Справа № 120/7192/25
Суддя: Сало Павло Ігорович
Дата ухвалення: 2025-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2025 р. Справа № 120/7192/25

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Сала Павла Ігоровича, розглянувши у місті Вінниці в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

26.05.2025 поштовими засобами зв`язку до суду надійшла позовна заява за підписом адвоката Зачепіло З.Я., подана від імені та в інтересах ОСОБА_2 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ІНФОРМАЦІЯ_2 ).

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що після звільнення зі строкової служби позивач проходить службу в Державній службі України з надзвичайних ситуацій на посаді пожежного-рятувальника, що підтверджується відповідною довідкою. Керівництвом ДСНС було направлено клопотання про його бронювання, однак реалізувати його виявилось неможливим, оскільки відповідач відніс позивача до оперативного резерву першої черги та поставив на облік як резервіста. Унаслідок цього фактичний статус працівника ДСНС не враховується, а на позивача поширюються обмеження, які унеможливлюють застосування процедури бронювання. На думку позивача, дії відповідача щодо зарахування його, як звільненого зі строкової служби, до оперативного резерву першої черги без видання відповідного наказу військовою частиною про включення до особового складу резервістів та призначення на посаду є неправомірними. Такі дії створюють ризик незаконного призову та фактично позбавляють його права на належне бронювання.

З огляду на викладене позивач просить суд визнати протиправними дії відповідача та зобов`язати його здійснити належне оформлення зарахування позивача у запас відповідно до Указу Президента України "Про звільнення в запас військовослужбовців строкової військової служби".

Ухвалою суду від 30.05.2025 відкрито провадження у справі за вказаним позовом та вирішено здійснювати її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

13.06.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позов заперечує та зазначає, що після звільнення позивача зі строкової військової служби його у встановленому порядку було зараховано до оперативного резерву першої черги, що підтверджується відповідним наказом командира військової частини та внесеними записами у військово-облікові документи. При цьому зарахування до резерву є обов`язковим заходом в умовах воєнного стану та загальної мобілізації, який стосується всіх військовослужбовців, що звільняються з проходження служби та придатні за станом здоров`я. Відтак відповідач вважає позовні вимоги безпідставними, оскільки дії посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_3 здійснені в межах їхніх повноважень та відповідають вимогам чинного законодавства.

Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Вивчивши матеріали адміністративної справи та оцінивши доводи сторін на підтримку своїх вимог та заперечень, суд встановив такі обставини справи.

ОСОБА_1 проходив строкову службу у військовій частині НОМЕР_1 у період з 22.04.2021 до 23.04.2024.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 23.04.2024 № 118 позивача виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення. У пункті 5 наказу зазначено, що на підставі наказу командувача Національної гвардії України від 27.12.2016 № 902 позивача зараховано до військового оперативного резерву першої черги частини та призначено на посаду стрільця (ВОС 10091511).

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 (з адміністративно-господарської діяльності) від 16.05.2024 № 553 позивача зараховано на службу у військовому оперативному резерві осіб, звільнених зі строкової військової служби відповідно до Указу Президента України від 07.03.2024 № 149/2024 "Про звільнення в запас військовослужбовців строкової військової служби" та призначено до складу команди НОМЕР_2 згідно додатку 1.

Також судом встановлено, що з 03.01.2025 позивач проходить службу в ДСНС України на посаді пожежного-рятувальника караулу 28 державної пожежно-рятувальної частини ( АДРЕСА_1 ) 6 державного пожежно-рятувального загону ГУ ДСНС України у Вінницькій області, має спеціальне звання рядового служби цивільного захисту, що підтверджується довідкою № 47-76-02-246/47-76 від 23.04.2025, виданою 6 державним пожежно-рятувальним загоном ГУ ДСНС України у Вінницькій області.

Головне управління ДСНС України у Вінницькій області у визначеному порядку направило до ІНФОРМАЦІЯ_4 та ІНФОРМАЦІЯ_3 клопотання про бронювання позивача та призупинення дії бойового розпорядження, посилаючись на важливість його участі у виконанні функцій цивільного захисту населення, оскільки позивач проходив строкову службу та перебуває у статусі резервіста першої черги.

Інформація про результати розгляду вказаних клопотань у матеріалах справи відсутня та сторонами не надана.

Позивач вважає дії відповідача щодо зарахування його до оперативного резерву першої черги протиправними, а тому звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд керується такими мотивами.

Статтею 65 Конституції України передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України від 25.03.1992 № 2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі ? Закон № 2232-ХІІ).

Згідно з ч.ч. 1, 2 статті 1 Закону № 2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі ? Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

За нормами ч. 9 ст. 1 Закону України № 2232-XII щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії:

військовозобов`язані ? особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави;

резервісти ? особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.

Частиною другою статті 2 Закону № 2232-ХІІ передбачено, що на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період у визначеному цим Законом порядку для оперативного доукомплектування Збройних Сил України та інших військових формувань призиваються громадяни України, які уклали контракти про проходження служби у військовому резерві та/або зараховані до військового оперативного резерву.

Відповідно до ч. 1 ст. 26-2 Закону № 2232-ХІІ в особливий період на службу у військовому оперативному резерві в обов`язковому порядку зараховуються особи, звільнені з військової служби, які за своїми професійно-психологічними характеристиками і станом здоров`я придатні до служби у військовому резерві та відповідають встановленим вимогам проходження служби у військовому резерві.

В силу приписів ч. 4 ст. 33 Закону № 2232-ХІІ військовий облік військовозобов`язаних та резервістів за призначенням поділяється на загальний і спеціальний.

Статтею 35 Закону № 2232-ХІІ визначено, що на загальному військовому обліку перебувають резервісти, а також військовозобов`язані, які не заброньовані за центральними та місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями і закладами освіти незалежно від підпорядкування і форми власності на період мобілізації та на воєнний час.

На спеціальному військовому обліку перебувають військовозобов`язані, заброньовані за центральними та місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями на період мобілізації та на воєнний час.

Особливості ведення військового обліку резервістів в органах військового управління, військових частинах, у відповідних міських (районних) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки встановлюються Генеральним штабом Збройних Сил України.

Згідно з ч. 1 та ч. 8 ст. 39-1 Закону № 2232-ХІІ для оперативного доукомплектування Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період Верховним Головнокомандувачем Збройних Сил України за поданням Головнокомандувача Збройних Сил України може бути прийнято рішення про призов громадян України, зарахованих до військового оперативного резерву, на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Призову на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період не підлягають також громадяни України, визначені абзацами четвертим-дванадцятим частини першої та частиною другою статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

У свою чергу, частиною першою ст. 23 Закону України від 21.10.1993 № 3543-XII "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" (далі ? Закон № 3543-XII) встановлено, що не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані заброньовані на період мобілізації та на воєнний час за органами державної влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, а також за підприємствами, установами і організаціями в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 21 Закону № 3543-XII підприємства, установи і організації зобов`язані:

- вести військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів із числа працюючих, здійснювати заходи щодо бронювання військовозобов`язаних на період мобілізації та в особливий період і надавати звітність з цих питань відповідним органам державної влади, іншим державним органам та органам місцевого самоврядування в установленому порядку.

- сприяти своїм працівникам, які є резервістами, у виконанні ними обов`язків служби у військовому резерві та своєчасному їх направленню до органів військового управління, військових частин.

Згідно із ст. 24 Закону № 3543-XII бронювання військовозобов`язаних, які перебувають у запасі, здійснюється в мирний та у воєнний час з метою забезпечення функціонування органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також підприємств, установ і організацій в особливий період.

Порядок та організація бронювання, переліки посад і професій військовозобов`язаних, які підлягають бронюванню на період мобілізації та на воєнний час, визначаються цим Законом, актами Президента України та Кабінету Міністрів України. Під час дії воєнного стану бронювання військовозобов`язаних може також здійснюватися за списком військовозобов`язаних, поданим у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку відповідним органом державної влади, іншим державним органом, органом місцевого самоврядування, підприємством, установою, організацією, зазначеними в частині першій цієї статті (ч. 3 ст. 25 Закону № 3543-XII).

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487 затверджено Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі ? Порядок № 1487).

Пунктом 16 Порядку № 1487 визначено, що військовий облік поділяється на облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів, з урахуванням обсягу та деталізації ? на персонально-якісний, персонально-первинний та персональний.

За змістом пункту 17 Порядку № 1487 військовий облік військовозобов`язаних та резервістів за призначенням поділяється на загальний та спеціальний.

На загальному військовому обліку перебувають військовозобов`язані та резервісти, які не заброньовані за державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями на період мобілізації та на воєнний час.

Військовозобов`язані, які згідно із Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" заброньовані за державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями на період мобілізації та на воєнний час, перебувають на спеціальному військовому обліку.

Указом Президента України від 29.10.2012 № 618/2012 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у військовому резерві Збройних Силах України (далі ? Положення).

Пунктом 3 цього Положення встановлено, що громадяни проходять службу у військовому резерві в добровільному порядку, а в особливий період особи, звільнені з військової служби, які за своїми професійно-психологічними характеристиками і станом здоров`я придатні до служби у військовому резерві та відповідають встановленим вимогам проходження служби у військовому резерві, ? в обов`язковому порядку.

Відповідно до пункту 8 Положення початком проходження резервістом служби у військовому резерві вважається день видання наказу керівника органу військового управління, командира (начальника) військової частини (установи) про прийняття (зарахування) громадянина на службу у військовому резерві і призначення на посаду, яка комплектується резервістами.

Пунктом 120-1 Положення (в редакції, чинній станом на дату звільнення позивача з військової служби) передбачалося, що під час особливого періоду військовослужбовці, які були звільнені із строкової військової служби, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, в обов`язковому порядку зараховуються до військового оперативного резерву першої черги.

Відповідно до пункту 120-2 Положення призов резервістів військового оперативного резерву на військову службу здійснюється у випадках та порядку, визначених законами України "Про військовий обов`язок і військову службу", "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Згідно з пунктом 120-4 Положення під час особливого періоду особи, звільнені з військової служби, зараховуються до військового оперативного резерву наказами командирів (начальників) військових частин (установ). У наказі вказуються посада, на яку призначений резервіст, та територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, у якому він буде перебувати на військовому обліку. Зазначений наказ доводиться до резервіста під особистий підпис у день звільнення.

З аналізу процитованих норм чинного законодавства висновується, що військовою частиною НОМЕР_1 правомірно зараховано позивача ОСОБА_1 до оперативного резерву першої черги на підставі наказу командира від 23.04.2024 № 118, що відповідає вимогам Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та Положення про проходження громадянами України військової служби у військовому резерві. У наказі зазначено як факт виключення позивача зі списків особового складу та всіх видів забезпечення, так і його одночасне включення до складу резерву із визначенням конкретної посади й військово-облікової спеціальності.

Додатковим підтвердженням правомірності цих дій є наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 16.05.2024 № 553, яким позивача зараховано на службу у військовому оперативному резерві осіб, звільнених зі строкової військової служби відповідно до Указу Президента України від 07.03.2024 №149/2024, та визначено його входження до складу команди НОМЕР_2 .

Таким чином, твердження позивача про відсутність належного наказу військової частини спростовується наявними у справі доказами.

Факт зарахування позивача до резерву не має індивідуального характеру, а є наслідком загальнообов`язкових правил, встановлених законом для всіх осіб, звільнених зі строкової служби під час воєнного стану.

Вказана процедура є уніфікованою, не потребує додаткових погоджень чи заяв і здійснюється автоматично на підставі закону та наказів командування.

Доводи позивача щодо створення ризику його незаконного призову суд вважає неспроможними, оскільки сам по собі статус резервіста не означає фактичного призову на військову службу. Призов із числа резервістів можливий виключно за рішенням Верховного Головнокомандувача Збройних Сил України та лише у випадках, прямо передбачених законом. Жодних доказів того, що позивач підлягає незаконному призову суду не надано.

При цьому суд звертає увагу на відсутність імперативної заборони для бронювання осіб, які перебувають в оперативному резерві, про що вже зазначено судом вище з посиланням на вимоги ст. 23 Закону № 3543-ХІІ та ч. 2 ст. 39 Закону № 2232-ХІІ.

Особливості обліку самі по собі не є джерелом (підставою) права на відстрочку за бронюванням.

Разом з тим право позивача на відстрочку від мобілізації (бронювання) не є предметом спору у цій справі, а тому судом не оцінюється.

Отже, у суду відсутні підстави вважати, що відповідачем було порушено права та законні інтереси позивача при зарахуванні до оперативного резерву.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В силу положень ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Перевіривши доводи сторін та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 належить відмовити.

Враховуючи вимоги статті 139 КАС України, позивач втрачає право на відшкодування понесених у цій справі судових витрат.

Керуючись ст.ст. 242, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

1) позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 );

2) представник позивача: адвокат Зачепіло Зоряна Ярославівна (РНОКПП НОМЕР_4 , адреса для листування: вул. Мала Арнаутська, буд. 71, оф. 6, м. Одеса, 65012; має зареєстрований елетронний кабінет в ЄСІТС);

3) відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_5 (код ЄДРПОУ НОМЕР_5 , місцезнаходження: АДРЕСА_3 ).

Повне судове рішення складено 12.09.2025.

Суддя Сало Павло Ігорович