннями абзацу 5 частини першої статті 40 Закону № 1058-IV визначено, що заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

З огляду на вказану норму та враховуючи те, що персоніфікований облік відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування запроваджений в Україні з 01.07.2000 року, але такий облік не охоплює осіб, які працювали поза межами України, Верховний Суд у постанові від 29.01.2024 року у справі № 560/5001/21 прийшов до висновку, що підтвердження нарахованої заробітної плати для осіб, які працювали поза межами України та мають право на призначення пенсії в Україні, має відбуватися на підставі первинних документів.

Поряд з цим, у згаданій вище постанові Верховний Суд вказав на можливості врахування відомостей, зазначених в довідках про заробітну плату, отриману поза межами України (в російській федерації), лише за умови підтвердження належними доказами відрахувань із заробітної плати позивача в Пенсійний фонд російської федерації, а також утримання відповідних податків із його заробітної плати.

Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 року № 22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Порядок № 22-1).

У відповідності до підпункту 3 пункту 4.2 Порядку № 22-1 при прийманні документів орган, що призначає пенсію: перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Як слідує з матеріалів справи, позивачем разом із заявою про призначення (перерахунок) пенсії від 27.02.2024 року, окрім іншого, надавалися довідки про заробітну плату.

Жодних зауважень змісту до наданих довідок відповідачем під час розгляду заяви про призначення (перерахунок) пенсії в оскаржуваному рішенні не заначено.

За таких обставин, заробітна плата позивача згідно довідки про заробітну плату № 68 від 15.04.2021 року, видану Нафтоюганським філіалом АТ "Сибірська сервісна компанія", довідки про заробітну плату № С-28 від 25.01.2021 року виданої відділом у справах архівів адміністрації міста Ноябрьська, довідок про заробітну плату від 04.12.2020 року № 02-01/850, від 04.12.2020 року № 02-01/848, від 04.12.2020 року № 02-01/849, від 04.12.2020 року № 02-01/847, від 04.12.2020 року № 02-01/846, від 04.12.2020 року № 02-01/851 виданих ТОВ "Білорусьнафта-Сибір", довідки № 1 від 19.01.2021 виданої ТОВ ПВП "АБС", довідки від 17.12.2020 року № 01/1/2/КМ-444 виданої АТ "Газпромнафта-Ноябрьськнафтогаз" підлягає врахуванню при обчисленні пенсії позивача.

Частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 4 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно абзацу другого частини четвертої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

З урахуванням зазначеного, враховуючи принцип верховенства права, на підставі зібраних та досліджених доказів, аналізу чинного законодавства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково шляхом визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 95 від 05.03.2024 року про відмову у перерахунку пенсії по інвалідності ОСОБА_1 ; зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2024 року шляхом зарахування до страхового стажу періодів роботи в російській федерації: з 01.01.2004 року по 31.03.2006 рік в ЗАТ "Самотлор Фракмастер Сервисиз", з 01.02.2006 року по 31.03.2007 рік в ЗАТ "Самотлор Фракмастер Сервисиз", з 01.04.2007 року по 13.03.2009 рік в ЗАТ "Сибірська сервісна компанія "Нафтоюганський філіал", з 17.03.2009 року по 11.01.2012 рік в ТОВ "Капітальний ремонт свердловин-Сервіс", з 13.01.2012 року по 30.04.2017 рік в ТОВ "Білорусьнафта-Сибір", з 02.05.2017 року по 31.12.2017 рік в АТ "Самотлорнафтопромхім", з 01.01.2018 року по 31.12.2018 рік в АТ "Самотлорнафтопромхім", з 01.01.2019 року по 28.01.2019 рік в АТ "Самотлорнафтопромхім", з 29.01.2019 року по 08.10.2019 рік в ТОВ "ПВП "АБС", з 11.10.2019 року по 01.10.2020 рік в АТ "Сибірська сервісна компанія", із врахуванням заробітної плати згідно довідки про заробітну плату № 68 від 15.04.2021 року, виданої Нафтоюганським філіалом АТ "Сибірська сервісна компанія", довідки про заробітну плату № С-28 від 25.01.2021 року, виданої відділом у справах архівів адміністрації міста Ноябрьська, довідок про заробітну плату від 04.12.2020 року № 02-01/850, від 04.12.2020 року № 02-01/848, від 04.12.2020 року № 02-01/849, від 04.12.2020 року № 02-01/847, від 04.12.2020 року № 02-01/846, від 04.12.2020 року № 02-01/851, виданих ТОВ "Білорусьнафта-Сибір", довідки № 1 від 19.01.2021 року, виданої ТОВ ПВП "АБС", довідки від 17.12.2020 року № 01/1/2/КМ-444, виданої АТ "Газпромнафта-Ноябрьськнафтогаз", та здійснити виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

Що стосується вимоги позивача про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити перерахунок пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", то суд зазначає таке.

Пунктом 4.2 Порядку № 22-1 визначено, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

За встановленими обставинами, для прийняття рішення за результатами поданої позивачем заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Таким чином, вирішення питання про перерахунок пенсії є виключною компетенцією Пенсійного фонду, який повинен вчинятися територіальним орган, визначеним за принципом екстериторіальності, яким в даному випадку є Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 08.02.2024 року по справі № 500/1216/23.

З огляду на вищезазначене, враховуючи встановлені обставини справи та чинні положення законодавства, з метою ефективного захисту прав позивача, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 95 від 05.03.2024 року про відмову у перерахунку пенсії по інвалідності ОСОБА_1 ; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2024 року шляхом зарахування до страхового стажу періодів роботи в російській федерації: з 01.01.2004 року по 31.03.2006 рік в ЗАТ "Самотлор Фракмастер Сервисиз", з 01.02.2006 року по 31.03.2007 рік в ЗАТ "Самотлор Фракмастер Сервисиз", з 01.04.2007 року по 13.03.2009 рік в ЗАТ "Сибірська сервісна компанія "Нафтоюганський філіал", з 17.03.2009 року по 11.01.2012 рік в ТОВ "Капітальний ремонт свердловин-Сервіс", з 13.01.2012 року по 30.04.2017 рік в ТОВ "Білорусьнафта-Сибір", з 02.05.2017 року по 31.12.2017 рік в АТ "Самотлорнафтопромхім", з 01.01.2018 року по 31.12.2018 рік в АТ "Самотлорнафтопромхім", з 01.01.2019 року по 28.01.2019 рік в АТ "Самотлорнафтопромхім", з 29.01.2019 року по 08.10.2019 рік в ТОВ "ПВП "АБС", з 11.10.2019 року по 01.10.2020 рік в АТ "Сибірська сервісна компанія", із врахуванням заробітної плати згідно довідки про заробітну плату № 68 від 15.04.2021 року, виданої Нафтоюганським філіалом АТ "Сибірська сервісна компанія", довідки про заробітну плату № С-28 від 25.01.2021 року, виданої відділом у справах архівів адміністрації міста Ноябрьська, довідок про заробітну плату від 04.12.2020 року № 02-01/850, від 04.12.2020 року № 02-01/848, від 04.12.2020 року № 02-01/849, від 04.12.2020 року № 02-01/847, від 04.12.2020 року № 02-01/846, від 04.12.2020 року № 02-01/851, виданих ТОВ "Білорусьнафта-Сибір", довідки № 1 від 19.01.2021 року, виданої ТОВ ПВП "АБС", довідки від 17.12.2020 року № 01/1/2/КМ-444, виданої АТ "Газпромнафта-Ноябрьськнафтогаз", та здійснити виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для часткового задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 11 березня 2025 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя: Коротких А.Ю.

Судді: Сорочко Є.О.

Чаку Є.В.