Справа № 440/4346/25
Суддя: О.О. Кукоба
Дата ухвалення: 2025-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

05 серпня 2025 року м. ПолтаваСправа №440/4346/25

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Кукоби О.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Лазебної А.В.

та представників сторін:

від позивача Шишлов О.М.,

від відповідача Копчинська Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Оптсум-Трейд" до Вінницької митниці про визнання протиправними та скасування індивідуальних актів,

В С Т А Н О В И В:

Стислий зміст позовних вимог та їх обґрунтування.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Оптсум-Трейд" (надалі позивач, ТОВ "Оптсум-Трейд") звернулось до суду з позовом до Вінницької митниці (надалі також відповідач), у якому позивач просив:

- визнати протиправними та скасувати рішення від 10.02.2025 № UA401060/2025/000012/2 та від 14.02.2025 № UA401060/2025/000013/2 про коригування митної вартості товарів;

- визнати протиправними та скасувати картки відмови від 10.02.2025 № UA401060/2025/000033 та від 14.02.2025 № UA401060/2025/000034.

Позовні вимоги обґрунтував посиланням на протиправність оспорюваних рішень, оскільки для митного оформлення товару митному органу були надані усі необхідні документи, що підтверджують заявлену декларантом митну вартість такого товару. На переконання позивача, рішення митниці про коригування митної вартості товарів є необґрунтованим, оскільки митним органом не наведено підстав, що у достатній мірі свідчили б про свідоме заниження декларантом митної вартості.

Позиція відповідача.

Відповідач позов не визнав, у наданому до суду відзиві представник відповідача просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність /а.с. 113-120/. Свою позицію мотивував посиланням на те, що під час митного оформлення встановлено, що документи, які підтверджують заявлену митну вартість та на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та містять розбіжності, а тому у митного органу виникли обґрунтовані сумніви щодо правильності визначення позивачем митної вартості товарів. Звертав увагу на те, що у ході проведення консультацій декларант на вимогу митного органу не надав додаткових документів, що підтверджували б числове значення визначеної ним митної вартості товарів, а тому митним органом самостійно визначена митна вартість товарів за резервним методом.

Процесуальні дії у справі, заяви учасників справи.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 07.04.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у цій справі, а її розгляд призначено за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання.

Представник позивача надав до суду відповідь на відзив, у якій наполягав на задоволенні позовних вимог, зазначивши про безпідставність доводів відповідача, наведених у відзиві на позов /а.с. 145-164/.

У підготовчому засіданні 27.05.2025 протокольною ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

У судових засіданнях 10.06.2025 та 05.08.2025 представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, а представник відповідача наполягала на відмові у задоволенні позовних вимог.

Обставини справи

16.08.2024 між ТОВ "Оптсум-Трейд" (покупець) та HUZHOU LUOJIA NEW ECHNOLOGY CO., LTD (продавець) укладено контракт №HLNT20240816, за умовами якого продавець зобов`язується поставити покупцеві товари в асортименті, а покупець - оплатити това відповідно до умов Договору /а.с. 37-39/.

За змістом контракту:

- загальна кількість і асортимент Товару, що поставляється, складається з партій, кількість яких визначається в інвойсі на кожну поставку (абзац другий статті 2);

- поставка Товару за цим договором здійснюється в повній відповідності з ІНКОТЕРМС-2010. Умови поставки визначаються і узгоджуються Сторонами для кожної окремої партії Товару і вказуються в інвойсі (стаття 3);

- ціна за одиницю Товару узгоджується і встановлюється в інвойсі на кожну окрему партію Товару до цього договору. Загальна сума договору визначається кількістю поставленого товару за Договором. Валюта контракту і платежів - долар США (стаття 4);

- сторони домовилися, що оплата Товару здійснюється, як правило, на умовах відстрочки платежу - три місяці з моменту поставки (митного оформлення). Можлива стовідсоткова передоплата, на розсуд Покупця (абзац другий статті 5).

12.12.2024 між ТОВ "Оптсум-Трейд" та HUZHOU LUOJIA NEW ECHNOLOGY CO., LTD укладено Додаткову угоду №б/н до Контракту, якою доповнено статтю 3 щодо розширення кола вантажовідправників за Контрактом /а.с. 36 - зі звороту/.

10.02.2025 між ТОВ "Оптсум-Трейд" та HUZHOU LUOJIA NEW ECHNOLOGY CO., LTD укладено Додаткову угоду №б/н до Контракту, якою внесено зміни до статті 14 Контракту в частині визначення адреси покупця /а.с. 37/.

10.02.2025 позивач подав митниці електронну митну декларацію № 25UA33U5 для митного оформлення (випуску) товарів, поставлених згідно Контракту /а.с. 27-28/.

На підтвердження заявленої в цій митній декларації інформації, зокрема, митної вартості товару у розмірі 42015,21 доларів США, разом із декларацією надані такі документи: Пакувальний лист (Packing list) № HUZOPT241206-1 від 06.12.2024; Рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) № HUZOPT241206-1 від 06.12.2024; Коносамент (Bill of lading) № 79 від 12.12.2024; Автотранспортна накладна CMR № 0853 від 04.02.2025; Декларація (Dispatch note model T1) № 25PL322080NS822YK5 від 04.02.2025; Декларацiя про походження товару (Declaration of origin) № HUZOPT241206-1 від 06.12.2024; Прейскурант (прайс-лист) виробника товару № HUZHOU241018/18 від 18.10.2024 (з перекладом); Висновок про вартісні характеристики товару № 20-15/02-2025 від 07.02.2025; Розрахунок ціни (калькуляція собівартості) № HUZOPT241206-1 від 06.12.2024 (з перекладом); Додаткова угода до Контракту № б/н від 12.12.2024;Додаткова угода до Контракту № б/н від 10.02.2025; Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів № HLNT20240816 від 16.08.2024; Видаткова накладна № HUZOPT241206-1 від 06.12.2024 (з перекладом); Відвантажувальна специфікація № HUZOPT241206-1 від 06.12.2024 (з перекладом); Комерційна пропозиція № HUZHOU20240801 від 01.08.2024 (з перекладом); Лист № 0125/3 від 15.01.2025 з інформацією від ТОВ "Оптсум-Трейд", що страхування вантажу не здійснювалося; Лист № 0125/4 від 15.01.2025 з інформацією від ТОВ "Оптсум-Трейд", що вантаж не підлягає процедурі ліцензування; Лист № HUZOPT241206-1/1 від 06.12.2024 від продавця про те, що ліцензування товару не передбачено (з перекладом); Лист № HUZOPT241206-1/2 від 06.12.2024 від продавця про те, що посередницькі послуги не залучалися (з перекладом); Лист № HUZOPT241206-1/3 від 06.12.2024 від продавця про те, що страхування вантажу не здійснювалося (з перекладом); Лист № HUZOPT241206-1/4 від 06.12.2024 від продавця про те, що ніяких платежів від третіх осіб не було отримано (з перекладом); Лист № HUZOPT241206-1/5 від 06.12.2024 від продавця про те, що вартість перевезення, логістика, вантажно-розвантажувальні роботи включені в ціну товару (з перекладом); Якісний опис № HUZOPT241206-1 від 06.12.2024 (з перекладом) /а.с. 29-49/.

10.02.2025 відповідач надіслав позивачу повідомлення № 845328 /а.с. 50/, в якому зазначив: "За результатом спрацювання АСУР прошу надати документи зазначені в МД та бути присутніми під час проведення митного огляду. Огляд буде проведено в 401-213-1-1 ПЗМК, місце прибуття автотранспорту ФОП ОСОБА_1 . Вінницька обл., м. Гайсин, вул. Механізаторів, 23".

У відповідь на зазначене повідомлення позивач того ж дня надіслав митному органу доручення від 10.02.2025 №38, яким ТОВ "Оптсум-Трейд" уповноважило Чуплак Івана на проведення митного огляду товарів /а.с. 50 - зі звороту, а.с. 51/.

Крім того, 10.02.2025 відповідач надіслав декларанту повідомлення № 845348 /а.с. 52/, в якому зазначено: "прошу надати документи: - якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; - за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару".

Пізніше того ж дня відповідач направив позивачу ще одне повідомлення № 845350 /а.с. 52 - зі звороту/, в якому зазначено: «Надані до митного оформлення документи мають розбіжності та не містять достовірних відомостей про визначення митної вартості, які базуються на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню, а саме: - Статтею 5 контракту від 16.08.2024 № HLNT20240816 передбачена можливість як післяплати, так і передоплати, разом з тим, в інвойсі відсутні відомості щодо форми та термінів оплати. В графі 44 МД банківський документ відсутній; - наданий до митного оформлення Висновок експерта № 20-15/02-2025 від 07.02.2025 взято митницею до уваги, але він не може слугувати підставою для підтвердження заявленої митної вартості товарів, через невідповідність вимогам ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та пп. 56-60 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна та майнових прав», затвердженого Постановою КМУ від 10.09.2003 №1440 зі змінами; - Наданий до митного оформлення прайс-лист є по суті офертою для конкретного покупця, тобто виданий безпосередньо ТОВ "Оптсум-Трейд" та не відображає дійсну вартість у розумінні ст. VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року. Так відповідно до ст. VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю, під дійсною вартістю слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеним законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. Згідно загальноприйнятої світової практики прейскурант (прайс-лист) - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуги, який адресований невизначеному колу покупців. Керуючись частиною 3 статті 53 Митного кодексу України, прошу надати додаткові документи, що підтверджують заявлену митну вартість: - 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; - 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); - 3) виписку з бухгалтерської документації; - 4) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; - 7) копію митної декларації країни відправлення; - 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Додатково повідомляємо, що відповідно до ч.6 ст. 53 МКУ, декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару".

10.02.2025 позивач надав митному органу відповіді на повідомлення, в яких зазначив:

- у відповіді № 10/02/25-1 та № 10/02/25-3 щодо надання банківських платіжних документів, що стосуються оцінюваних товарів, позивач вказав, що статтею 5 Контракту № HLNT20240816 від 16.08.2024 встановлено, що сторони домовилися, що оплата Товару здійснюється, як правило, на умовах відстрочки платежу - три місяці з моменту поставки (митного оформлення). Можлива стовідсоткова передоплата, на розсуд Покупця. Рахунком-фактурою (інвойсом) № HUZOPT241206-1 від 06.12.2024 передоплату не визначено. Тобто, сторони домовилися, що Покупець повинен здійснити платіж протягом трьох місяців з моменту поставки (митного оформлення). На момент митного оформлення оплата за партію оцінюваного товару не була здійснена. Отже, рахунок сплачено не було, банківські платіжні документи відсутні, відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 53 МК України надання ТОВ "Оптсум-Трейд" таких документів на законодавчому рівні не вимагається /а.с. 53, 54/;

- у відповіді № 10/02/25-2 щодо надання інших платіжних та/або бухгалтерських документів, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, зазначено, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 53 МК України інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, надаються за наявності, тоді як усі необхідні та наявні у ТОВ "Оптсум-Трейд" документи вже надано та вони знаходяться у відповідача /а.с. 53 - зі звороту/;

- у відповіді № 10/02/25-4 щодо наданого висновку експерта та неможливість підтвердження ним заявленої митної вартості вказано, що відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, встановлюється не у висновках експерта, а безпосередньо в інвойсах, зокрема, у нашому випадку в інвойсі № HUZOPT241206-1 від 06.12.2024; вказана в інвойсі № HUZOPT241206-1 від 06.12.2024 ціна відповідає ринковій вартості товару, кореспондується з усіма іншими наданими документами та є основою для визначення митної вартості товарів /а.с. 54 - зі звороту/;

- у відповіді № 10/02/25-5 щодо наданого прайс-листа вказано, що пунктом 6 ч. 3 ст. 53 МК України встановлено, що митний орган виключно у встановлених цією частиною випадках може витребувати такі додаткові документи, як каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару, та лише у випадку наявності такого документа. Зазначено, що прайс-лист № HUZHOU241018/18 від 18.10.2024 ТОВ "Оптсум-Трейд" подано разом із митною декларацією №25UA33U5 та він додатково підтверджує правильність визначення митної вартості товарів декларантом /а.с. 55/;

- у відповіді № 10/02/25-6 щодо надання договору (угоди, контракту) із третіми особами, пов`язаного з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається зазначено, що відповідні документи не укладались /а.с. 55 - зі звороту/;

- у відповіді № 10/02/25-7 щодо надання рахунків про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом) зазначено, що за контрактом № HLNT20240816 від 16.08.2024 не передбачено отримання платежів від третіх осіб, платежів від третіх осіб отримано не було, що додатково підтверджено листом продавця № HUZOPT241206-1/4 від 06.12.2024, наданим митному органу разом з митною декларацією /а.с. 56/;

- у відповіді № 10/02/25-10 щодо надання копії митної декларації країни відправлення вказано, що декларацію №25PL322080NS822YK5 від 04.02.2025 подано разом із митною декларацією №25UA33U5 /а.с. 57 - зі звороту/;

- у відповіді № 10/02/25-11 щодо надання висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлених спеціалізованими експертними організаціями зазначено, що висновок експерта № 20-15/02-2025 від 07.02.2025, підготовлений ТОВ "Одеський аукціонний центр", надано разом з митною декларацією №25UA33U5 /а.с. 58/.

10.02.2025 Вінницькою митницею ухвалено рішення про коригування митної вартості товарів № UA401060/2025/000012/2 з урахуванням положень статті 64 Митного кодексу України; визначена митна вартість товару ґрунтується на раніше визнаній митній вартості відповідно до наявної у митного органу цінової інформації ЄАІС Держмитслужби з розрахунку: товар №1 3,97 USD/кг (МД від 03.02.2025 №UA401060/2025/001626); товар №2 3,97 USD/кг (МД від 27.01.2025 №UA401060/2025/001305) /а.с. 59-зі звороту, 60/.

Того ж дня відповідач сформував картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA401060/2025/000033 /а.с. 61/, якою повідомив позивача про відмову у митному оформленні (випуску) товарів.

Окрім того, 14.02.2025 позивач надав митному органу декларацію № 25UA27U2 для митного оформлення (випуску) товарів, поставлених згідно Контракту /а.с. 64/.

На підтвердження заявленої в цій митній декларації інформації, зокрема митної вартості товару у розмірі 54869,64 доларів США, разом із декларацією відповідачу надані такі документи: Пакувальний лист (Packing list) № HUZOPT241111-1 від 11.11.2024; Рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) № HUZOPT241111-1 від 11.11.2024; Коносамент (Bill of lading) № 87 від 16.11.2024; Автотранспортна накладна CMR № 3855 від 07.02.2025; Декларація (Dispatch note model T1) № 25ROCT1970IJ3249J4 від 10.02.2025; Декларацiя про походження товару (Declaration of origin) № HUZOPT241111-1 від 11.11.2024; Прейскурант (прайс-лист) виробника товару № HUZHOU240923/001 від 23.09.2024 (з перекладом); Висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією № 20-23/02-2025 від 12.02.2025; Розрахунок ціни (калькуляція собівартості) № HUZOPT241111-1 від 11.11.2024 (з перекладом); Додаткова угода до Контракту № б/н від 16.11.2024; Додаткова угода до Контракту № б/н від 10.02.2025; Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів № HLNT20240816 від 16.08.2024; Видаткова накладна № HUZOPT241111-1 від 11.11.2024 (з перекладом); Відвантажувальна специфікація № HUZOPT241111-1 від 11.11.2024 (з перекладом); Комерційна пропозиція № HUZHOU20240801 від 01.08.2024 (з перекладом); Лист № 0125/1 від 13.01.2025 з інформацією від ТОВ "Оптсум-Трейд", що страхування вантажу не здійснювалося; Лист № 0125/2 від 13.01.2025 з інформацією від ТОВ "Оптсум-Трейд", що вантаж не підлягає процедурі ліцензування; Лист № HUZOPT241111-1/1 від 11.11.2024 від продавця про те, що ліцензування товару не передбачено (з перекладом); Лист № HUZOPT241111-1/2 від 11.11.2024 від продавця про те, що посередницькі послуги не залучалися (з перекладом); Лист № HUZOPT241111-1/3 від 11.11.2024 від продавця про те, що страхування вантажу не здійснювалося (з перекладом); Лист № HUZOPT241111-1/4 від 11.11.2024 від продавця про те, що ніяких платежів від третіх осіб не було отримано (з перекладом); Лист № HUZOPT241111-1/5 від 11.11.2024 від продавця про те, що вартість перевезення, логістика, вантажно-розвантажувальні роботи включені в ціну товару (з перекладом); Якісний опис № HUZOPT241111-1 від 11.11.2024 (з перекладом) /а.с. 65-85/.

14.02.2025 відповідач направив позивачу повідомлення № 845744 /а.с. 85 - зі звороту/, в якому, посилаючись на приписи частини другої статті 53 Митного кодексу України, просив надати додаткові документи: додатки до контракту, у разі наявності; транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваних товарів.

Пізніше того ж дня митний орган надіслав декларанту повідомлення № 845750 /а.с. 86/, у якому зазначив, що надані до митного оформлення документи мають розбіжності та не містять достовірних відомостей про визначення митної вартості, які базуються на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню, а саме:

- статтею 5 контракту від 16.08.2024 № HLNT20240816 передбачена можливість як післяплати, так і передоплати, разом з тим, в інвойсі відсутні відомості щодо форми та термінів оплати; в графі 44 МД банківський документ відсутній;

- наданий до митного оформлення Висновок експерта № 20-23/02-2025 від 12.02.2025 взято митницею до уваги, але він не може слугувати підставою для підтвердження заявленої митної вартості товарів, через невідповідність вимогам ст. 12 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" та пп. 56-60 Національного стандарту №1 "Загальні засади оцінки майна та майнових прав", затвердженого Постановою КМУ від 10.09.2003 №1440 зі змінами; в самому висновку зазначено, що експерт визначив не митну, а ринкову вартість;

- наданий до митного оформлення прайс-лист є по суті офертою для конкретного покупця, тобто виданий безпосередньо ТОВ "Оптсум-Трейд" та не відображає дійсну вартість у розумінні ст. VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року.

З посиланням на приписи частини третьої статті 53 Митного кодексу України відповідач просив надати додаткові документи, що підтверджують заявлену митну вартість: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) виписку з бухгалтерської документації; 4) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини /а.с. 86/.

Листами від 14.02.2025 вих. №№ 14/02/25-1, 14/02/25-2, 14/02/25-3, 14/02/25-4, 14/02/25-5, 14/02/25-6, 14/02/25-7, 14/02/25-8, 14/02/25-9, 14/02/25-10, 14/02/25-11, 14/02/25-12 позивач надав митному органу пояснення, за змістом яких повідомив, що разом з митною декларацією митному органу надані усі документи, що у повній мірі підтверджують визначену декларантом митну вартість товару; інші документи у позивача відсутні, оскільки їх наявність чинним законодавством не вимагається /а.с. 86-93/.

14.02.2025 Вінницькою митницею ухвалено рішення про коригування митної вартості товарів № UA401060/2025/000013/2 з урахуванням положень статті 64 Митного кодексу України; визначена митна вартість товару ґрунтується на раніше визнаній митній вартості відповідно до наявної у митного органу цінової інформації ЄАІС Держмитслужби з розрахунку 3,97 USD/кг (МД від 03.02.2025 №UA401060/2025/001626) /а.с. 93-зі звороту, а.с. 94/.

Того ж дня відповідач сформував картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA401060/2025/000034 /а.с. 94-зі звороту, а.с. 95/, якою повідомив позивача про відмову у митному оформленні (випуску) товарів.

Не погодившись із зазначеними рішеннями митного органу, позивач оскаржив їх до суду.

Норми права, якими урегульовані спірні відносини

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України від 13.03.2012 №4495-VI, що набрав чинності з 01.06.2012.

Статтею 49 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною четвертою статті 58 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (частина п`ята статті 58 Митного кодексу України).

За приписами пункту 1 частини четвертої статті 54 Митного кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення та реалізації спірних відносин), митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частиною п`ятою цієї статті, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; обмінюватися інформацією, що стосується митної вартості товарів, в електронній формі у форматі міжнародних стандартів обміну електронною інформацією з митними органами іноземних держав із використанням інформаційних технологій, за умови дотримання вимог щодо її конфіденційності; застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю..

А відповідно до частини шостої зазначеної статті, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Статтею 57 Митного кодексу України визначено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

У той же час, як визначено частиною сьомою статті 54 Митного кодексу України, у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом митна вартість вважається визнаною автоматично.

Оцінка судом обставин справи

Згідно з частиною другою статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За обставин цієї справи між сторонами виник спір щодо правомірності рішень митного органу про відмову у митному оформленні товарів та коригування митної вартості товарів.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку (частина друга статті 2 КАС України).

Виходячи із системного аналізу наведених вище положень статті 54 Митного кодексу України, суд дійшов висновку, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості митний орган зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України.

Єдиними підставами, що надають митному органу право відійти від встановлених обмежень, які пов`язані із перевіркою основного переліку документів, що підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи, є лише наявність передбачених законодавцем обставин, а саме - у випадку якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

У ході митного оформлення у спірних відносинах відповідач вказав на невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 МК України, оскільки використані декларантом відомості не підтверджені в повній мірі документально, а подані декларантом документи містили розбіжності, що мали вплив на правильність визначення митної вартості та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягала сплаті за ці товари, зокрема:

- наявні рішення про визначення митної вартості за подібним товаром по даному підприємству;

- декларантом не надана митна декларація країни відправлення;

- наданий до митного оформлення прайс-лист № HUZHOU241018/18 від 18.10.2024 є по суті офертою для конкретного покупця, тобто виданий продавцем ТОВ "Оптсум-Трейд" та не відображає дійсну вартість у розумінні ст. VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року;

- відсутній транспортний договір щодо морського перевезення згідно коносаменту № 79 від 12.12.2024;

- відсутні банківські/платіжні документи, що підтверджують факт оплати морського перевезення згідно коносаменту № 79 від 12.12.2024, в інвойсі № HUZOPT241206-1 від 06.12.2024 не зазначені умови оплати;

- наданий до митного оформлення Висновок експерта 20-15/02-2025 від 07.02.2025 взято митницею до уваги, але він не може слугувати підставою для підтвердження заявленої митної вартості товарів, через невідповідність вимогам статті 12 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" та пп. 56-60 Національного стандарту №1 "Загальні засади оцінки майна та майнових прав", затвердженого Постановою КМУ від 10.09.2003 №1440 зі змінами;

- відсутній договір та заявка про перевезення з перевізником, що зазначений в CMR від 04.02.2025 № 0853;

- відсутні транспортні довідки, рахунки.

Оцінюючи повідомлені митним органом обставини, суд виходить з такого.

У статті 3 Контракту від 16.08.2024 № HLNT20240816 Сторони узгодили, що поставка Товару здійснюється в повній відповідності з ІНКОТЕРМС-2010; умови поставки визначаються і узгоджуються Сторонами для кожної окремої партії Товару і вказуються в інвойсі /а.с. 37 - зі звороту/.

До митного оформлення позивач надав інвойс від 06.12.2024 № HUZOPT241206-1 /а.с. 29 - зі звороту/ та від 11.11.2024 № HUZOPT241111-1 /а.с. 65 - зі звороту/, в яких узгоджені умови поставки товару CPT Kharkiv, Ukraine.

За змістом Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати базис поставки CPT (англ. Carriage Paid To) (… named place of destination), або Фрахт/перевезення оплачені до (…назва місця призначення) означає, що продавець здійснює поставку товару шляхом його передання перевізнику, призначеному ним самим. Додатково до цього, продавець зобов`язаний оплатити витрати перевезення товару до названого місця призначення. Це означає, що покупець приймає на себе всі ризики та будь-які інші витрати, що можуть виникнути після здійснення поставки товару у вищезазначений спосіб.

Таким чином, згідно із узгодженими сторонами контракту умовами поставки, обов`язки продавця (постачальника) вважаються виконаними після надання товару перевізнику та сплати вартості доставки товару до пункту призначення (м. Харків, Україна).

Умови поставки товару узгоджені сторонами в інвойсі, що відповідає приписам статті 3 контракту.

Листами продавця від 11.11.2024 та 06.12.2024 повідомлено, що поставлений товар не підлягав ліцензуванню, страхування вантажу не здійснювалось, посередницькі послуги не залучалися, вартість перевезення, логістика, вантажно-розвантажувальні роботи включені в ціну товару /а.с. 44-48, 79-84/.

Суд зауважує, що відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Верховний Суд у постанові від 23.01.2020 у справі №814/4204/15 зазначив, що відповідно до правил Інкотермс-2010 за умовами поставки СРТ саме продавець зобов`язаний оплатити витрати, пов`язані з перевезенням товару до названого пункту призначення. Даний термін може застосовуватися під час перевезення товару будь-яким видом транспорту.

Верховний Суд у постановах від 09.05.2025 у справі №160/11936/24 та від 20.02.2025 у справі №160/33340/23 зазначив, що погоджуючи саме обрані умови поставки СРТ, сторони виходили з того, що продажна ціна вже включає в себе вартість товару, фрахт та/або транспортні витрати до узгодженого пункту призначення.

З урахуванням наведеного вище, припущення відповідача щодо ймовірності понесення позивачем додаткових витрат, пов`язаних з доставкою товару, суперечать фактичним обставинам справи, не підтверджені документально, а тому не визнаються судом в якості належного обґрунтування правомірності ухвалення рішень про необхідність коригування митної вартості товарів.

Суд визнає безпідставними доводи митного органу щодо ненадання позивачем транспортного договору щодо морського перевезення згідно коносаменту від 12.12.2024 № 79, банківських/платіжних документи, що підтверджують факт оплати морського перевезення згідно коносаменту від 12.12.2024 № 79, договору та заявки про перевезення з перевізником, що зазначений в CMR від 04.02.2025 № 0853, транспортних довідок, рахунків, оскільки, як встановлено вище, вартість доставки товару до пункту призначення м. Харків, Україна включено в ціну товару, а відповідні витрати поніс продавець.

До того ж, в коносаменті від 12.12.2024 № 79 зазначено "OCEAN FREIGHT PREPAID" (фрахт з передоплатою океаном) та "CARGO IN TRANSIT TO UKRAINE ON MERCHANT'S ACCOUNT AND RISK" (вантаж, що перевозиться до України, за рахунок та ризик торговця) /а.с. 30/, що підтверджує включення витрат на транспортування, витрат на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язаних з їх транспортуванням до ціни товарів.

Щодо не надання позивачем митної декларації країни - відправника товару (Китай) суд враховує правовий висновок Верховного Суду, наведений у постанові від 09.04.2021 у справі №804/5143/16, де зазначено, що частиною другою статті 53 МК України такий документ не віднесений до обов`язкових для подання й, до того ж, не впливає на митну вартість як таку.

Суд також враховує, що оплата партій товару здійснена на умовах післяплати, що узгоджується з приписами статті 5 контракту від 16.08.2024 № HLNT20240816.

На підтвердження факту здійснення оплати позивач на вимогу суду надав копії заявки про купівлю іноземної валюти від 27.02.2025 та платіжної інструкції в іноземній валюті від 27.02.2025 №259 /а.с. 175, у т.ч. зі звороту/.

Оскільки на момент здійснення митного оформлення товарів оплата за товар проведена не була, суд погоджується з доводами позивача щодо відсутності підстав для витребування у ТОВ "Оптсум-Трейд" платіжних та інших бухгалтерських документів щодо здійснення оплати за товар.

Такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, наведеній у постанові Верховного Суду від 12.07.2022 у справі №814/2172/16.

Доводи представника відповідача щодо не зазначення умови оплати партії товару в інвойсах від 11.11.2024 та 06.12.2024 суд визнає безпідставними, оскільки такі умови визначені безпосередньо у контракті від 16.08.2024 № HLNT20240816.

Щодо тверджень відповідача про те, що наданий до митного оформлення прайс-лист від 18.10.2024 № HUZHOU241018/18 адресований безпосередньо позивачу, а тому не розкриває дійсну вартість товару, суд враховує висновок Верховного Суду, наведений у постанові від 28.05.2019 у справі №825/1477/15-а, відповідно до якого прайс-лист є документом довільної форми, що має додатковий інформативний характер, та не є обов`язковим (виключним) документом, який підтверджує митну вартість товару.

Оцінюючи доводи представника відповідача щодо неналежності висновку експерта від 07.02.2025 № 20-15/02-2025 суд загалом погоджується з тим, що згаданий висновок не є носієм доказової інформації у спірних відносинах з огляду на відсутність перекладу використаної інформації українською мовою, а також недостатність використаної інформації про окремі характеристики цінових пропозицій товарів.

Поряд з цим, наведене не зумовлює висновку про обґрунтованість рішень митного органу про коригування митної вартості товарів, адже за відсутності у відповідача належних та допустимих доказів, що з достатньою обґрунтованістю свідчили б про понесення позивачем будь-яких інших витрат, аніж ті, що включені у митну вартість товару, підстав для висновку про заниження позивачем митної вартості немає.

Наявність у розпорядженні митного органу відомостей про ухвалення рішень щодо коригування митної вартості товарів, ввезених декларантом, за раніше поданими митними деклараціями, не є визначеною законом підставою для коригування митної вартості товарів.

Суд зазначає, що відомості, які містяться в базах даних ЄАІС Держмитслужби України мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень, та жодним чином не можуть слугувати визначальним фактором під час прийняття рішення про коригування митної вартості товарів. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнені цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (АСАУР).

Наявність у названій системі інформації про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнений за вартістю більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення митним органом контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за другорядними методами, оскільки торгові відносини з різноманітними контрагентами здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо), і сама по собі не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування основного методу визначення митної вартості товару (за ціною договору).

За висновками Верховного Суду, наведеними у постановах від 21.02.2018 року у справі №820/17417/14, від 04.09.2018 року у справі №818/1186/17, від 25.05.2021 у справі №520/10386/2020, формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості. Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися лише на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин під час здійснення ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено. Також слід урахувати, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень із питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню.

Отож різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах, не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

У постанові Верховного Суду від 12.09.2023 у справі №420/14943/21 зазначено, що критеріями обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень є: 1) логічність та структурованість викладення мотивів, що стали підставою для прийняття відповідного рішення; 2) пов`язаність наведених мотивів з конкретно наведеними нормами права, що становлять правову основу такого рішення; 3) наявність правової оцінки фактичних обставин справи (поданих документів, інших доказів), врахування яких є обов`язковим у силу вимог закону під час прийняття відповідного рішення; 4) відповідність висновків, викладених у такому рішенні, фактичним обставинам справи; 5) відсутність немотивованих висновків та висновків, які не ґрунтуються на нормах права.

Враховуючи викладене вище, а також те, що відповідач у ході проведення митного оформлення не встановив фактів понесення позивачем додаткових витрат у зв`язку з придбанням товарів, заниження їх вартості в інший спосіб тощо, суд дійшов висновку про безпідставність рішень митного органу про коригування митної вартості ввезених позивачем товарів.

Суд зауважує, що доводи митного органу про заниження декларантом митної вартості товарів ґрунтуються виключно на припущеннях, що не підтверджені документально.

Приймаючи рішення про коригування митної вартості імпортованого позивачем товару за другорядним (резервним) методом, митний орган не вказав, яким чином митна вартість товару була визначена саме в такому розмірі, які складові вплинули на формування такої вартості, та не навів жодних розрахунків, за якими митним органом було визначено таку вартість товару, що є порушенням статті 55 Митного кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Разом з цим, як визначено частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже обов`язок щодо доведення правомірності рішень про коригування митної вартості товарів покладено на митний орган як на суб`єкта владних повноважень.

Однак відповідачем таких доказів суду не надано.

Натомість наявними у справі доказами підтверджено, що заявлена позивачем митна вартість товару базувалась на документально підтверджених відомостях, що піддавалась обчисленню, до митного органу декларантом подано всі необхідні документи для підтвердження заявлених відомостей про його митну вартість за ціною договору.

А оскільки в ході судового розгляду належними доказами не спростовано твердження позивача, що надані для митного оформлення документи в сукупності підтверджують правильність визначення митної вартості імпортованого товару, підстави для висновку суду про те, що заявлена позивачем митна вартість товару є заниженою чи необ`єктивною, - відсутні.

Як наслідок, суд дійшов висновку, що митний орган неправомірно відмовив позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом (ціною договору), визначив митну вартість за другорядним методом та прийняв рішення про коригування митної вартості товару, а тому такі рішення належить визнати протиправними та скасувати, а позов ТОВ "Оптсум-Трейд" - задовольнити.

Крім цього, суд враховує, що відповідно до частини дванадцятої статті 264 МК України у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи митного органу.

Таким чином, картка відмови у прийнятті митної декларації є документом, що формалізує негативне для декларанта рішення посадової особи митного органу про завершення процедури декларування товарів, заявлених до митного оформлення на підставі конкретної митної декларації.

А тому картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 10.02.2025 № UA401060/2025/000033 та від 14.02.2025 № UA401060/2025/000034 так само належить визнати протиправними та скасувати.

Зважаючи на встановлені в ході розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими урегульовані спірні відносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ТОВ "Оптсум-Трейд" повністю.

Розподіл судових витрат

Згідно з частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 18727,97 грн, що зарахований до спеціального фонду Державного бюджету України /а.с. 106, 107/.

Відповідно до частини другої статті 132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

У постанові від 16.03.2020 у справі №1.380.2019.001962 Верховний Суд сформулював висновок, що справи про оскарження рішення про коригування митної вартості товарів є справами з майновими вимогами. При оскарженні рішення про коригування митної вартості товарів ціною позову у розумінні підпункту 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 №3674-VI є різниця митних платежів, що підлягали сплаті із врахуванням митної вартості, розрахованої декларантом, та митної вартості, розрахованої митним органом в оскаржуваному рішенні.

За змістом підпункту 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до адміністративного суду позову майнового характеру, який подано юридичною особою, ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому, частиною першою статті 4 названого Закону визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

А відповідно до частини третьої цієї статті, при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" установлено у 2025 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема, працездатних осіб: з 01.01.2025 - 3028,00 грн.

Предметом спору у справі, що розглядається, була правомірність рішень митного органу про коригування митної вартості товарів, на підставі яких позивач мав сплатити додатково ввізне мито та податок на додану вартість загалом у розмірі 1156930,72 грн.

Позовну заяву подано до суду в електронній формі.

Таким чином, за звернення до суду з позовною вимогою про визнання протиправними та скасування рішень від 10.02.2025 № UA401060/2025/000012/2 та від 14.02.2025 № UA401060/2025/000013/2 про коригування митної вартості товарів позивач мав сплатити судовий збір у розмірі 13883,17 грн (1156930,72 грн х 1,5% х 0,8).

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

З огляду на ухвалення рішення суду про задоволення позову ТОВ "Оптсум-Трейд" повністю, суд вважає за необхідне стягнути судові витрати позивача у розмірі 13883,17 грн за рахунок бюджетних асигнувань Вінницької митниці.

Щодо сплати судового збору за звернення до суду з позовною вимогою про визнання протиправними та скасування картки відмови від 10.02.2025 № UA401060/2025/000033 та від 14.02.2025 № UA401060/2025/000034 суд враховує правовий висновок Верховного Суду, наведений у постанові 27.08.2024 у справі №120/15468/23, відповідно до якого рішення про коригування митної вартості та картка відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення є взаємопов`язаними однаковими правовідносинами, відтак вказані рішення у випадку їх спільного оскарження розцінюються як одне ціле. Розрахунок судового збору у випадку оскарження рішення про коригування митної вартості разом з карткою відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення має здійснюватися виходячи лише з розміру різниці між митною вартістю, що була розрахована позивачем, та митною вартістю, що була визначена оскаржуваними рішеннями. Суд не повинен додатково визначати судовий збір за оскарження картки відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення як немайнову вимогу.

Тож позивач помилково сплатив судовий збір за звернення до суду з позовною вимогою про визнання протиправними та скасування картки відмови від 10.02.2025 № UA401060/2025/000033 та від 14.02.2025 № UA401060/2025/000034.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

У випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми /частина друга статті 7 Закону України "Про судовий збір"/.

Згідно з частиною першою статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

З урахуванням наведеного, суд вважає за доцільне повернути позивачу з Державного бюджету України надміру сплачений судовий збір у розмірі 4844,80 грн.

Також позивач заявив до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 50000,00 грн.

Суд враховує, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (частина перша статті 134 КАС України).

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (частина друга статті 134 КАС України).

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина третя статті 134 КАС України).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина четверта статті 134 КАС України).

Аналіз наведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 26.06.2019 у справі №200/14113/18-а.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

На підтвердження понесених позивачем у цій справі витрат з правничої допомоги до матеріалів справи надано копії: договору від 25.03.2025 про надання правової допомоги, додаткових угод від 25.03.2025 №1 та №2, платіжної інструкції від 31.03.2025 №51844 /а.с. 101-104/.

У пункті 3.1 договору визначено, що розмір гонорару, який Клієнт сплачує Бюро за надану правову допомогу, визначається сторонами у додатковій угоді у фіксованому розмірі.

Відповідно до пункту 1 додаткової угоди від 25.03.2025 №2 розмір гонорару Бюро за надання правової допомоги за цим договором складає фіксовану суму 50000,00 грн.

Представник відповідача у відзиві на позов заперечила проти визначеного розміру гонорару, просила зменшити витрати на правничу допомогу, зазначивши, що визначена сума гонорару не є співмірною зі складністю справи та ціною позову, а тому є очевидно завищеною.

Статтею 19 Закону України від 05.07.2012 №5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон №5076-VI) визначено такі види адвокатської діяльності, як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах.

Відповідно до статті 30 Закону №5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

Велика Палата Верховного Суду вказує на те, що при визначенні суми судових витрат, на відшкодування якої має право позивач, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц).

Досліджуючи питання співмірності суми понесених позивачем витрат на правничу допомогу, суд також звертає увагу на те, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої прийняте рішення понесених збитків, але і у певному сенсі має спонукати суб`єкта владних повноважень утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постановах від 21.08.2020 у справі №520/2915/19 та від 21.10.2021 у справі №420/4820/19.

Своєю чергою, суд враховує, що юридичний спір між сторонами справи, що розглядається, не характеризувався наявністю виключної правової проблеми, значним суспільним інтересом до його розгляду, великою кількістю зібраних і поданих до суду доказів тощо.

Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц).

Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами. При цьому для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема, у випадку укладення ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18, провадження №12-171гс19).

Виходячи з вищеописаних обставин справи, суд, оцінивши надані позивачем докази у їх сукупності, враховуючи принципи обґрунтованості, співмірності та пропорційності судових витрат, дійшов висновку про необхідність зменшення витрат на професійну правничу допомогу у цій справі до 9000,00 грн, які належить стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Вінницької митниці.

Керуючись статтями 2, 5-10, 72-77, 90, 132, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, Полтавський окружний адміністративний суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Оптсум-Трейд" задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення Вінницької митниці від 10.02.2025 № UA401060/2025/000012/2, від 14.02.2025 № UA401060/2025/000013/2 про коригування митної вартості товарів та картки відмови від 10.02.2025 № UA401060/2025/000033, від 14.02.2025 № UA401060/2025/000034.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Вінницької митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Оптсум-Трейд" судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 13883,17 грн (тринадцять тисяч вісімсот вісімдесят три гривні сімнадцять копійок) та 9000,00 грн (дев`ять тисяч гривень) витрат на професійну правничу допомогу.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Оптсум-Трейд" з Державного бюджету України надмірно сплачену суму судового збору у розмірі 4844,80 грн (чотири тисячі вісімсот сорок чотири гривні вісімдесят копійок), сплаченого на підставі платіжної інструкції кредитового переказу коштів від 31.03.2025 №51844.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Оптсум-Трейд" (; вул. Котляревського, 2-А, м. Полтава, Полтавська область, 36000).

Відповідач: Вінницька митниця (; вул. Лебединського, 17, м. Вінниця, Вінницька область, 21034).

Рішення набирає законної сили у порядку та строки, визначені статтями 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів після складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 08 вересня 2025 року.

Суддя Олександр КУКОБА