Справа № 160/33883/23
Суддя: Суховаров А.В.
Дата ухвалення: 2025-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

09 вересня 2025 року справа 160/33883/23

Третій апеляційний адміністративний суду складі колегії:

головуючий суддя Суховаров А.В.

судді Головко О.В., Ясенова Т.І.,

при секретарі Личкатій Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційні скарги представника ОСОБА_1 та Військової частини НОМЕР_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.03.2024 (головуючий суддя Рищенко А.Ю.) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, допомоги для вирішення соціально-побутових питань, компенсації за недоотримане речове майно, додаткової винагороди, допомоги для оздоровлення

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 25.12.2023 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить визнати протиправними несвоєчасну виплату грошового забезпечення при звільненні, ненарахування і невиплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань при звільненні, ненарахування і невиплату компенсації за недоотримане речове майно, ненарахування і невиплату додаткової винагороди за участь у бойових діях за вересень 2022 року, ненарахування і невиплату грошової допомоги для оздоровлення за 2022 2023 роки; стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 152 411гр; зобов`язати нарахувати і виплатити матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань при звільненні, компенсацію за недоотримане речове майно, додаткову винагороду за участь у бойових діях за вересень 2022 року, грошову допомогу для оздоровлення за 2022 2023 роки (т1ас1).

У відзиві на позовну заяву Військова частина НОМЕР_1 проти позову заперечувала, вказуючи що у вересні 2022 року позивач не брав участь у бойових діях. Грошова допомога для оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань в 2022 2023 роках не нараховувалась і не виплачувалась з тієї причини що ОСОБА_1 не подавав рапорти про виплату таких допомог. Крім того, позивач не належить до категорії військовослужбовців, яким виплачується матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань відповідно до окремого доручення Міністра оборони України №2683 від 01.02.2023 (т1ас76).

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.03.2024 позов задоволений частково. Визнані протиправними ненарахування і невиплату ОСОБА_1 компенсації за недоотримане речове майно та допомоги для оздоровлення за 2023 рік; зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 компенсацію за недоотримане речове майно та допомогу для оздоровлення за 2023 рік (т1ас188).

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду та задовольнити позовні вимоги: стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 152 411гр; зобов`язати нарахувати і виплатити компенсацію за недоотримане речове майно з конкретизацією виду і вартості речового майна згідно довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, додаткову винагороду за участь у бойових діях за вересень 2022 року. Зокрема, посилається на те, що суд першої інстанції повинен був витребувати довідку про вартість невиданого речового майна та документи щодо виконання бойових завдань у вересні 2022 року (т1ас199).

В апеляційній скарзі Військова частини НОМЕР_1 просить рішення суду скасувати та відмовити в задоволенні позовних вимог. Зазначають, що відповідно до пункту 17 розділу ІІІ, абзаців 10, 11 пункту 29 розділу V Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту в мирний час і особливий період, затвердженої Наказом Міністерства оборони України №232 від 29.04.2016, мобілізовані звільняються в запас у тій формі одягу, що знаходилась в їх особистому користуванні, при цьому предмети речового майна, які не були видані (незалежно від причини), під час звільнення не видаються. За бажанням вони можуть звільнятись в запас у власному цивільному одязі. В разі звільнення військовослужбовців з військової служби в запас або відставку в особливий період, у їх власність дозволяється залишати видані предмети речового майна особистого користування та інвентарне майно, вказані у відповідних примітках до норм забезпечення. Інше інвентарне майно здається на речовий склад військової частини. В разі звільнення військовослужбовців з військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, за призовом осіб офіцерського складу предмети речового майна особистого користування, які не були отримані за період проходження служби, не видаються. Позивач не подавав рапорт про виплату допомоги для оздоровлення (т1ас208).

Після відкриття апеляційного провадження від військової частини 18.10.2024 надійшла заява про залишення позову без розгляду в зв`язку з пропуском строку звернення до суду (т1ас233).

Переглядаючи справу, колегія суддів виходить з наступного:

Згідно наказу №153 від 02.06.2023 командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині), солдата ОСОБА_1 стрільця 2 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 2 стрілецької роти звільнено з військової служби в запас за наказом №76-РС від 29.05.2023 командира Військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) за підпунктом «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» в зв`язку з наявністю дружини з числа осіб з інвалідністю І чи ІІ групи з виплатою премії за особистий внесок в загальні результати служби в розмірі 523 відсотки посадового окладу; надбавки за особливості проходження служби в розмірі 65 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням з 01 по 02 червня 2023 року; надбавки за вислугу років в розмірі 25 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням з 01 по 02 червня 2023 на підставі наказу Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018; додаткової винагороди у відповідності до Постанови КМУ №168 від 28.02.2022 в розмірі 30000гр з розрахунку на місяць пропорційно часу проходження служби з 01 по 02 червня 2023 року; грошової компенсації за 04 доби невикористаної щорічної основної відпустки за 2022 рік та за 13 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2023 рік; одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 36 відсотків місячного грошового забезпечення за 09 повних календарних місяців служби (т1ас26).

Згідно листа №38/2939 від 25.09.2023 Військової частини НОМЕР_1 у відповідь на адвокатський запит, компенсація за речове майно не виплачувалась оскільки мобілізовані звільняються в запас у тій формі одягу, що знаходилася в їх особистому користуванні та предмети речового майна, які не були видані під час звільнення не видаються. Додаткова винагорода за участь у бойових діях за вересень 2022 року не виплачувалась в зв`язку з тим, що в рапорті командира 2 стрілецької роти військовослужбовець ОСОБА_1 не вказаний як такий, що залучався до виконання бойових завдань; грошова допомога для оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань в 2022 2023 роках не нараховувалась і не виплачувалась оскільки ОСОБА_1 не подавав рапорти про виплату таких допомог (т1ас18).

Згідно банківської виписки руху коштів, виплати здійснювались: 07.06.2023 в сумі 21333гр11к, 17.06.2023 в сумі 100 324гр87к, 08.07.2023 в сумі 21190гр83к, 19.07.2023 в сумі 6688гр33к (ас10).

Відповідно до пункту 1 Постанови КМУ №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським, їх сім`ям під час воєнного стану», на період воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, Військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро, поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000гр пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах в період здійснення зазначених заходів, в тому числі військовослужбовцям строкової служби), розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000гр в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Відповідно до пункту 2-1 Постанови КМУ №168 від 28.02.2022, порядок і умови виплати додаткової винагороди, одноразової допомоги визначаються керівниками міністерств та державних органів.

Відповідно до окремого доручення Міністерства оборони України №912/з/29 від 23.06.2022 на виконання Постанови КМУ №168 від 28.02.2022, під терміном безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі, стримування збройної агресії слід розуміти виконання військовослужбовцем: бойових завдань у складі військової частини, яка веде бойові дії у складі діючих угруповань військ в районі ведення бойових дій; бойових спеціальних завдань на лінії бойового зіткнення першого ешелону оборони або наступу під час перебування у складі органу військового управління, штабу у групування військ або штабу тактичної групи, включеної до складу діючих угрупувань військ; бойових спеціальних завдань із всебічного забезпечення діючих угруповань військ безпосередньо в районі ведення бойових дій згідно з бойовими розпорядженнями; бойових завдань з ведення руху опору на територіях України, тимчасово окупованих противником; завдань з ведення оперативної, військової, спеціальної розвідки в районі ведення бойових дій або на територіях України, тимчасово окупованих противником; бойових завдань з відбиття збройного нападу на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів в разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою; - бойових завдань з пошуку, виявлення, знешкодження диверсійно-розвідувальних груп, незаконних збройних формувань, озброєних осіб; виконання бойових завдань з вогневого ураження повітряних цілей; виконання бойових завдань в районах ведення бойових дій з виявлення повітряних цілей; здійснення польотів в районах ведення воєнних дій, ведення повітряного бою; здійснення заходів з виводу повітряних суден з під удару противника з виконанням зльоту; виконання бойових спеціальних завдань кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії.

Відповідно до пункту 2 доручення, на період дії воєнного стану військовослужбовцям встановлювати виплату щомісячної додаткової винагороди пропорційно з розрахунку на місяць 100 000гр військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь в бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі, стримування збройної агресії перебуваючи безпосередньо в районах в період здійснення зазначених заходів пропорційно часу участі в таких діях або заходах; 30000гр іншим військовослужбовцям з дня призову на військову службу до дня виключення зі списків особового складу в зв`язку зі звільнення з військової служби. Відповідно до пункту 3 доручення, документальне підтвердження.

Відповідно до пункту 3 доручення, безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі, стримування збройної агресії, в період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів: бойовий наказ; бойове розпорядження; журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад; рапорт, донесення командира підрозділу про участь кожного військовослужбовця, в тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів, у бойових діях, у виконанні бойових спеціальних завдань.

Відмовляючи у нарахуванні і виплаті додаткової винагороди за участь у бойових діях за вересень 2022 року суд першої інстанції правильно вказав на відсутність будь-яких документів, які б підтверджували участь ОСОБА_1 у бойових діях. Також, суд першої інстанції обґрунтовано послався на те, що позивач з 03.09.2022 по 07.09.2022 знаходився на амбулаторному лікуванні (ас117,118) та що в рапорті командира 2 стрілецької роти Військової частини НОМЕР_1 про виконання бойових завдань в вересні 2022 року відсутнє прізвище позивача (т1ас148). Згідно табелю, позивач в вересні 2022 року отримав додаткову винагороду в сумі 30000гр (т2ас19).

Відповідно до пункту 1 розділу XXIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого Наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018, військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової служби, один раз на рік надається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань в розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.

Відповідно до пункту 7 розділу XXIV Порядку №260, розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, порядок її виплати встановлюються за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України.

Відповідно до пункту 9 розділу XXIV Порядку №260, виплата матеріальної допомоги здійснюється за рапортом військовослужбовця на підставі наказу командира.

Відповідно до пункту 6 окремого доручення Міністра оборони України №2683 від 01.02.2023, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань в 2023 році виплачується військовослужбовцям в розмірі місячного грошового забезпечення, виключно за наявності таких підстав: смерть військовослужбовця або його дружини, чоловіка, дітей, батьків; поранення військовослужбовця, отриманого при виконанні завдань під час воєнного стану; в разі наявності у військовослужбовця інвалідності, отриманого внаслідок поранення, контузії, травми, каліцтва, пов`язаного із захистом батьківщини; порушення стану здоров`я військовослужбовця, перебування його на лікуванні, реабілітації: онкологічне захворювання, захворювання на туберкульоз, СНІД, вірусний гепатит В, С безперервне перебування на лікуванні, реабілітації у відпустці для лікування в зв`язку з хворобою, які пов`язані із захистом батьківщини більше 30 днів поспіль, внаслідок травм, захворювань нервової, серцевосудинної систем, опорно-рухового апарату та інших захворювань органів і систем з тяжким перебігом або наслідками, що потребують проведення багатоетапного хірургічного лікування, протезування втрачених кінцівки, ендопротезування, трансплантації органів, індивідуального догляду, протирецидивного лікування з довготривалим застосуванням дорогих лікарських засобів; сім`ям військовослужбовців, які захоплені в полон, крім військовослужбовців, які здалися в полон добровільного, чи заручниками, а також інтернованим в нейтральних державах або визнані безвісно відсутніми.

Відмовляючи у нарахуванні і виплаті матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, окружний суд правильно вказав, що позивач не подавав рапорт про виплату такої допомоги та він не належить до переліку осіб, які мають право на отримання такої допомоги.

Відповідно до пункту 1 розділу ХХІІІ Порядку №260, військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які набули право на отримання щорічної основної відпустки, один раз на рік виплачується грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.

Відповідно до пункту 1 розділу ХХІІІ Порядку №260, грошова допомога для оздоровлення надається військовослужбовцям в разі вибуття їх у щорічну основну відпустку повної тривалості, або у другу частину щорічної основної відпустки або без вибуття у відпустку за їх рапортом протягом поточного року на підставі наказу командира військової частини із зазначенням у ньому суми грошової допомоги. Військовослужбовцям, звільненим з військової служби, які мали право на грошову допомогу для оздоровлення та не отримали її протягом року, виплата цієї допомоги здійснюється на підставі наказу командира військової частини про виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини, в якому оголошується про її виплату.

Колегія суддів погоджується з окружним судом, що згідно наказу №447 від 20.12.2022 командира Військової частини НОМЕР_1 , картки особового рахунку, відомості руху коштів по рахунку (ас114,120-122), позивачу виплачена грошова допомога для оздоровлення за 2022 рік. Водночас, як правильно зазначив окружний суд, в наказі про звільнення з військової служби відсутнє посилання на виплату допомоги на оздоровлення та доказів виплати допомоги на оздоровлення за 2023 рік не представлено. В даному випадку відсутність рапорту позивача не може бути приводом для невиплати допомоги на оздоровлення оскільки, виходячи з вищенаведених норм, при звільненні військова частина була зобов`язана нарахувати таку допомогу та зазначити її розмір в наказі про виключення зі списків особового складу.

Відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до абзацу 3 статті 242 Положення про проходження громадянами України військової служби в збройних силах України, затвердженого Указом Президента України №1153 від 10.12.2008, особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним всіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

Постановою КМУ №178 від 16.03.2016 затверджений Порядок виплати військовослужбовцям Збройних сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно.

Відповідно до пункту 3 Порядку, грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна згідно норм забезпечення в разі: звільнення з військової служби, загибелі (смерті) військовослужбовця, переведення військовослужбовця до інших військових формувань, Держспецзв`язку, правоохоронних органів спеціального призначення, державних органів спеціального призначення з правоохоронними функціями для подальшого проходження військової служби з виключенням із списків особового складу військової частини.

Відповідно до пункту 4 Порядку, грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) за наказом командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації, а командирам (начальникам) військової частини наказу старшого командира (начальника), в якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.

Відповідно до пункту 4 розділу ІІІ Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту в мирний час і особливий період, затвердженої Наказом Міністерства оборони України №232 від 29.04.2016, військовослужбовці, які звільняються в запас або відставку, за їх бажанням отримують речове майно, яке не було отримане під час проходження служби, або грошову компенсацію за нього, виходячи із закупівельної вартості такого майна.

Вище переліченими нормами передбачене безальтернативне право військовослужбовців на грошову компенсацію вартості неотриманого речового майна при звільнені. Колегією суддів не приймаються посилання військової частини на пункт 17 розділу ІІІ, абзаци 10, 11 пункту 29 розділу V Інструкції №232 тому що в них йдеться виключно про предмети речового майна, які не були видані, а не про грошову компенсацію їх вартості.

Водночас, підлягають відхиленню вимоги апеляційної скарги позивача нарахувати і виплатити компенсацію за недоотримане речове майно з конкретизацією виду і вартості речового майна згідно довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оскільки в позовній заяві не заявлялось про конкретизацію виду і вартості речового майна згідно довідки про вартість речового майна. Відповідно до частини 5 статті 308 КАС України, суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції. Тільки під час апеляційного перегляду справи на письмову вимогу суду надана довідка №1 від 19.06.2025 про вартість речового майна, що належала до видачі солдату ОСОБА_1 на день звільнення з військової служби. Згідно цієї довідки, позивачу при звільненні належало до видачі: кашкет польовий вартістю 159р96к, шапка-феска вартістю 58гр80к, штани костюму літнього польового вартістю 984гр, сорочка поло вартістю 440гр, черевики з високими берцями демісезонні вартістю 2100гр, капці казармені вартістю 130гр, - всього вартістю 4312гр76к (т2ас1-6).

Відповідно до частини 1 статті 47 КЗпП України, роботодавець зобов`язаний в день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані і виплачені йому суми при звільненні та провести з ним розрахунок в строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.

Відповідно до статті 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, в тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. В разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець в будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до статті 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більше як за шість місяців. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більше як за період, встановлений частиною 1 цієї статті.

Проаналізувавши перелічені норми, суд першої інстанції зробив обгрунтований висновок, що є передчасною позовна вимога стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні оскільки остаточний розрахунок з позивачем не здійснений. Так, залишаються не виплаченими компенсація за недоотримане речове майно та допомога для оздоровлення за 2023 рік.

Відповідно до частини 2 статті 233 КЗпП України (в редакції до 19.07.2022) в разі порушення законодавства про оплату праці працівник мав право звернутись до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Законом України №2352 від 01.07.2022 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», який набрав чинності 19.07.2022, частини 1, 2 статті 233 КЗпП України викладені в такій редакції: «Працівник може звернутись із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною 2 цієї статті. З заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, в тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)».

Законом України №540 від 30.03.2020 КЗпП доповнений главою ХІХ Прикінцеві положення, якою передбачалось що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби, строки визначені статтею 233 продовжуються на строк дії карантину. Постановою КМУ №651 від 27.06.2023 карантин відмінений з 24 години 30.06.2023.

Таким чином, до 01.07.2023 не було обмеження строку звернення до суду з позовом про стягнення заробітної плати, після 01.07.2023 встановлений тримісячний строк для звернення з таким позовом з дня одержання письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені при звільненні.

Колегія суддів звертає увагу що у встановлений законодавством тримісячний строк ОСОБА_1 28.09.2023 звертався з подібним позовом до Військової частини НОМЕР_2 . Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.12.2023 у справі №160/24924/23 в задоволенні позову відмовлено оскільки належним відповідачем є Військова частина НОМЕР_1 ( НОМЕР_3 ). Без зволікань ОСОБА_1 25.12.2023 подав позов до належного відповідача. Тобто позивачем з вересня 2023 року здійснюються активні послідовні дії на захист своїх прав. Крім того, в цей період позивач тривалий час передував на лікуванні, на що обґрунтовано звернув увагу окружний суд в ухвалі від 18.01.2024 про поновлення строку звернення до суду (ас71). В апеляційній скарзі військовою частиною поновлення строку звернення до суду не оскаржено, а заява про залишення позову без розгляду подана значно пізніше закінчення 30-денного строку подання апеляційної скарги, передбаченого статтею 295 КАС України..

З урахуванням доводів і заперечень сторін, наданих ними доказів, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 241 244, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги представника ОСОБА_1 та Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.03.2024 без змін.

Постанова набирає законної сили з 09.09.2025 та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Повна постанова складена 10.09.2025.

Головуючий суддя А.В. Суховаров

судді О.В. Головко

судді Т.І. Ясенова