Справа № 160/10083/25
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2025-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

09 вересня 2025 року м. Дніпросправа № 160/10083/25

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Добродняк І.Ю., Суховарова А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 липня 2025 року (суддя К.І. Ремез) у справі № 160/10083/25 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 в особі ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 в особі ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 , у якому просив:

- визнати протиправним та скасувати висновок ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_2 в особі ІНФОРМАЦІЯ_1 від 26.03.2025, відповідно до якого позивача визнано придатним до військової служби;

- визнати протиправним та скасувати наказ Начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 в частині мобілізації на військову службу - позивача;

- визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) в частині зарахування позивача до особового складу підрозділу вказаної частини;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 звільнити позивача з військової служби, та виключити зі списків особового складу частини.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач був протиправно затриманий співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_4 у березні 2025 року під час його роботи на території АДРЕСА_1 . Затримання відбулося із застосуванням фізичної сили, без присутності працівників Національної поліції та без складання відповідних протоколів. Зазначені дії співробітників ІНФОРМАЦІЯ_2 на думку позивача є незаконними та суперечать нормам Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП) та Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою КМУ №560 від 16 травня 2024 року. Позивач вказував, що його було примусово доставлено до ВЛК, яку він пройшов фактично за 2 години, після чого одразу був відправлений до Військової частини НОМЕР_1 . Процедура ВЛК була здійснена з порушенням Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних

Силах України, затвердженого Наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року №402 (Положення №402), позивач є не військовозобов`язаним.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 липня 2025 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Судом першої інстанції зазначено, що законодавством регламентовано чітку процедуру проведення військово-лікарської експертизи, яка передбачає здійснення медичного огляду особи відповідними лікарями за загальним переліком та лікарями інших спеціальностей за наявності медичних показань.

Суд з`ясував, що позивач не оскаржує порушення процедури медичного огляду та висновки комісії ВЛК щодо визначення ступеня придатності позивача до військової служби.

Суд дослідив, що карткою обстеження та медичного огляду підтверджується, що 26.03.2025 ВЛК проведено медичний огляд позивача.

Картка містить такі відомості: результати медичного обстеження спеціалістами: терапевт, хірург, неврапотолог, офтальмолог, ЛОР, психіатр. Висновок ВЛК придатний до військової служби. Картка підписана головою ВЛК, членами і секретарем ВЛК. Матеріали справи містять довідку від 10.03.2025 №2025-0310-1310, в якій на підставі статті графи II позивача визнано придатним до військової служби. Вбачається, що цю довідку складено на підставі зазначеної вище картки обстеження та медичного огляду від 26.03.2025, проведеного ВЛК.

Суд встановив, що зважаючи на відсутність в розпорядженні відповідача інформації про наявність обставин, які б давали позивачу право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, відповідачем, в межах покладених на нього повноважень, правомірно прийнято наказ від 26.03.2025 №681, яким позивача призвано та направлено для проходження військової служби за призовом під час мобілізації та направлено для проходження військової служби у військову частину.

Суд зауважив, що наказ про призов позивача на військову службу під час мобілізації, як акт індивідуальної дії реалізовано його застосуванням, а тому, його оскарження не є належним та ефективним способом захисту права позивача, оскільки скасування вказаного наказу не може привести до відновлення порушеного права.

Суд врахував правові висновки Верховного Суду від 05.02.2025 р. по справі №160/2592/23, в яких суд вказав, що процедура призову військовозобов`язаного на військову службу під час мобілізації є незворотною, тобто такою, що вже відбулася, а визнання процедури призову протиправною не спричинює відновлення попереднього становища особи, призваної на військову службу.

Суд встановив, що позивачем не надано суду доказів наявності підстав для виключення з військового обліку, а відповідно до довідки військово-лікарської комісії від 26.03.2025 № 3/500 позивача визнано придатним до військової служби.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення адміністративного позову.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, скаржник вказує, що комісією ВЛК не проведено медичний огляд позивача всупереч нормам Положення №402, адже в карті обстеження позивача відсутні результати дослідження загального аналізу крові та загального аналізу сечі, зріст, вага та чинна температура тіла станом на час проведення ВЛК, а отже позивача визнано придатним до військової служби без наявних результатів аналізів. Зауважує, що суд першої інстанції помилково не надав оцінку того, що співробітники РТЦК невідомим чином виявили перебування позивача у розшуку, а також тому, що фактично співробітники РТЦК здійснили адміністративне затримання позивача. Звертає увагу, що він проходить військову службу фактично без передбачених законом підстав, а саме без належним чином проведеного ВЛК, а для видачі наказу про мобілізацію позивача не було правових підстав.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що 26.03.2025 позивач був доставлений працівниками ІНФОРМАЦІЯ_3 для проходження військово-лікарської комісії.

Відповідно до довідки військово-лікарської комісії від 26.03.2025 №3/500 позивача визнано придатним до військової служби на підставі статей 53Б, 23В, 53 В, графи ІІ Розладу хвороб, графи ІІ ТДВ.

Згідно з Наказом ІНФОРМАЦІЯ_3 № 81 від 26.03.2025 позивача направлено на військову службу до військової частини НОМЕР_1 .

Вважаючи протиправними висновок ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_2 в особі ІНФОРМАЦІЯ_1 від 26.03.2025, відповідно до якого позивача визнано придатним до військової служби, наказ Начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 в частині мобілізації на військову службу позивача, наказ командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) в частині зарахування позивача до особового складу підрозділу частини, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Переглядаючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів виходить із такого.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ.

Згідно з частиною першою статті 2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Відповідно до статті 2 Закону № 2232-XII та з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи наказом Міністра оборони України 14.08.2008 № 402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі Положення №402).

Згідно глави 1 розділу I Порядку №402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Пункт 2.1 глави 2 розділу I Положення №402 визначає, що для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії, штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).

Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання штатної військово-лікарської комісії.

Згідно пункту 1.1 глави 1 розділу II Порядку №402 медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови). Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону (далі - інші військові формування), у мирний час та під час дії особливого періоду. При встановленні діагнозу насамперед враховуються результати фізикального обстеження та спеціальних досліджень. Якщо дані попередньої медичної документації не співпадають з результатами актуального обстеження, проводиться спільний огляд (консиліум) за участі провідних (головних) медичних фахівців, під час якого може прийматись рішення про неврахування контраверсійних результатів попередніх досліджень (документів, виписок, заключень тощо) та госпіталізацій при винесенні експертного рішення.

Медичний огляд проводиться ВЛК з метою визначення придатності до військової служби призовників, військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти).

Пункт 1.2 глави 1 розділу II Порядку №402 визначає, що постанови ВЛК приймаються на підставі Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби (далі - Розклад хвороб) (додаток 1), пояснень щодо застосування статей Розкладу хвороб (додаток 2) та таблиць додаткових вимог до стану здоров`я (далі - ТДВ) (додаток 3).

Пункт 3.8 глави 3 розділу II Порядку №402 визначає, що постанови ВЛК при ТЦК та СП щодо військовозобов`язаних приймаються згідно з главою 20 цього розділу. Документально оформлені результати проходження військовозобов`язаним медичного огляду ВЛК доставляються до районного (міського) ТЦК та СП не пізніше наступного дня після прийняття постанови про придатність військовозобов`язаного до військової служби. Постанова ВЛК щодо придатності військовозобов`язаного до проходження військової служби вноситься до бази даних Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів не пізніше наступного дня з дня надходження відповідної постанови до районного (міського) ТЦК та СП.

Пункт 20.1 глави 20 розділу II Порядку №402 передбачає, що постанови ВЛК приймаються колегіально, більшістю голосів. У прийнятті постанови голова та члени ВЛК незалежні і у своїй роботі керуються цим Положенням. У разі незгоди голови або членів комісії з думкою інших членів їх окрема думка вноситься до документа, яким оформлюється постанова ВЛК. Члени ВЛК зобов`язані дотримуватися вимог цього Положення.

Згідно пункту 20.3 глави 20 розділу II Порядку №402 при медичному огляді військовослужбовців та інших осіб ВЛК приймаються постанови змісту, зокрема придатний до військової служби; до військової служби за контрактом; до служби у військовому резерві; для підготовки до участі у МО; до участі у МО; до служби (роботи) у національному персоналі; до навчання у ВВНЗ; до служби на підводних човнах, на надводних кораблях, у морській піхоті, Десантно-штурмових військах, спеціальних спорудах, підрозділах спеціального призначення; до підводного водіння танків; до роботи з ДІВ, КРП, джерелами ЕМП, ЛВ, мікроорганізмами I-II груп патогенності, особливо небезпечними інфекційними хворобами; до навчання в учбовій частині за спеціальністю водолаза, водолаза-глибоководника, акванавта; до служби водолазом на глибині; до навчання (служби) за спеціальністю ... (вказати спеціальність. Постанова приймається щодо осіб, які відбираються для навчання, проходження військової служби за окремими військовими спеціальностями, вказаними у ТДВ); до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони; до військової служби за контрактом у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони.

Апеляційний суд зауважує, що перевірка правильності прийнятого ВЛК рішення виключно за медичними показниками не входить до компетенції адміністративного суду.

Адміністративний суд, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим частиною другою статті 2 КАС України, критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Отже, питання визначення наявності або відсутності певного діагнозу у позивача та його придатності (непридатності) до військової служби за результатами медичного обстеження є дискреційними повноваженнями ВЛК, а тому суд не вправі перебирати на себе повноваження цього органу.

Розглядаючи по суті спори у справах щодо оскарження рішень ВЛК, суд вправі перевірити їх законність лише в межах дотримання процедури прийняття таких. Однак суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку, оскільки суд не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності висновку ВЛК виходить за межі необхідності дослідження в контексті застосування норм матеріального права.

Подібний висновок зроблено Верховним Судом у постанові від 26.02.2025 року у справі №600/3273/22-а.

Зі змісту матеріалів справи вбачається, що відповідно до довідки військово-лікарської комісії від 26.03.2025 №3/500 позивача визнано придатним до військової служби.

Як правильно встановив суд першої інстанції, карткою обстеження та медичного огляду підтверджується, що 26.03.2025 ВЛК проведено медичний огляд позивача Ця картка містить такі відомості: результати медичного обстеження спеціалістами: терапевт, хірург, неврапотолог, офтальмолог, ЛОР, психіатр. Висновок ВЛК придатний до військової служби. Картка підписана головою ВЛК, членами і секретарем ВЛК.

В свою чергу, скаржник вказує доводи про те, що ВЛК не проведено медичний огляд позивача всупереч нормам Положення №402, адже в карті обстеження позивача відсутні результати дослідження загального аналізу крові та загального аналізу сечі, зріст, вага та чинна температура тіла станом на час проведення ВЛК.

Колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на правову позицію Верховного Суду, викладену в постановах від 29 листопада 2019 року у справі № 359/7194/16-а, від 24 жовтня 2019 року у справі № 806/1243/17, від 11 лютого 2020 року у справі № 210/3268/15-а, від 23 квітня 2020 року у справі №813/1790/18, від 20 грудня 2019 року у справі № 820/3914/17, від 29 квітня 2020 року у справі № 826/15358/17, від 22 травня 2022 року у справі №825/2328/16, від 18 січня 2023 року у справі №826/10888/18 та 04 серпня 2023 року у справі № 320/9672/21, про те, що дефекти адміністративного акта можуть не стосуватися його змісту, а бути пов`язаними з процедурою прийняття.

Ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: «протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків» і, на противагу йому, принцип «формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення»; межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.

Колегія суддів вважає, що посилання скаржника на проведення його медичного огляду ВЛК з порушенням Положення №402 через те, що в карті обстеження позивача відсутні результати дослідження загального аналізу крові та загального аналізу сечі, зріст, вага та чинна температура тіла станом на час проведення ВЛК, не можна визнати фундаментальним (істотним) порушенням, адже скаржник не навів жодних обґрунтувань та зі змісту матеріалів справи не вбачається, як відсутність результатів аналізів крові, сечі та відомостей про вагу, зріст та температуру тіла позивача, могли вплинути та змінити висновок ВЛК про те, що позивач придатний до військової служби.

Відтак, апеляційний суд зазначає, що підстави для визнання протиправною довідки (постанови) військово-лікарської комісії від 26.03.2025 №3/500, якою позивача визнано придатним до військової служби, відсутні.

Також, апеляційний суд відхиляє аргументи скаржника про те, що співробітники РТК невідомим чином виявили перебування позивача у розшуку, що співробітники РТЦК здійснили адміністративне затримання позивача, адже такі дії РТЦК не є предметом судового розгляду у цій справі.

Колегія суддів вважає безпідставними посилання позивача на постанову апеляційного суду у справі №560/8465/24, адже підстави для застосування приписів ч.4 ст.78 КАС України відсутні, а згідно ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в лише постановах Верховного Суду.

Згідно п. 81 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560, призов громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період оформляється наказом керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, командира військової частини, керівника розвідувального органу або визначеного ним керівника відповідного підрозділу, Голови СБУ, його заступників чи керівника підрозділу, органу, закладу, установи СБУ.

Разом з тим, оскільки довідка військово-лікарської комісії від 26.03.2025 №3/500, якою позивача визнано придатним до військової служби є правомірною та не підлягає скасуванню, а скаржник лише відсутністю належним чином проведеного ВЛК обґрунтовує підстави для визнання протиправними спірних наказів ІНФОРМАЦІЯ_3 в частині мобілізації на військову службу позивача №81 від 26.03.2025 та командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) в частині зарахування позивача до особового складу підрозділу частини, колегія суддів дійшла висновку, що підстави для визнання протиправними та скасуваннях вищевказаних спірних наказів відсутні.

Підсумовуючи, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Передбачені ст.317 КАС України підстави для зміни або скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 липня 2025 року у справі №160/10083/25 - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, передбачені ст.ст.328, 329 КАС України.

Повний текст постанови складено 09.09.2025

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя І.Ю. Добродняк

суддя А.В. Суховаров