Справа № 490/6942/25
Суддя: Саламатін О. В.
Дата ухвалення: 2025-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 490/6942/25
н/п 2-а/490/140/2025
Центральний районний суд м. Миколаєва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2025 року м. Миколаїв

Суддя Центрального районного суду міста Миколаєва Саламатін О.В., перевіривши виконання вимог статей 160-161 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) в справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач), в інтересах якого діє адвокат Важеніна Світлана Анатоліївна, звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить скасувати Постанову по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 стаття 210-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення від 27.05.2025 року №283, прийняту тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 майором ОСОБА_2 , якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено штраф у сумі 25500,00 грн та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

У позовній заяві міститься клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду. Обґрунтовуючи дане клопотання, представниця позивача зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_3 не направив оскаржувану постанову ОСОБА_1 та вказана постанова була отримана у ІНФОРМАЦІЯ_4 представником позивача тільки 14.08.2025р., що є поважною причиною пропуску строку для оскарження постанови. Позивач не був присутній під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, тому зміст оскаржуваної постанови йому був не відомий. Ознайомився позивач з оскаржуваною Постановою тільки, коли отримав постанову представник позивача у ІНФОРМАЦІЯ_4 ., а тому в межах десятинного строку з моменту отримання оскаржуваної постанови (з 14.08.2025р.) позивач подає дану позовну заяву.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.08.2025 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Саламатіна О.В.

26.08.2025 року матеріали справи передано судді.

Ухвалою судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 27.08.2025 року підстави для поновлення пропущеного строку звернення до суду визнано неповажними, залишено позовну заяву без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - десять днів з дня вручення цієї ухвали.

Вказана ухвала судді від 27.08.2025 року була отрмана представницею позивача 29.08.2025 року, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу.

08.09.2025 року представницею позивача до суду подано Заяву про усунення недоліків, в якій зазначено інші причини пропуску строку звернення з даним позовом до суду.

Так, представницею позивача зазначено, що оскаржувана постанова №283 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП прийнята ІНФОРМАЦІЯ_5 27.05.2025р. Однак ІНФОРМАЦІЯ_3 не направив оскаржувану постанову ОСОБА_1 . У протоколі №301 від 19.05.2025р. про адміністративне правопорушення позивач підтвердив свою адресу проживання. За даною адресою позивач не отримував оскаржувану постанову.

Про наявність винесеної постанови та про зміст оскаржуваної постанови позивач дізнався тільки після отримання у ІНФОРМАЦІЯ_4 представником позивача 14.08.2025р. При цьому представник позивача двічі звертався до відповідача з адвокатськими запитами від 23.05.2025р. вих..№23/05 та повторно від 01.08.2025р. вих. №01/08-2 щодо наявних відносно позивача справ про адміністративне правопорушення. Перший запит залишився без відповіді. У отриманої 15.08.2025р. відповіді ІНФОРМАЦІЯ_6 від 11.08.2025р. №12/12799 на повторний адвокатський запит (від 01.08.2025р. вих.. №01/08-2) відповідач не вказав про наявність винесеної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

У долученому до відповіді витягу з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів не зазначено, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності. Тому представник відповідача вимушений буз звернутись безпосередньо до ІНФОРМАЦІЯ_6 для отримання 14.08.2025р. оскаржуваної постанови.

Сам позивач не зміг бути присутнім під час розгляду 27.05.2025р. справи про адміністративне правопорушення і звернутись до ІНФОРМАЦІЯ_3 для отримання оскаржуваної постанови , оскільки перебував на лікуванні з 20.05.202р. по 15.08.2025р. а відповідь на адвокатський запит була отримана лише 14.08.2025р. після повторного адвокатського запиту.

Всі ці вищезазначені обставити свідчать про намагання отримання оскаржуваної постанови та підтверджують поважність причин пропуску позивачем строку для оскарження постанови №283 від 27.05.2025р. по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП. Оскільки позивач не був присутній під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, тому зміст оскаржуваної Постанови йому був не відомий. Ознайомився Позивач з оскаржуваною Постановою тільки, коли отримав постанову представник позивача у ІНФОРМАЦІЯ_4 ., а тому в межах десятинного строку з моменту отримання оскаржуваної постанови (з 14.08.2025р.) позивач подав 25.08.2025р. (на наступний після вихідного дня робочий день) позовну заяву.

На підтвердження поважності причин пропущення встановлених законом строків, представницею позивача долучено до заяви такі підтверджуючі документи: копія адвокатського запиту від 23.05.2025р. вих. №23.05 з доказами направлення; копія адвокатського запиту від 01.08.2025р. вих. №01.08-2 з доказами направлення; копія відповіді ІНФОРМАЦІЯ_6 від 11.08.2025р. №1212799 з додатком та доказами отримання; копія листків непрацездатності та виписка з медичної картки амбулаторного хворого.

Вирішуючи питання щодо поважності інших, наведених представницею позивача, причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом, суд виходить з такого.

Обов`язковою для застосування в Україні є практика Європейського суду з прав людини, яка статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визнана джерелом права.

Згідно п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997 р., набула чинності для України 11.09.1997 р.) "Кожен має право на ... розгляд його справи упродовж розумного строку ... судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру...".

Вирішуючи питання стосовно застосування ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд бере до уваги, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі "Плахтєєв та Плахтєєва проти України" (заява №20347/03 §35) зазначено "… пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У такій формі в цьому пункті втілено "право на суд", одним з аспектів якого є право доступу, тобто право на порушення провадження в суді за цивільним позовом. Однак це право не є абсолютним. Воно може підлягати законним обмеженням, таким, наприклад, як передбачені законом строки давності…".

В рішенні Європейського суду з прав людини в справі "Пономарьов проти України" (№3236/03 від 03 квітня 2008 року, §41) зазначено, що "…Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави.".

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

В даному випадку регулювання з боку держави полягає у встановлені строків звернення з позовом до суду.

Тобто, чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Таким чином, дотримання строків звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Вона дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і можливості регулярно погрожувати зверненням до суду, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Слід зазначити, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача.

Наведенні представницею позивача в заяві про поновлення пропущеного строку звернення до суду від 08.09.2025 року, інші поважні обставини, які на думку представниці позивача, зумовили пропуск встановленого законом строку звернення до суду, є необґрунтованими та очевидно суперечать долученим до заяви доказам.

Так представниця позивача зазначає, що про наявність винесеної постанови та про зміст оскаржуваної постанови позивач дізнався тільки після отримання у ІНФОРМАЦІЯ_4 представником позивача 14.08.2025р. При цьому представник позивача двічі звертався до відповідача з адвокатськими запитами від 23.05.2025р. вих..№23/05 та повторно від 01.08.2025р. вих. №01/08-2 щодо наявних відносно позивача справ про адміністративне правопорушення. Перший запит залишився без відповіді. У отриманої 15.08.2025р. відповіді ІНФОРМАЦІЯ_6 від 11.08.2025р. №12/12799 на повторний адвокатський запит (від 01.08.2025р. вих. №01/08-2) відповідач не вказав про наявність винесеної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Суд звертає увагу що вказані вище представницею позивача аргументи не відповідають дійсним обставинам, оскільки суперечать наданим доказам.

Як вбачається з досліджених судом адвокатського запиту від 23.05.2025р. вих. №23.05 та адвокатського запиту від 01.08.2025р. вих. №01.08-2, в них представниця позивача просить, крім іншого:

"... 5) повідомити, чи складався стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , протокол про притягнення до адміністративної відповідальності, окрім протоколу №301 про адміністративне правопорушення від 19.05.2025р.ро адміністративне правопорушення, окрім протоколу №301 про адміністративне правопорушення від 19.05.2025 року. Якщо так, надати належним чином засвідчену копію.

6) повідомити, чи виносилася стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , постанова по справі про адміністративне правопорушення, окрім постанови за протоколом №301 про адміністративне правопорушення від 19.05.2025 року. Якщо так, надати належним чином засвідчену копію. ..." (п.5 та п.6 прохальної частини адвокатських запитів від 23.05.2025р. вих. №23.05 та від 01.08.2025р. вих. №01.08-2).

Таким чином, зі змісту в наведених вище адвокатських запитів вбачається, що представниці позивача та позивачу було відомо про складення відносно позивача протоколу №301 про адміністративне правовопорушення від 19.05.2025 року та про винесення на підставі вказаного протоколу оскаржуваної постанови, копії яких представниця позивача просить їй не надавати!

При цьому, хоча представниця позивача і зазначає в заяві від 08.09.2025 року: "... представник відповідача вимушений був звернутись безпосередньо до ІНФОРМАЦІЯ_6 для отримання 14.08.2025р. оскаржуваної постанови...", натомість, таке твердження не відповідає дійсності, оскільки представницею позивача не надано доказів отрмання оскаржуваної постанови саме 14.08.2025 року та як вже зазначалося вище в адвокатських запитах від 23.05.2025р. вих. №23.05 та від 01.08.2025р. вих. №01.08-2 (п.5 та п.6.) представниця позивача прямо вказує не надавати їй протокол №301 про адміністративне правопорушення від 19.05.2025 року та постанову за протоколом №301 про адміністративне правопорушення від 19.05.2025 року.

Щодо аргументів представниці позивача про перебування позивача на лікуванні з 20.05.2025 по 15.08.2025 суд зазначає таке.

З досліджених судом данних про лікарняні листи вбачається, що позивач перебував на лікуванні в періоди з 20.05.2025 по 05.06.2025, з 06.06.2025 по 16.06.2025, з 17.06.2025 по 30.06.2025, з 03.07.2025 по 22.07.2025, з 29.07.2025 по 08.08.2025 та з 09.08.2025 по 15.08.2025.

Таким чином, в період з 03.07.2025 року по 22.07.2025 року лікувався амбулаторно (періодично відвідував реабілітаційні процедури), а з 23.07.2025 року по 28.07.2025 року позивач не перебував на лікуванні.

При цьому, перебування позивача на лікуванні з 20.05.2025 по 23.07.2025 та з 28.07.2025 по 15.08.2025 року не свідчить про необізнаність позивача як з фактом винесення відносно нього оскаржуваної постанови так і про необізнаність з її змістом, а також про існування будь-яких перешкод в період з 03.07.2025 року по 22.07.2025 року та з 23.07.2025 року по 28.07.2025 року року для звернення позивача з даним позовом до суду, з огляду на обізнаність позивача та його представниці про наявність оскаржуваної постанови від 27.05.2025 року №283, яка була винесена на підставі протоколу про адміністративне правопорушення №301 від 19.05.2025 року та з огляду на укладення позивачем 23.05.2025 року договору про надання правничої допомоги з представницею.

Частинами першою та другою статті 123 КАС України встановлено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

З огляду на викладене та приймаючи до уваги, що вказані представницею позивача в заяві про поновлення пропущеного строку звернення до суду від 28.05.2025 року, інші підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду визнані судом неповажними, а за такого позовна заява підлягає поверненню позивачу.

Керуючись ч.4 ст.169, ст.ст.243, 248 КАС України, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Підстави для поновлення пропущеного строку звернення до суду, які наведені представницею позивача в заяві про усунення недоліків від 08.09.2025 року, визнати неповажними.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, разом з доданими документами повернути позивачу.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду в 15-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили в порядку встановленому статтею 256 КАС України.

Суддя О.В. Саламатін