Справа № 477/891/25
Суддя: Чернявська Я. А.
Дата ухвалення: 2025-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА

Справа № 477/891/25
Провадження № 2-а/488/65/25
РІШЕННЯ

Іменем України

11.09.2025 року м. Миколаїв

Суддя Корабельного районного суду міста Миколаєва Чернявська Я.А., розглянувши адміністративну справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

В провадження Корабельного районного суду м. Миколаєва на підставі ухвали Вітовського районного суду Миколаївської області за підсудністю надійшли матеріали адміністративної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, в якій позивач просив суд визнати причини пропущеного строку поважними та поновити пропущений процесуальний строк для подання адміністративного позову про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення; скасувати і визнати протиправною постанову №163 від 06.02.2025 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 , відносно позивача, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 грн., стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 судові витрати.

В обґрунтування позову зазначив, що 22 квітня 2025 року ОСОБА_1 дізнався про те, що старшим державним виконавцем Березанського відділу державної виконавчої служби у Миколаївському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Туцькою Анастасією Миколаївною було відкрито виконавче провадження №77873087 та накладено арешт на грошові кошти Позивача. Виконавче провадження №77873087 відкрито на підставі постанови по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП №163 від 06.02.2025 року.

Вказав, що начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 встановив, що 29 січня 2025 року під час перевірки облікових даних у ІНФОРМАЦІЯ_3 було виявлено, що ОСОБА_1 у період з 14 травня 2024 року протягом 60 днів не уточнив облікові дані, чим порушив вимоги ч. 3 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 року №3543-XII та п.п.10-1 п.1 «Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» від 30.12.2022 року №1487, під час особливого періоду, на підставі чого, було складено протокол № 29 про адміністративне правопорушення.

Зазначив, що розгляд зазначеної справи відбувся о 10 годині 00 хвилин 06 лютого 2025 року у приміщені ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Втім до ІНФОРМАЦІЯ_2 направлено заяву від 31.01.2025 року в якій Позивач надав пояснення щодо незгоди з протоколом про адміністративне правопорушення №29 та просив закрити справу про адміністративне правопорушення, у зв`язку з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП відсутністю складу адміністративного правопорушення. Відповідну заяву ІНФОРМАЦІЯ_4 отримав 04.02.2025 року, що підтверджується трекінгом відправлення АТ «Укрпошта» № 501.

Однак, ІНФОРМАЦІЯ_4 не прийняв до уваги зазначену заяву та виніс постанову №163 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП від 06.02.2025 року. Постановив накласти на громадянина ОСОБА_1 штраф у сумі 17 000 грн. Копію постанови №163 Позивач не отримував, довідався через застосунок «Дія» 22.03.2025 року, коли побачив відкрите відносно нього виконавче провадження по стягненню суми штрафу.

Позивач зауважив, що він не згоден з правопорушенням передбаченим ч. 3 ст. 210 КУпАП порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку під час дії особливого періоду.

Вважав, що зі змісту протоколу №29 про адміністративне правопорушення від 29 січня 2024 року неможливо встановити які саме персональні дані не були оновлені Позивачем, які з цих даних містяться в державних реєстрах, а також до яких даних ІНФОРМАЦІЯ_2 не має доступу (не є держателем).

Окрім того, звернув увагу суду на той факт, що протокол №29 від 29 січня 2024 року було складено з порушенням вимог чинного законодавства, що не відповідає положенням примітки до статей 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а також із недотриманням встановлених строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Також, звертає увагу суду, що під час винесення ІНФОРМАЦІЯ_4 постанови №163 не враховано примітку до ст. 210, 210-1 КУпАП, не визначено які саме персональні дані не були оновлені, які з цих даних містяться в державних реєстрах, а також до яких даних відділ ІНФОРМАЦІЯ_2 не має доступу. Відповідачем також пропущені строки щодо притягнення до адіністративної відповідальності, адміністративне стягнення за правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1 КУпАП, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення. Копію постанови №163 не направлені Позивачу, а також його не повідомлено про результати розгляду справи. Крім того, протокол №29 від 29 січня 2024 року складений з процесуальними порушеннями. Окрім того, в складеному протоколі про адміністративне правопорушення №29 зазначається невірний рік. Це свідчить про порушення вимог щодо належного оформлення документів про адміністративне правопорушення, передбачених статтею 256 КУПАП.

У зв`язку з неналежним повідомленням про постанову ІНФОРМАЦІЯ_2 №163 від 06.02.2025, зокрема невідправлення та невручення її копії, що суперечить вимогам ч. 1 ст. 285 КУпАП, а також встановлення факту притягнення до адміністративної відповідальності лише 22.04.2025 через застосунок «Дія», вважав, що наявні поважні причини для поновлення пропущеного строку на оскарження відповідно до ч. 1 ст. 121 КАС України.

Посилаючись на вказане, не погодився з постановою №163 від 06.02.2025 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 , вважав її незаконною та такою, що підлягає скасуванню, просив суд визнати причини пропущеного строку поважними та поновити пропущений процесуальний строк на оскарження.

Ухвалою Корабельного районного суду міста Миколаєва від 06.06.2025 року позовну заяву залишено без руху.

12.06.2025 року позивачем подано заяву про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 12.06.2025 року відкрито провадження у вказаній справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, копію ухвали надіслано сторонам по справі.

Одночасно встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Згідно з ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Представник відповідача з клопотаннями про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін не звертався, своїм правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористався.

Враховуючи відсутність клопотань про проведення судового засідання та наявність достатніх доказів для розгляду справи, суд вбачає можливим розглянути справу без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

В судове засідання сторони не викликалися, у зв`язку з чим у відповідності з ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Дослідивши письмові матеріали справи, зібрані у справі докази, суд вбачає необхідним позов задовольнити з огляду на таке.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вимогами ч.1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи ухвалені (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і у порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Джерела, які можуть бути доказами в справі про адміністративне правопорушення, наведені у статті 251 КУпАП.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Судом встановлено, що 06.02.2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 були розглянуті матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно громадянина ОСОБА_1 , винесено постанову № 163 та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП, накладено штраф у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 17 000,00 грн.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що "29" січня 2025 року о 14 год. 30 хв. під час перевірки облікових даних у ІНФОРМАЦІЯ_5 було виявлено, що ОСОБА_1 у період з 14 травня 2024 року протягом 60 днів не уточнив облікові дані, чим порушив вимоги ч.3 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 року №3543-ХІІ та п.п. 10-1. п.1 «Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» від 3012.2022 року №1 487, під час особливого періоду.

Відповідно до Закону України «Про оборону України» особливий період, що настає моменту рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту ведения военного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплю час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введения воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 року № 2102-1Х и Україні введено воєнниний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 року, який діє до теперішнього часу. За такого, громадянин ОСОБА_1 , діючи в супереч наведеним вище нормативно-правовим актам, вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП під час дії особливого періоду.

Підпис особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, в графі ознайомлення та вручення її копії відсутній.

З наданих суду матеріалів не вбачається, що копія вказаної постанови № 163 від 06.02.2025 р. була направлена відповідачем на поштову адресу позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 285 КУпАП копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

З наявної у матеріалах справи копії Протоколу № 29 про адміністративне правопорушення вбачається, що "29" січня 2025 року о 14 год. 30 хв. під час перевірки облікових даних у ІНФОРМАЦІЯ_5 було виявлено, що ОСОБА_1 у період з 14 травня 2024 року протягом 60 днів не уточнив облікові дані, чим порушив вимоги ч.3 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 року №3543-ХІІ та п.п. 10-1. п.1 «Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» від 3012.2022 року №1 487, під час особливого періоду.

В постанові повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 10 год 00 хв. 06 лютого 2025 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , кабінет № 1.

Від надання пояснень позивач не відмовився, вказав, що не згоден з правопорушення передбаченим ч. 3 ст. 210 КУпАП, у зв`язку з положенням примісти ст. 210 КУпАП. Розгляд справи просив проводити без нього, направив на адресу ІНФОРМАЦІЯ_2 заяву з поясненнями по справі.

Відповідно до примітки до статей 210, 210-1 КУпАП положення ст.ст. 210, 210-1 КУпАП не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника. військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи. Якщо Міністерство оборони України як держатель такого реєстру може отримати відомості про особу шляхом синхронізації з іншими державними електронними реєстрами, то особу не може бути притягнуто до відповідальності за неповідомлення таких відомостей.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» держателем Реєстру є Міністерство оборони України (далі - Держатель Реєстру), розпорядником Реєстру є Генеральний штаб Збройних Сил України (далі розпорядник Реєстру), а Служба безпеки України та розвідувальні органи України є органами адміністрування та ведення Реєстру. Адміністратором Реєстру є Держатель Реєстру.

Органами ведення Реєстру є районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, Центральне управління Служби безпеки України та регіональні органи Служби безпеки України, відповідні підрозділи розвідувальних органів України.

Органи ведення Реєстру забезпечують ведення Реєстру та актуалізацію його бази даних.

Згідно з ч. 3 ст. 14 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» актуалізація бази даних Реєстру здійснюється на підставі відомостей, що вносяться органами ведення Реєстру, а також шляхом електронної інформаційної взаємодії (обміну відомостями) між Реєстром та інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені цією частиною.

Отже, передбачено перелік державних органів, від яких Органи ведення Реєстру одержують в електронному вигляді персональні відомості призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Проте, під час винесення ІНФОРМАЦІЯ_4 постанови №163 не враховано примітку до ст. 210, 210-1 КУпАП, не визначено які саме персональні дані не були оновлені, які з цих даних містяться в державних реєстрах, а також до яких даних ІНФОРМАЦІЯ_2 не має доступу.

Відповідно до Постанови Другого апеляційного суду у справі № 636/11340/24, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що постанова по справі про адміністративне правопорушення, винесена відповідачем, є неправомірною через відсутність доказів, які б підтверджували вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 210 КУпАП, з урахуванням її примітки. Відповідач не надав ані суду першої, ані апеляційної інстанцій доказів неможливості отримання персональних даних позивача шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами чи базами даних, держателями яких є державні органи, як це передбачено частиною третьою статті 14 Закону України №1951-VIII та приміткою до статті 210 КУпАП.

Справи про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, розглядають територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, від імені яких розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право їх керівники.

Відповідно до ст. 246 КУпАП порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим кодексом та іншими законами України.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи; давати пояснення, подавати докази; заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи; виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, крім іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.

За приписами ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення, крім іншого, зазначаються: відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права обов`язки, передбачені ст. 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Як вже було зазначено судом, пунктом 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи (відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі № 463/1352/16а).

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України, обов`язок доказування правомірності рішення покладається на суб`єкта владних повноважень, тобто на відповідача. Відповідачем не надано належних та допустимих доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, як і не надано доказів на спростування аргументів позивача.

Оскільки відповідач не довів ані факту правопорушення, ані неможливості отримання даних у встановлений законом спосіб, суд вважає, що в діях позивача відсутня подія та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, а тому позов належить задовольнити.

Крім того, суд зазначає, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Згідно з ч. 1, 3, 4 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 7, 9 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Системний аналіз вказаних законодавчих положень дозволяє суду дійти висновку, що стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень підлягають компенсації документально підтверджені судові витрати, до складу яких входять, у тому числі, витрати у вигляді судового збору за подання позовної заяви.

Ураховуючи результати розгляду справи, приймаючи до уваги клопотання позивача про відшкодування судових витрат по сплаті судового збору та витрат на правничу допомогу, а також керуючись положеннями ст. 139 КАС України, суд вважає за належне стягнути з відповідача, ІНФОРМАЦІЯ_1 , за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь позивача, ОСОБА_1 , судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Щодо відшкодування понесених витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Як вбачається з матеріалів справи, понесені позивачем витрати на правничу допомогу в розмірі 12 522,00 грн. підтверджуються: Ордером від 01.05.2025 року; Актом приймання-передачі наданих послуг до договору №100/25 про надання професійної правничої допомоги від 04.08.2025 року; копією свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю на ім`я Дабіжа О.А..

З урахуванням категорії справи, обсягом виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання таких робіт, ціною позову, а також враховуючи те, що позовні вимоги було задоволено повністю, доказів неспівмірності цих витрат суду не надано, з урахуванням принципу розумності та справедливості, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимоги позивача про стягнення на його користь витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 12 522,00 грн.

Відповідно до частини 5, 6 статті 250 КАС України, датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 73-77, 90, 205, 241-246, 255, 268, 286 КАС України, ст.ст. 22, 34, 245, 247, 251, 280, 293 КУпАП, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити

Постанову №163 за справою про адміністративне правопорушення від 06.02.2025 р., постановлену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 , відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП скасувати.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ; РНОКПП: НОМЕР_2 , витрати по оплаті судового збору у сумі 1211,20 грн., та понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 12 522,00 грн.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Сторони по справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ;

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_7 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ;

Суддя Я.А. Чернявська