Справа № 160/15524/25
Суддя: Луніна Олена Станіславівна
Дата ухвалення: 2025-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЛуніної О.С
за участі секретаря судового засіданняКамінської С.В.
представника позивача представника відповідача Кислого Є.І. Пирогова С.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО-ОВЕН» до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО-ОВЕН» до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, в якій позивач просить:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 09 травня 2025 року за №275/32-00-07-13 форми «С» яким нараховано пеню за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності, за невиконання зобов`язань та штрафні санкції за порушення вимог валютного законодавства в розмірі 2 067 623,36 грн.
Позовна заява обґрунтована посиланнями на протиправність спірного ППР відповідача, яка є предметом оскарження. Позивач зазначає, що подавав заперечення на акт перевірки, які відповідачем отримані, однак спірне ППР прийнято без його врахування. Щодо самого стверджуваного порушення зазначає, що мав угоду з бельгійським контрагентом, за змістом якої передбачено поставку останньому від продавця обладнання для переробки м`яса птиці. Угода передбачала поставку придбаного товару частинами, з розрахунком за фактом постачання, разом з тим, декілька частин поставок було затримано через бойові дії в Червоному морі, що підтверджується відповідними документами.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.06.2025 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.
Відповідач позов не визнав та надав до суду відзив, в якому стверджує про правомірність оскарженого ППР, посилаючись на те, що форс - мажорні обставини не мають преюдиційного (заздалегідь встановленого) характеру. У разі їх виникнення сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були Форс - мажорними саме для цього конкретного випадку. У разі наявності форс-мажору суб`єкти господарювання мають довести, що обставини непереборної сили, надзвичайні події, об`єктивно унеможливили виконання зобов`язань. Лише сертифікат Торгово-промислової палати не є остаточним доказом форс-мажорнмх обставин і не звільняє автоматично від відповідальності.
З наведених вище підходів слідує, що саме по собі існування форс-мажорної обставини (обставини непереборної сили) ще не є свідченням того, що безпосередньо вона вплинула на неможливість виконання особою певного зобов`язання за договором чи обов`язку, передбаченого законодавчими та іншими нормативними актами. Такий зв`язок має встановлюватись як шляхом надання сертифіката (довідки) Торгово-промислової палати України чи уповноваженої нею регіональної ТПП. так і оцінкою інших належних доказів, що можуть це підтвердити.
Від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останнім підтримано позицію, викладену у власній позовній заяві, з зазначенням аналогічних доводів.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, суд встановив наступне.
Відповідно до п. 1.1. Контракту, Продавець передає та постачає Товар (обладнання та машини для переробки м`яса птиці, ремкомплекти, запасні частини та комплектуючі для обладнання, що зазначені в Інвойсах і Додатках до цього Контракту, що становлять його невід`ємну частину) на умовах EXW (відповідно до «Інкотермс - 2020»), а Покупець оплачує та приймає Товар на умовах визначених у цьому Контракті, а також в Інвойсах і Додатках до цього Контракту.
Згідно п.2.2. Контракту, ціна на товар включає постачання Товару на умовах EXW вул. Франсевег 33, В-2920 м. Калмхаут, Бельгія, вартість Товару, вартість упаковки (кожної упаковки), маркування, сертифікації, а також оформлення транспортних і експортних документів до митних формальностей країн експортера. Ціни на Товар вказано у Інвойсах і Додатках до цього Контракту.
Відповідно до п.2.3. Контракту, ціни на Товари та на окремі групи Товарів, що продаються за цим Контрактом, зазначаються в окремих Інвойсах і Додатках на кожну партію Товару та встановлюються в єдиній європейській валюті ЄВРО. Форма розрахунку: безготівковий переказ.
Згідно пп.4.1.1. п. 4.1. Контракту, за цим контрактом Покупець здійснює оплату в наступному порядку: для Товару (обладнання і машини) терміном поставки менше 90 днів (відповідно до дат і платежів надрукованих в інвойсах на кожний Товар або групу Товарів: авансова оплата 30% не пізніше ніж 10 днів з дати отримання відповідного інвойсу на оплату; оплата 65% не пізніше ніж за 10 робочих днів до дати завантаження Товару; оплата 5% не пізніше ніж через 30 днів з дати завантаження Товару.
Відповідно до пп.4.1.2. п .4.1. Контракту, для Товару (обладнання і машини) з терміном поставки більше 90 днів (відповідно до дат платежів надрукованих в інвойсах на кожний Товар або групу Товарів): авансова плата 30% не пізніше ніж за 10 днів з дати отримання Інвойсу на оплату; оплата 30% загальної суми Інвойсу не пізніше ніж 80 днів з дати отримання відповідного Інвойсу на оплату; оплата 35% не пізніше ніж за 10 робочих днів до дати завантаження Товару; оплата 5% не пізніше ніж через 30 днів з дати завантаження Товару.
Згідно пп.4.1.3. п.4.1. Контракту, для Товару (комплектуючі, комплекси запасних частин, витратних матеріалів і частин, що зношуються): авансова оплата 30% не пізніше ніж 10 робочих днів з дати отримання відповідного Інвойсу на оплату; оплата 70% не пізніше ніж за 10 робочих днів до дати завантаження Товару.
Відповідно до п.4.2. Контракту, порядок оплати для кожної групи Товарів і терміни поставок для кожної окремої групи Товарів будуть описані в відповідних Інвойсах на оплату кожної групи Товарів.
Згідно до п.5.1. Контракту, жодна відповідальність не може бути наслідком невиконання будь-якого з положень цього Контракту, якщо це невиконання стало наслідком причин, що знаходяться поза сферою контролю Сторони, що не виконує, подібні до стихійних лих, екстремальних погодних умов, пожеж, війн, страйків, військових дій, цивільних заворушень, втручання з боку влади, ембарго (далі іменованих «форс-мажор»), на період, що починається з моменту оголошення Стороною, що не виконує, про форс-мажор і закінчується, коли форс-мажор закінчиться. Форс - мажор автоматично продовжує термін виконання зобов`язань за цим контрактом. Якщо форс-мажор триває понад 6 (шість) місяців, то кожна із Сторін може перервати дію цього Контракту.
Відповідно до п.5.2. Контракту, при настанні форс-мажорних обставин Сторона, яка зазнала форс-мажорних обставин, повинна офіційно повідомити іншу Сторону поштою протягом п`яти днів після настання.
Згідно п.7.1. Контракту, доказом невиконання або неналежного виконання зобов`язань за цим Контрактом буде рекламаційний акт, складений за участю повноважних представників торгово - промислових палат України або Бельгії.
Відповідно до п.7.2. Контракту, у разі порушення належних строків поставки Товару вказаних в відповідних інвойсах та додатках до даного Контракту, Продавець сплачує Покупцеві неустойку в розмірі 0,5% від вартості Товару щодо якого виникли зобов`язання за кожен тиждень прострочення, але не більше ніж 5% від вартості Товару.
Згідно п.8.1. Контракту, до цього Контракту застосовується ІНКОТЕРМС у редакції 2020 року.
Відповідно до п.8.4. Контракту, цей Контракт набирає чинності з моменту підписання обома Сторонами і діє до 31.12.2026 року, але у будь - якому випадку до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за цим Контрактом.
Сторонами було погоджено, що поставка Товару за Контрактом буде здійснюватися партіями, відповідно до номенклатури та строків зазначених у додатках до Контракту, а саме:
Відповідно до Додатку 1 від 29.12.2023 року, Постачальник поставляє обладнання і машини (Товар) першої поставки на загальну суму 244 881,00 євро, з терміном поставки до 26.01.2024 року та наступним порядком оплати: авансова оплата 30% не пізніше 15.01.2024 року, оплата 65% не пізніше 19.01.2024 року, оплата 5% не пізніше 26.02.2024 року.
Відповідно до Додатку 2 від 29.12.2023 року, Постачальник поставляє обладнання і машини (Товар) другої поставки на загальну суму 425 679,00 євро, з терміном поставки до 28.06.2024 року та наступним порядком оплати: авансова оплата 30% не пізніше 15.01.2024 року, оплата 30% не пізніше 03.04.2024 року, оплата 35 % не пізніше 14.06.2024 року, оплата 5% не пізніше 28.07.2024 року.
Відповідно до Додатку 3 від 29.12.2023 року, Постачальник поставляє обладнання і машини (Товар) третьої поставки на загальну суму 114 215,00 євро, з терміном поставки до 30.08.2024 року та наступним порядком оплати: авансова оплата 30% не пізніше 15.01.2024 року, оплата 30% не пізніше 03.04.2024 року, оплата 35% не пізніше 15.08.2024 року, оплата 5% не пізніше 30.09.2024 року.
Відповідно до Додатку №4 від 29.12.2023 року, Постачальник поставляє обладнання і машини (Товар) четвертої поставки на загальну суму 396 430,00 євро, з терміном поставки до 27.09.2024 року та наступними умовами оплати: авансова оплата 30% не пізніше 15.01.2024 року, оплата 30% не пізніше 03.04.2024 року, оплата 35% не пізніше 12.09.2024 року, оплата 5% не пізніше 27.10.2024 року.
18.01.2024 року Позивач здійснив наступні оплати: 354 362,00 євро (34 265,00 євро, 73 464,00 євро, 118 929,00 євро, 127 704,00 євро.)
16.02.2024 року Позивач здійснив оплату в розмірі 185 179,00 євро.
Разом було сплачено 539 541,00 євро.
В першому випадку, граничний строк поставки товару становить 16.07.2024 року (18.01.2024-16.07.2024), а в другому 14.08.2024 року (16.02.2024 -14.08.2024).
Постачальником в період з 29.12.2023 року по 30.09.2024 року було поставлено товар на суму 270 887,00 євро, чим повністю було сплачено першу поставку та підтверджується матеріалами податкової перевірки, інвойсом, тощо.
Окрім того, позивачем було сплачено 268 654,00 євро, що складає частину вартості другої поставки Товару.
Строк поставки другої партії становив 28.06.2024 року.
Позивач отримав від Постачальника лист від 15.05.2024 року, в якому останній повідомляє, що він не зможе поставити Товар по Додатку 2 (друга партія товару) через бойові дії в Червоному Морі, оскільки комплектуючі для Товару поставляються таким логістичним шляхом до Бельгії.
Відповідно до п.5.1. Контракту, Сторони звільняються від відповідальності за невиконання своїх зобов`язань, якщо це сталося внаслідок форс-мажору з моменту оголошення стороною його початку та строк виконання зобов`язань продовжується на весь період дії форс - мажорних обставин.
Згідно Сертифікату №1200-24-2221 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) Дніпропетровської торгово - промислової палати, період дій форс - мажорних обставин (обставин непереборної сили) розпочався 15.05.2024 року, а закінчився 13.11.2024 року.
08.11.2024 року (до завершення дії форс - мажору) між Позивачем та Постачальником було укладено Додаткову угоду до Контракту (далі за текстом - «Додаткова угода»).
Відповідно до п.1 Додаткової угоди, у зв`язку з тим, що у Продавця виникла неочікувана затримка конвеєрів від одних із його постачальників, продавцем відкладена доставка товару Покупцю, а тому Сторони погодили, що Продавець зобов`язується повернути Покупцю грошові кошти (частина передоплати за Додатком 2 до Контракту) у розмірі 268 654 євро.
Відповідно п.2 Додаткової угоди, враховуючи, що Продавець на разі не має фінансової можливості (кошти вкладені в товар та запчастини) повернути грошові кошти, Сторони прийшли згоди, повернути Покупцю передоплату за товар у розмірі 268 654 євро має право Третя Сторона з наступних реквізитів (реквізити зазначені в Додатковій угоді).
Східним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків в період з 21.03.2025 року по 27.03.2025 року проводилась документальна перевірка дотримання валютного законодавства при здійсненні зовнішньоекономічних операцій.
21.04.2025 року ТОВ «АГРО-ОВЕН» були подані заперечення від 21.04.2025 року за вих.№272 до Акту перевірки від 03.04.2025 року №196/32- 00-07-13/25522107 з питання дотримання вимог валютного законодавства.
05.05.2025 року відповідач розглянув заперечення та результат їх розгляду виклав у висновку від 05.05.2025 року за №1778/6/32-00-07-08 від 05.05.2025 року, в якому зазначив: наведені у запереченні аргументи та доводи ТОВ «АГРО-ОВЕН» є такими, що не містять обґрунтування для перегляду висновків по суті Акту документальної позапланової невиїзної перевірки від 03.04.2025 року №196/32-00-07-13/25522107.
09.05.2025 року відповідач виніс податкове повідомлення рішення від 09.05.2025 року за №275/32-00-07-13, яким притягнуто позивача до відповідальності на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України, частини 5 статті 13 Закону України від 21.06.2018 №2473-VIII «Про валюту і валютні операції» із покладення на позивача штрафних санкцій в розмірі 2 067 623,36 грн.
Позивач отримав оскаржуване податкове повідомлення - рішення 13.05.2025 року, яке зареєстровано товариством в книзі вхідної кореспонденції за №12 від 13.05.2025 року.
Не погоджуючись зі спірним рішенням, позивач звернувся до суду.
Надаючи правову оцінку спірних правовідносинам, суд зазначає наступне.
При вирішенні спору суд виходить із того, що Податковий кодекс України є спеціальним законом з питань оподаткування та установлює порядок погашення зобов`язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов`язкових платежів), нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків, визначені заходи, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу.
Згідно п. 86.3. ст. 86 Податкового кодексу України акт (довідка) документальної виїзної перевірки, що визначено статтями 77 і 78 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, та реєструється у контролюючому органі протягом п`яти робочих днів з дня, що настає за днем закінчення установленого для проведення перевірки строку (для платників податків, які мають філії та/або перебувають на консолідованій сплаті, - протягом 10 робочих днів).
Відповідно до п. 86.7. ст. 86 Податкового кодексу України у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки (крім документальної позапланової перевірки, проведеної у порядку, встановленому підпунктом 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу), вони мають право подати свої заперечення та додаткові документи і пояснення, зокрема, але не виключно, документи, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки).
Такі заперечення, додаткові документи і пояснення є невід`ємною частиною матеріалів перевірки.
Згідно п. 86.8. ст. 86 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення приймається в порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом п`ятнадцяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки, та надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
Правові засади здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду, права та обов`язки суб`єктів валютних операцій і уповноважених установ та встановлює відповідальність за порушення ними валютного законодавства визначає Закон України «Про валюту і валютні операції» від 21.06.2018 року №2473-VIII (далі Закон № 2473-VIII).
Згідно ч. 1-5 ст. 3 Закону № 2473-VIII відносини, що виникають у сфері здійснення валютних операцій, валютного регулювання і валютного нагляду, регулюються Конституцією України, цим Законом, іншими законами України, а також нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону.
Питання здійснення валютних операцій, основи валютного регулювання та нагляду регулюються виключно цим Законом. Зміна положень цього Закону здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону. Зміна положень цього Закону може здійснюватися виключно окремими законами про внесення змін до цього Закону.
У разі якщо положення інших законів суперечать положенням цього Закону, застосовуються положення цього Закону.
Закони України та інші нормативно-правові акти валютного законодавства, що встановлюють нові обов`язки для суб`єктів валютних операцій або погіршують їхнє становище, не мають зворотної сили.
У разі якщо норма цього Закону чи нормативно-правового акта Національного банку України, виданого на підставі цього Закону, або норми інших нормативно-правових актів Національного банку України допускають неоднозначне (множинне) трактування прав і обов`язків резидентів та нерезидентів у сфері здійснення валютних операцій або повноважень органів валютного нагляду, така норма трактується в інтересах резидентів та нерезидентів.
Відповідно до ч. 1, 2, 4-8 Закону № 2473-VIII національний банк України має право встановлювати граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.
Національний банк України має право встановлювати винятки та (або) особливості запровадження цього заходу захисту для окремих товарів та (або) галузей економіки за поданням Кабінету Міністрів України.
Граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів не застосовуються щодо розрахунків, пов`язаних з договорами про участь у розподілі пропускної спроможності, а також щодо грошового забезпечення (кредитних лімітів) з метою участі в аукціонах з розподілу пропускної спроможності міждержавних перетинів.
Національний банк України має право встановлювати мінімальні граничні суми операцій з експорту та імпорту товарів, на які поширюються встановлені відповідно до цього Закону граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.
У разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з експорту товарів грошові кошти підлягають зарахуванню на рахунки резидентів у банках України у строки, зазначені в договорах, але не пізніше строку та в обсязі, встановлених Національним банком України. Строк виплати заборгованості обчислюється з дня митного оформлення продукції, що експортується, а в разі експорту робіт, послуг, прав інтелектуальної власності та (або) інших немайнових прав - з дня оформлення у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді) акта, рахунка (інвойсу) або іншого документа, що засвідчує їх надання.
За окремими операціями з експорту та імпорту товарів граничні строки розрахунків, встановлені Національним банком України, можуть бути подовжені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері економічного розвитку, шляхом видачі висновку.
Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері економічного розвитку, приймає рішення про видачу чи відмову у видачі зазначеного висновку протягом десяти робочих днів з дня отримання відповідної заяви. Інформація про виданий висновок оприлюднюється на офіційному веб-сайті цього органу не пізніше наступного робочого дня після видачі висновку.
Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері економічного розвитку, протягом п`яти робочих днів з дня видачі висновку, зазначеного в абзаці першому цієї частини, інформує Національний банк України та центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, про видачу такого висновку.
Порядок видачі висновку, у тому числі перелік документів, які подаються для видачі висновку, підстави для відмови у видачі висновку або залишення документів без розгляду, включаючи перелік товарів, за якими документи для видачі висновку підлягають залишенню без розгляду, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Видача висновку здійснюється безоплатно.
Порушення резидентами строку розрахунків, встановленого згідно із цією статтею, тягне за собою нарахування пені за кожний день прострочення в розмірі 0,3 відсотка суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) у національній валюті (у разі здійснення розрахунків за зовнішньоекономічним договором (контрактом) у національній валюті) або в іноземній валюті, перерахованій у національну валюту за курсом Національного банку України, встановленим на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару).
У разі якщо виконання договору, передбаченого частинами другою або третьою цієї статті, зупиняється у зв`язку з виникненням форс-мажорних обставин, перебіг строку розрахунків, установленого згідно з частиною першою цієї статті, та нарахування пені відповідно до частини п`ятої цієї статті зупиняється на весь період дії форс-мажорних обставин та поновлюється з дня, наступного за днем закінчення дії таких обставин.
Підтвердженням виникнення та закінчення дії форс-мажорних обставин є відповідна довідка уповноваженої організації (органу) країни розташування сторони зовнішньоекономічного договору (контракту) або третьої країни відповідно до умов цього договору (контракту).
У разі прийняття до розгляду судом, міжнародним комерційним арбітражем позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості, що виникла внаслідок недотримання нерезидентом строку, передбаченого зовнішньоекономічним договором (контрактом), або прийняття до провадження уповноваженим органом відповідної країни документа про стягнення такої заборгованості з боржника-нерезидента на користь резидента в позасудовому (досудовому) примусовому порядку строк, встановлений відповідно до цієї статті, зупиняється з дня прийняття до розгляду такої заяви (прийняття до провадження відповідного документа) і пеня за порушення строку в цей період не нараховується.
У разі ухвалення судом, міжнародним комерційним арбітражем рішення про відмову в позові повністю чи частково в частині майнових вимог або про відмову у відкритті провадження у справі чи про залишення позову без розгляду, а також у разі визнання документа про стягнення заборгованості з боржника-нерезидента таким, що не підлягає виконанню, недійсним, незаконним тощо та (або) закриття (припинення) провадження без зарахування грошових коштів на рахунки резидентів у банках України за таким документом строк, встановлений відповідно до цієї статті, поновлюється і пеня за його порушення нараховується за кожний день прострочення, включаючи період, на який цей строк було зупинено.
У разі ухвалення судом, міжнародним комерційним арбітражем рішення про задоволення позову сплаті підлягає лише пеня, нарахована до дня прийняття позовної заяви до розгляду судом, міжнародним комерційним арбітражем.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, за результатами перевірки стягує у встановленому законом порядку з резидентів пеню, передбачену частиною п`ятою цієї статті.
Згідно ст. 2 Закону №185/94-ВР імпортні операції резидентів, які здійснюються на умовах відстрочення поставки, в разі, коли таке відстрочення перевищує 180 календарних днів з моменту здійснення авансового платежу або виставлення векселя на користь постачальника продукції (робіт, послуг), що імпортується, потребують висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.
Відповідно до ст. 4 Закону №185/94-ВР порушення резидентами, крім суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції на період її проведення, строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).
Частиною 6 Закону №185/94-ВР встановлено, що строки, зазначені у статтях 1 і 2 цього Закону або встановлені Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, можуть бути продовжені центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку, у разі виконання резидентами операцій за договорами виробничої кооперації, консигнації, комплексного будівництва, тендерної поставки, гарантійного обслуговування, поставки складних технічних виробів і товарів спеціального призначення.
Порядок віднесення операцій резидентів до зазначених у частині першій цієї статті та умови видачі висновків на перевищення строків, зазначених у статтях 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Порядок продовження строків розрахунків за зовнішньоекономічними операціями затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2007 року №1409 (далі Порядок №1409).
Застосовуючи вищевикладені положення до обставин цієї справи суд зазначає наступне.
Доводи позивача зводились до двох окремих аргументів: щодо прийняття податкового повідомлення-рішення без врахування заперечень на Акт перевірки, а також щодо відсутності підстав для прийняття податкового повідомлення-рішення через форс-мажор.
Спірним в частині вирішення питання про форс-мажор було тлумачення положень абз. 2 ч. 6 ст. 13 Закону №2473-VIII:
«Підтвердженням виникнення та закінчення дії форс-мажорних обставин є відповідна довідка уповноваженої організації (органу) країни розташування сторони зовнішньоекономічного договору (контракту) або третьої країни відповідно до умов цього договору (контракту)».
Позивач акцентував увагу на ту частину норми права, яка має бланкетний характер та висловлював похідні доводи щодо врегулювання порядку підтвердження форс-мажору з контрагентом. Відповідач в свою чергу акцентував увагу на суб`єкта складання довідки згідно даної норми права: уповноважена організація (орган) країни розташування контрагента, виходячи з чого фактично стверджував, що йдеться лише про уповноважені органи відповідної держави (наприклад, Торгово-промислові палати), однак не йдеться про, наприклад, банки. При цьому відповідач звертав увагу на те, що валютне законодавство має спеціальне нормативно-правове регулювання і лише норми передусім Закону №2473-VIII можуть визначати в т.ч. порядок підтвердження форс-мажору. Відповідно, основна розбіжність полягала первинно у вирішенні питання про те чи міг банк контрагента позивача засвідчувати форс-мажор своєю довідкою у розумінні вищевказаної норми права.
Суд звертає увагу на те, що словосполучення «відповідно до умов цього договору (контракту)» має процедурний характер, в той час як саме правило поведінки зафіксовано в передуючій частині речення: форс-мажор засвідчується довідкою уповноваженої організації (органу). Для визначення питання про те, про організацію або орган країни якого з контрагентів йдеться і передбачено словосполучення «відповідно до умов цього контракту». Тобто, сторони можуть передбачити, що вони визнаватимуть форс-мажор лише за документами, наприклад, організацій лише однієї сторони або ж обож сторін чи згідно документів третьої країни, яку спільно визначать. Відповідно, сторонам необхідно врегульовувати порядок підтвердження форс-мажору в т.ч. визначаючи організаціям (органам) якої країни вони ввіряють такі повноваження.
Зазначене слід враховувати в аспекті неодноразових акцентів позивача на бланкетній частині даної норми права вона не дозволяє визначити обсяг категорії «уповноважена організація (орган)», натомість стосується визначення того як визначати уповноважені організації (органи) таке визначення здійснюється згідно договору.
Так, в Акті перевірки зазначено, що граничні строки розрахунків за імпортними операціями були порушені на загальну суму 268 654,00 євро, яка складається з 83 475,00 євро з порушенням граничного строку на 77 днів (з 16.07.2024 по 30.09.2024) та 185 179,00 євро з порушенням граничного строку розрахунків на 48 днів (з 14.08.2024 по 30.09.2024).
Згідно Сертифікату №1200-24-2221 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) Дніпропетровської торгово - промислової палати, період дій форс - мажорних обставин (обставин непереборної сили) розпочався 15.05.2024 року, а закінчився 13.11.2024 року.
Отже, форс-мажор тривав з 15.05.2024 по 13.11.2024 року, а саме -183 дні. Відповідно до чинного законодавства та умов договору, перебіг строку розрахунків та поставки на цей період зупинявся.
З 18.01.2024 по 15.05.2024 року минуло 119 днів.
З 16.02.2024 по 15.05.2024 року минуло 90 днів.
В першому випадку з 13.11.2024 року (+61 день залишку строку), граничний строк наставав 12.01.2025 року.
В другому випадку з 13.11.2024 року (+90 днів залишку строку), граничний строк наставав 10.02.2025 року.
Тобто розрахунок відбувся до закінчення дії форс-мажорної обставини.
Положення Закону України «Про валюту та валютні операції» не визначають жодним чином повноважень контролюючого органу на власний розсуд надавати оцінку висновку торгово-промислової палати щодо наявності форс-мажорних обставин, як і не покладають на суб`єкта господарювання обов`язок довести контролюючому органу наявність форс- мажорних обставин, а навпаки - вказується лише про необхідність надати довідку (сертифікат) про існування форс-мажорних обставин у конкретно визначеній господарській операції. Тобто, частина шоста статті 13 Закону "Про валюту та валютні операції" надає у спірних правовідносинах довідці (сертифікату) торгово-промислової палати ознаки преюдиційного характеру, оскільки визначає цей документ як достатній доказ існування форс-мажорних обставин у конкретному випадку, що не вимагає надання додаткових доказів та документів під час проведення перевірки або під час оскарження в судовому порядку її наслідків.
Тобто, Верховний Суд у вищенаведених справах констатував, що на підтвердження існування форс-мажорних обставин необхідно (достатньо) надавати відповідну довідку уповноваженої організації (органу) країни розташування сторони зовнішньоекономічного договору (контракту) або третьої країни відповідно до умов цього договору (контракту), що, у свою чергу, вказує на відсутність у контролюючого органу права вимагати від суб`єкта господарювання інші докази на підтвердження факту існування обставин непереборної сили.
Верховний Суд дійшов висновку про відсутність обов`язку у суб`єкта господарювання доводити існування причинно-наслідкового зв`язку між настанням форс-мажорних обставин (введення воєнного стану в Україні) і невиконанням (несвоєчасним виконанням), зокрема, податкових зобов`язань.
У постанові КАС ВС від 23.07.2024 у справі № 826/2243/17 був зроблений наступний висновок: Обставини форс-мажору (обставини непереборної сили) не є виключенням із загальних правил доказування. Доказами форс-мажорних обставин є будь-які докази за умови їх належності та допустимості, проте у відносинах щодо дотримання валютного законодавства єдиним доказом настання форс-мажору (обставини непереборної сили) є сертифікат Торгово-промислової палати України.
Судом зазначено, що досліджені документи надані позивачем, надав сертифікати ТПП, а також підтвердження їх впливу на права та обов`язки сторін, які передбачені договором, що є підставою для подовження законодавчо встановлених термінів (строків) розрахунків на період дії форс-мажорних обставин та підставою для не нарахування пені на період дії форс-мажорних обставин.
Згідно з частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до положень частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (частина 1 статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України).
Враховуючи сукупність викладених обставин, системно проаналізувавши норми законодавства, оцінивши наявні докази у їх сукупності при безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, за результатами з`ясування обставини у справі та їх правової оцінки, суд дійшов висновку про наявність законних підстав для задоволення позовних вимог.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Керуючись ст.ст. 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО-ОВЕН» до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 09 травня 2025 року за №275/32-00-07-13 форми «С», яким нараховано пеню за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності, за невиконання зобов`язань та штрафні санкції за порушення вимог валютного законодавства в розмірі 2067623,36 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 01.08.2025 року.

Суддя О.С. Луніна