Справа № 495/8167/24
Суддя: Прийомова О. Ю.
Дата ухвалення: 2025-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 495/8167/24
№ провадження 2-а/495/47/2025
р і ш е н н я

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

10 вересня 2025 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого одноособово - судді Прийомової О.Ю.,

за участю секретаря Дарій О.М.

справа № 495/8167/24,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Білгород-Дністровському адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 , у якому просить скасувати Постанову № 6379 за справою про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210 Кодексу України про адміністративне правопорушення від 19 серпня 2024 року, згідно якої на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , накладено штраф у сумі 17 000,00 грн та закрити справу про адміністартивне правопорушення.

Стислий виклад позицій позивача та відповідача

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що згідно Постанови №6379 Позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210 КУпАП та накладено на ОСОБА_1 штраф у сумі 17 000,00 грн.

Як зазначено в Постанові № 6379, в обґрунтування скоєння Позивачем адміністративного правопорушення за частиною 3 статті 210 КУпАП, тимчасово виконуючий обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковник ОСОБА_2 розглянувши матеріали адміністративної справи, встановив, що 18.08.2024 року 12.00 військовозобов`язаний ОСОБА_1 в порушення вимог частини 3 статті 1 Закону України «Про військовий облік та військову службу», частини 6 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», підпункту 2 пункту 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою КМУ № 1487 від 30 грудня 2022 року, Додаток 2, в особливий період, що діє в Україні з 17 березня 2014 року, з особистої халатності та недбалим ставленням до своїх обов`язків, без поважних причин не з`явився за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_1 для оновлення військово-облікових даних.

З оскаржуваною Постановою № 6379 від 19.08.2024 року Позивач категорично не погоджується, вважає її незаконною і такою, що винесена з грубим порушенням норм чинного законодавства України. Позивач вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений частиною 3 статті 210 КУпАП, зокрема щодо нез`явлення за викликом для оновлення військово-облікових даних до ІНФОРМАЦІЯ_1 . Таким чином Постанова № 6379 від 19.08.2024 року підлягає скасуванню із закриттям справи про адміністративне правопорушення з наступних підстав.

Позивач був затриманий працівниками Білгород-Дністровського РВП ГУ НП в Одеській області 17 серпня 2024 року відповідно до Протоколу серія АА № 203401 про адміністративне затримання за частиною 1 статті 210 КУпАП та був доставлений 17.08.2024 року о 15 год 35 хв. у службове приміщення ІНФОРМАЦІЯ_4 ) для складання протоколу про адміністративне правопорушення. Протокол про адміністративне затримання додається до позовної заяви.

У Протоколі про адміністративне затримання серія АА № 203401 від 17.08.2024 відсутні заповнені графи про звільнення Позивача, скарги, зауваження та підпис ОСОБА_1 про звільнення. Разом з тим, Протокол про адміністративне правопорушення № 1253/349 (надалі Протокол № 1253/349) було складено лише 18 серпня 2024 року офіцером відділення ІНФОРМАЦІЯ_5 майором ОСОБА_3 у відношенні ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, що передбачене частиною 2 статті 210 КУпАП.

В Протоколі № 1253/349 час його складення 18.08.2024 року не фіксується, при цьому Позивач стверджує, що Протокол був складений близько 17.00, тобто під адміністративним арештом він фактично перебував у ІНФОРМАЦІЯ_1 з 17.08.2024 з 16.35 год. до 18.08.2024 о 17.00, тобто більше 24-х годин. Весь цей час Позивач утримувався у закритому приміщенні підвального типу, без можливості спілкування по телефону, який у нього відібрали та без можливості отримання правової допомоги.

Позивач зазначає, що інформація, яка зазначена в Протоколі № 1253/949 та Постанові № 6379 не відповідає дійсності, оскільки він не отримував від ІНФОРМАЦІЯ_1 будь-яких та будь-коли викликів (повісток) або оповіщень (мобілізаційних розпоряджень, повісток, розпоряджень) у встановленому чинним законодавством порядку, про виклик/прибуття 08.06.2024 року та/або 18.08.2024 року для оновлення військово-облікових даних, оскільки він не перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_1 , а обліковується у ІНФОРМАЦІЯ_6 за місцем своєї реєстрації.

До Протоколу № 1253/949 будь-яких доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого або частиною 1 або частиною 2 або частиною 3 статті 210 КУпАП працівниками ІНФОРМАЦІЯ_1 не додано. До Протоколу № 1253/949 в якості доказів не додано фото- і відео фіксацію процесу пред`явлення та перевірки документів ОСОБА_1 , із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації, обов`язковість якої з 17.07.2024 року передбачена частиною 6 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» Кваліфікація адміністративного правопорушення зазначена в Постанові № 6379 (ч.3 ст. 210 КУпАП) не відповідає кваліфікації, яка зазначена у Протоколі № 1253/949 (ч.2 ст. 210 КУпАП).

Щодо пояснень Позивача до Протоколу № 1253/949, то вони були надані ним під психологічним тиском працівників ІНФОРМАЦІЯ_1 , після майже 24-х годин утримання в службовому приміщення ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також під погрозами подальшого затримання та мобілізації. Підписуючи 18 серпня 2024 року Протоколу № 1253/949, Позивач не розумів на підставі чого йому було висунуто обвинувачення у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210 КУпАП (порушення правил військового обліку в особливий період).

З огляду на вищенаведене позивач і звернувся з позовом до суду.

Заяви, клопотанні, інші процесуальні дії у справі

02 вересня 2024 року ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області, суддя Боярський О.О., по справі відкрито спрощене позовне провадження.

Розпорядженням керівника апарату Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16.04.2025 № 846 по справі призначено повторний автоматизований розподіл, у зв`язку із тимчасовим відстороненням від здійснення правосуддя судді ОСОБА_4 .

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи від 16.04.2025 головуючою суддею по справі визначено суддю Прийомову О.Ю.

28 квітня 2025 року ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області справу прийнято до провадження судді Прийомової О.Ю.

Фактичні обставини, встановлені судом

Судом дійсно встановлено та підтверджено матеріалами справи наступне.

Відповідно до протоколу АА №203401 про адміністративне затримання за частиною 1 статті 210 КУпАП від 17.08.2024, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 17.08.2025 о 15 год 35 хв затриманий у зв`язку із вчиненням правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 210 КУпАП, для складання протоколу про адміністративне правопорушення./а.с. 10/

Відповідно до протоколу № 1253/349 про адміністративне правопорушення від 18.08.2025 військовозобов`язаний ОСОБА_1 в порушення вимог ч. 3 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ч. 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», абз. 2 підпункту 101 пункту 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою» № 1487 від 30 грудня 2022р., Додаток 2, п. 25 Постанови КМУ № 560 «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» від 16 травня 2024 року, в особливий період, що дає в Україні з 17 березня 2014 року, 08.06.2024 з особистих причин не з`явився за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_7 для оновлення військово-облікових даних, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 210 КУпАП./а.с. 11/

Постановою № 6379 від 19 серпня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, та накладено штраф у сумі 17000 грн./а.с. 12/

ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_6 з 19.03.2003./а.с. 15/

Відповідно довідки від 26 серпня 2024 року, ОСОБА_1 дійсно працює в ДП «Білгород-Дністровський морський торговельний порт», на посаді водія навантажувача виробничого комплексу механізації державного підприємства «Білгород-Дністровський морський торговельний порт» з 30 червня 2022 року по теперішній час.

Нормативне обґрунтування. Оцінка аргументів сторін, висновки суду

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КУпАП, оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення здійснюється у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими КУпАП.

Відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк (п. 19 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Пунктом 1 частини 1 ст. 20 КАС України визначено, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності

Отже, в межах даної справи суду належить здійснити перевірку рішення суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності на предмет відповідності вимогам законності, верховенства права, правам, свободам та законним інтересам осіб, вимогам розумності, добросовісності, безсторонності (неупередженості).

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст.8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Як визначено ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до ст. 283 КУпАП України, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Зі змісту ст. 284 КУпАП вбачається, що одним з можливих наслідків розгляду і вирішення справи про адміністративне правопорушення є притягнення особи до адміністративної відповідальності шляхом винесення постанови про накладення адміністративного стягнення.

При цьому суд звертає увагу, що винесення постанови про накладення адміністративного стягнення є одним з найсуворіших наслідків вирішення справи про адміністративне правопорушення, оскільки внаслідок накладення стягнення особа зазнає негативних наслідків особистого, майнового чи організаційного характеру, що безумовно призводить до втручання у сферу її особистих прав, свобод та законних інтересів. Внаслідок цього рішення суду про притягнення особи до адміністративної відповідальності має бути достатнім чином обґрунтованим для забезпечення правомірності та пропорційності втручання у сферу особистих прав особи, якого вона зазнає внаслідок накладення на неї стягнення.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до положень КУпАП вищевказані обставини встановлюються на підставі доказів.

Так, відносно позивача складено постанову про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 19 серпня 2024 року № 6379.

Відповідно до ч. 3 ст. 210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період

тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Для кваліфікації діяння як адміністративного правопорушення необхідна сукупність чотирьох елементів його складу: об`єкта, об`єктивної сторони, суб`єкта та суб`єктивної сторони.

Позивач є громадянином України, перебуває на військовому обліку, а отже є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Об`єктом адміністративного правопорушення є порядок мобілізаційної підготовки та мобілізації, а об`єктивною стороною його порушення в особливий період.

Статтею 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлено, що особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій.

Особливий період діє в Україні від 17 березня 2014 року, після оприлюднення Указу Президента України від 17 березня 2014 року №303/2014 "Про часткову мобілізацію".

Зазначене узгоджується з постановою Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 205/1993/17-ц.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» правовою основою мобілізаційної підготовки та мобілізації є Конституція України, Закон України "Про оборону України", цей та інші закони України, а також видані відповідно до них нормативно-правові акти.

Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11 квітня 2024 року № 3633-IX громадяни України, які перебувають на військовому обліку, зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані:

у разі перебування на території України - шляхом прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання, або до центру надання адміністративних послуг, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності);

у разі перебування за кордоном - шляхом повідомлення на офіційну електронну адресу або на офіційний номер телефону, які зазначені на офіційному сайті територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності).

Статтею 7 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» від 16.03.2017 року №1951-VIII, адреса проживання, номери засобів зв`язку, адреса електронної пошти (за наявності електронної пошти) віднесені до персональних даних призовника, військовозобов`язаного та резервіста

Частина 1 статті 7 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» містить 34 пунктів, в яких наведені відомості, що віднесені до персональних даних, які мали бути уточнені у визначений період.

Разом з тим, вважливо звернути увагу, що у матеріалах справи відсутні докази, які б дали підстави встановити, які саме дані мав уточнити позивач, а також які дані він не уточнив. Також не зазначено, які саме дані не могли бути одержані самостійно суб`єктом владних повноважень шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими органами.

Більше того, відсутні і докази того, що позивачу направлялась виклик до ІНФОРМАЦІЯ_1 для оновлення військово-облікових даних.

З огляду на постанову Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а, у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків..

Згідно зі ст.ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.ст. 75, 76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд звертає увагу на те, що статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Однак, відповідач відзив не надав, доказів на підтвердження правомірності накладення адміністративного стягнення не надає, таким чином відповідач не виконав обов`язку доведення правомірності прийнятого ним рішення.

Отже, на думку суду, відповідачем не доведено наявності передбачених законом умов, за яких ОСОБА_1 міг бути притягнутий до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210-1 КУпАП (у розумінні примітки до статті 210 КУпАП), а тому позов підлягає задоволенню.

Оскільки позов підлягає задоволенню, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 606,00 грн.

Керуючись статтями 2, 6, 9, 73 - 77, 139, 242-246, 286, 293, 295 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати Постанову № 6379 за справою про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210 Кодексу України про адміністративне правопорушення від 19 серпня 2024 року, згідно якої на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , накладено штраф у сумі 17 000,00 грн та закрити справу про адміністартивне правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 606,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 .

Повний текст судового рішення складено 10 вересня 2025 року.

Суддя