Справа № 160/15406/24
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2025-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіГолобутовського Р.З.
за участі: секретаря судового засідання Омельченко А.І.,
представника позивача представника відповідача Кисельова А.В., Мосесова А.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «КРИВОРІЖХЛІБ» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
13.06.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю «КРИВОРІЖХЛІБ» (далі позивач) звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (далі відповідач), в якому просить:
Позовні вимоги ТОВ «КРИВОРІЖХЛІБ» обґрунтовані протиправністю спірних податкових повідомлень-рішень, з огляду на безпідставність висновків акта перевірки. Позивач зазначає, що Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області було проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «КРИВОРІЖХЛІБ» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, за період з 01.07.2021 по 31.12.2023. За результатами перевірки складено акт №1348/04-36-07-02/39374206 від 16.05.2024 (далі Акт перевірки). Позивач вважає, що висновки Акта перевірки про нереальність господарських операцій позивача з його контрагентами ґрунтуються виключно на припущеннях податкового органу. Вказує, що в акті відсутні посилання на будь-які зауваження до первинних документів, які б не давали право ТОВ «КРИВОРІЖХЛІБ» на формування податкового кредиту та витратної частини податку на прибуток, відсутні докази, які б спростували реальність господарських операцій з контрагентами-постачальниками у періоді, що перевірявся, та докази, які б підтверджували обставини, що викладені в акті перевірки. Окрім того, в акті відсутні будь-які посилання на дефекти форми, змісту або походження первинних і розрахункових документів, які, в силу статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», норм Податкового кодексу України, пункту 2.4 Положення про документальне забезпечення записів бухгалтерського обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995, спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості. Крім того, позивач вважає, що посилання контролюючого органу на наявну в нього податкову інформацію (результати здійснених контрольних заходів щодо постачальників ТОВ «КРИВОРІЖХЛІБ») як на підставу не підтвердження реальності господарських операцій необґрунтованими, оскільки податкове законодавство не ставить у залежність податковий облік (стан) певного платника податку від дотримання його контрагентами податкової дисципліни та правильності ведення ними податкового або бухгалтерського обліку. За таких обставин, позивач вважає, що оскаржені податкові повідомлення - рішення є протиправними та такими, що підлягають скасуванню судом.
За відомостями з витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.06.2024 справа була розподілена та передана судді Рищенку А.Ю.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду (суддя Рищенко А.Ю.) від 02.09.2024 Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «КРИВОРІЖХЛІБ» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 05.06.2024 №, яким ТОВ «КРИВОРІЖХЛІБ» збільшено зобов`язання з податку на прибуток на загальну суму 5 969 490 грн. (з яких 4 775 592 грн - за основним платежем, 1193 898 грн - за штрафними санкціями).

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення форми «П» від 05.06.2024 №, яким ТОВ «КРИВОРІЖХЛІБ» зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на загальну суму 30 516 640 грн.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 05.06.2024 №, яким ТОВ «КРИВОРІЖХЛІБ» донараховано зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 4 989 996,25 грн (з яких 3 991 997 грн - за основним платежем, 997 999,25 грн - за штрафними санкціями);

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення форми «В4» від 05.06.2024 №, яким ТОВ «КРИВОРІЖХЛІБ» зменшено суму від`ємного значення суми податку на додану вартість на загальну суму 280 333 грн.

Стягнуто з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КРИВОРІЖХЛІБ» судові витрати з оплати судового збору у розмірі 30280,00 грн.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 12.12.2024 апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області - залишено без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2024 року у справі №160/15406/24 без змін.

Постановою Верховного Суду від 24.04.2025 касаційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області задоволено частково. Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2024 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2024 року у справі № 160/15406/24 скасовано, а справу направлено на новий розгляду до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

У постанові про направлення справи на новий розгляд Верховним Судом зазначені наступні доводи:

- колегія суддів критично оцінює посилання судів попередніх інстанцій лише на те, що у відповідних кримінальних провадженнях не було ухвалено обвинувального вироку, який би набрав законної сили, оскільки оскаржувані у цій справі судові рішення не містять вказівки на те, що судами перевірявся стан досудового розслідування чи судового розгляду у відповідному кримінальному провадженні. Натомість суди зазначили лише загальні посилання на те, що порушення кримінальної справи не є беззаперечним фактом, не дослідивши належним чином, вчинення яких злочинів інкримінується посадовим особам контрагентів позивача, чи пов`язані обставини у кримінальних провадженнях зі спірними господарськими операціями, та чи не викликають обставини кримінального провадження сумнівів у належності оформлення первинних документів та реальності господарських операцій, який необхідно спростувати;

- судові рішення лише містять узагальнений висновок про те, що наявна у контролюючого органу податкова інформація не є беззаперечною підставою для висновку про нереальність господарських операцій. Будь-якої правової оцінки наведених доводів контролюючого органу оскаржувані рішення не містять.

- оскільки у межах цього спору сторони висловлювали протилежні за змістом доводи щодо доказової сили товарно-транспортних накладних, що були долучені позивачем до матеріалів справи (томи 2, 3), у судів відповідно до вимог статті 72 КАС України виник обов`язок із надання належної правової оцінки таким доказам. Разом з тим, суди здійснили поверхневе дослідження означених доказів, унаслідок чого сформовано передчасні висновки по суті доводів сторін в цій частині.

05.05.2025 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшли матеріали адміністративної справи №160/15406/24 та передані на розгляд судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду Голобутовському Р.З.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.05.2025 прийнято до провадження судді Голобутовського Р.З. адміністративну справу №160/15406/24; призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Підготовче засідання призначено на 20 травня 2025 року о 12:20.

У підготовче засідання, призначене на 20 травня 2025 року, представники сторін не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Судом відкладено розгляд справи в підготовчому засіданні на 24.06.2025.

27.05.2025 представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач позовні вимоги не визнає та просить суд відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування правової позиції зазначено, що оскільки предметом поставки на адресу ТОВ «КРИВОРІЖХЛІБ» є сільськогосподарська продукція (насіння соняшнику), то для її виробництва виробник повинен був купувати супутні товари посівний матеріал, добрива, гербіциди, ПММ, запчастини, послуги з оренди сільськогосподарської техніки, послуги з перевезення та зберігання сільськогосподарської продукції. Однак, згідно з даними ЄРПН ФГ «ЗОЛОТА РУНА» дані послуги та товари не купувало, та не імпортувало сільськогосподарську продукцію із-за кордону, що підтверджується даними в поданих ним деклараціях з ПДВ. Також аналізом податкових декларацій з податку на додану вартість не встановлено декларування ФГ «ЗОЛОТА РУНА» показників рядку 10.4 Декларацій «Придбання (виготовлення, будівництво, спорудження, створення) товарів/послуг та необоротних активів на митній території України, з нульовою ставкою та/або без податку на додану вартість», що свідчить про відсутність придбання наведених послуг з оренди у неплатників ПДВ, та вказує на фактичну відсутність даних об`єктів в розпорядженні підприємства. Виходячи з наведеного, дослідивши наявність (задекларованих) відомостей про виробничі потужності ФГ «ЗОЛОТА РУНА» встановлено неможливість здійснення ними господарської діяльності у визначенні п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України та частин першої і другої ст.3 й частини першої ст.43 Господарського кодексу України. Таким чином, ФГ «ЗОЛОТА РУНА» не могло фактично здійснювати господарські операції з урахуванням часу, оперативності проведення операцій, віддаленості контрагентів один від одного (Київська обл., Дніпропетровська обл., Донецька обл., Полтавська обл., Тернопільська обл., Львівська обл., Харківська обл. інші). Також, ФГ "ЗОЛОТА РУНА" є фігурантом кримінального провадження від 31.05.2021 №0000287 порушеного детективами НАБУ, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.364, ч.4 ст.368 КК України, а саме за фактами зловживання службовими особами своїм службовим становищем, що спричинило тяжкі наслідки, та одержання неправомірної вигоди службовою особою в особливо великому розмірі. Згідно інформаційних ресурсів ГУ ДПС, ТОВ "ТД АГРО СТАРГЕТ" не подавало до контролюючого органу податкові розрахунки сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску, що свідчить про відсутність в штаті трудових ресурсів, необхідних для здійснення обробки земельних ділянок та вирощування сільськогосподарських культур, обслуговування автомобілів та сільськогосподарської техніки тощо. Також, аналізом податкових накладних зареєстрованих в ЄРПН у період з 01.11.2019 по 31.10.2021, не встановлено придбання ТОВ "ТД АГРО СТАРГЕТ" інших товарів та послуг, які виробники сільськогосподарської продукції використовують під час здійснення діяльності, а саме: придбання насіння, мінералів та добрив, інсектицидів та інших речовин, послуг стандартизації та сертифікації, запчастин для сільськогосподарської техніки тощо. ТОВ "ТД АГРО СТАРГЕТ" є фігурантом кримінального провадження №761/6491/23 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.212 Кримінального кодексу України. Номер кримінального провадження в ЄРДР: 0000024 від 01.09.2022 року. За даним кримінальним провадженням ТОВ "ТД АГРО СТАРГЕТ" визначено учасником злочинної схеми, яка забезпечує незаконне виведення безготівкових коштів підприємств реального сектору економіки у тіньовий неконтрольований державою обіг, минаючи при цьому систему оподаткування, органи державного контролю та фінансового моніторингу що призводить до ненадходження податків до бюджету держави коштів в особливо великих розмірах. ТОВ "ТД АГРО СТАРГЕТ" є платником податку на прибуток та знаходиться на загальній системі оподаткування. Відповідно до інформаційних ресурсів ГУ ДПС, остання податкова звітність з податку на прибуток була подана до контролюючого органу 05.02.2020 з нульовими показниками (податкова декларація з податку на прибуток підприємства за 2019 рік). Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. Укладені між ТОВ «КРИВОРІЖХЛІБ» та ФГ «ЗОЛОТА РУНА», ТОВ «ТД АГРО СТАРГЕТ» договори не опосередковувалися реальним виконанням операцій, які становлять його предмет. При перенесенні ТОВ «КРИВОРІЖХЛІБ» інформації з неправомірно складених первинних документів до облікових регістрів (Дт 28 «Товари» та інших бухгалтерських рахунків) порушено норми частини п`ятої ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п. 1.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995р. за №168/704, абзацу другого розділу І Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов`язань і господарських операцій підприємств і організацій, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 30.11.99 №291, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 21.12.99 за №893/4186. Зазначені документи не можуть за змістом п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України вважатися документами для підтвердження даних податкового обліку і звітності.

У підготовче засідання, призначене на 24.06.2025, прибули представники сторін. Судом закрито підготовче засідання у справі та перейдено до розгляду справи по суті. Після надання пояснень представниками сторін, судом відкладено розгляд справи по суті на 15.07.2025.

У подальшому розгляд справи перенесено на 29.07.2025.

У судове засідання, призначене на 29.07.2025, прибули представники сторін, підтримали обрані правові позиції.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи.

ТОВ «КРИВОРІЖХЛІБ» () зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 02.09.2014. Основним видом діяльності є 10.71 Виробництво хліба та хлібобулочних виробів; виробництво борошняних кондитерських виробів, тортів і тістечок нетривалого зберігання (основний).

На момент розгляду справи ТОВ «КРИВОРІЖХЛІБ» знаходиться на податковому обліку в Головному управлінні ДПС у Дніпропетровській області.

Відповідно до п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.77.1, п.77.4 ст.77 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI зі змінами та доповненнями, п.п 69.35 п. 69 підрозділу 10 ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VІ зі змінами та доповненнями, плану графіка проведення документальних планових виїзних перевірок платників податків на 2024 рік, згідно з наказом ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 01.03.2024 №837-п «Про проведення документальної планової перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «КРИВОРІЖХЛІБ» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2021 по 31.12.2023 проведено документальну планову виїзну перевірку, відповідно до затвердженого плану (переліку питань) документальної перевірки.

За результатами проведеної перевірки складено акт документальної планової виїзної перевірки №1348/04-36-07-02/39374206 від 16.05.2024.

Перевіркою встановленні такі порушення ТОВ «КРИВОРІЖХЛІБ»:

- п.44.1. п.44.2 ст.44. пт. 134.1.1 п.134.1 ст.134. п.135.1 ст.135 Податкового кодексу України від 02.12.10 №2755-VІ (із змінами та доповненнями) в результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся, на загальну суму 4 775 592 грн., у т.ч. за 2022 рік на суму 4 775 592 грн. та завищення від?ємного значення об?єкта оподаткування з податку на прибуток за 2021 рік на суму 30 516 640 грн. (з наростаючим підсумком та з урахуванням періоду охопленим попередньою перевіркою);

- п.198.1, п.198.2, п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (із змінами та доповненнями) в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся, у загальній сумі 3 991 997 грн., у т.ч. за травень 2022 року у сумі 2396 036 грн. за травень 2023 року у сумі 1 494 535 грн.. за червень 2023 року у сумі 88 856 грн. за липень 2023 року у сумі 12 570 грн. та завищено залишок від`ємного значення, що включається до складу податкового кредиту наступного звітного періоду у сумі 280 333 грн., в т.ч. за жовтень 2023 у сумі 280333 грн. (у зв?язку з неподанням податкових декларацій з ПДВ за листопад - грудень 2023 року);

- п.п. 49.18.1 п. 49.18 ст. 49. п. 203.1 ст. 203 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (із змінами та доповненнями), в результаті чого підприємством не подано декларації з податку на додану вартість за листопад 2023 року, грудень 2023 року;

- порушення вимог пп. 168.1.2 п. 168.1 ст. 168 та пп. «а» п. 176.2 ст. 176 ПКУ не сплачено до бюджету податок на доходи фізичних осіб у сумі 160,80 грн., який нараховано і утримано з заробітної плати найманих працівників, у тому числі за вересень 2023 року на суму 160,80 грн.;

- порушення вимог пп. 164.2.17 п.164.2 ст. 164, пп.168.1.1 п.168.1 ст.168, пп. «а» п.176.2 ст.176, пп.1.4. 1.6 п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПКУ- не нараховано, не утримано та не перераховано до бюджету військовий збір в сумі 3827,33 грн., в т.ч. від отримання доходу у вигляді додаткового блага в сумі 3827,33 грн.;

- порушення вимог пп. «б» н. 176.2 ст. 176 ПКУ, розділу ІІІ Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску (далі - Податковий розрахунок), затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13 січня 2015 року за №4 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 15.12.2020 року №773), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13 січня 2015 року за №111/26556, підприємство надало до податкових органів Податкові розрахунки за ІІІ, IV квартали 2021 року, за І, ІІ, ІІI, IV квартали 2022 року, за І, ІІ квартали 2023 року з недостовірними відомостями про суми військового збору, які підлягають нарахуванню, утриманню та сплаті до бюджету з доходів, отриманих фізичними особами у вигляді додаткового блага;

- п. 121.2 ст. 121 ПКУ щодо ненадання відповіді на запит, контролюючого органу. надісланий відповідно до підстав. передбачених підпунктом 73.3.1 пункту 73.3 статті 73 Кодексу.

Під час перевірки податковий орган дійшов висновку про неможливість (нереальність) здійснення господарської діяльності між ТОВ «КРИВОРІЖХЛІБ» та ФГ «ЗОЛОТА РУНА» () і ТОВ «АГРО СТАРГЕТ» (), оскільки контролюючим органом, за результатами аналізу ЄРПН та даних АІС «Податковий блок» встановлено відсутність у контрагентів позивача достатніх трудових ресурсів, відсутність придбання ними будь-яких послуг з виробництва продукції, а також відсутність матеріальних ресурсів для виробництва ТМЦ.

На підставі висновків акту перевірки №1348/04-36-07-02/39374206 від 16.05.2024 прийнято податкові повідомлення-рішення від 05.06.2024, а саме:

- №, яким ТОВ «КРИВОРІЖХЛБ» збільшено зобов`язання з податку на прибуток на загальну суму 5 969 490 грн. (з яких 4 775 592 грн - за основним платежем, 1193 898 грн - за штрафними санкціями);

- №, яким ТОВ «КРИВОРІЖХЛБ» зменшено суму від?ємного значення об?єкта оподаткування податком на прибуток на загальну суму 30 516 640 грн.

- №, яким ТОВ «КРИВОРІЖХЛБ» донараховано зобов?язання з податку на додану вартість на загальну суму 4 989 996,25 грн (з яких 3 991 997 грн - за основним платежем, 997 999,25 грн - за штрафними санкціями);

- №, яким ТОВ «КРИВОРІЖХЛБ» зменшено суму від?ємного значення суми податку на додану вартість на загальну суму 280 333 грн.

Відтак, предметом спору у цій адміністративній справі є правомірність податкових повідомлень-рішень від 05.06.2024: №, №, № та №.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки та збори в порядку та в розмірах встановлених законом.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України (далі - ПК України) для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

За змістом підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг (пункт 198.2 статті 198 ПК України).

Водночас згідно з пунктом 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

У пункті 198.6 статті 198 ПК України зазначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

За визначенням статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 №996-XIV (далі - Закон № 996-XIV) первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно із частиною 1 статті 9 Закону №996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Як встановлено підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

У відповідності до статті 1 Закону №996-XIV господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Отже, господарські операції, які зумовлюють наслідки у вигляді виникнення у покупця податкових вигод (витрат та податкового кредиту), мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які зазвичай супроводжують операції певного виду й відображають реальність таких операцій, повинні спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Надання податковому органу документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковий орган не встановив та не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом.

Відповідно до усталеної судової практики при розгляді справ цієї категорії судам належить з`ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції (фактичне здійснення господарських операцій); підтвердження господарських операцій належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами; установлення спеціальної податкової правосуб`єктності учасників господарської операції зв`язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Суд має оцінити належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, зокрема, провести всебічну перевірку доводів сторін, на які вони посилаються в підтвердження своїх позовних вимог чи заперечень на позов.

Наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування податкових вигод.

Недоведеність вказаних умов позбавляє первинні документи юридичної значимості для цілей формування податкового кредиту, а покупця - права на його формування та відображення у бухгалтерському та податковому обліку.

Враховуючи викладене, судом підлягає дослідженню факт реальності господарських операцій між позивачем та контрагентами ФГ «ЗОЛОТА РУНА» () і ТОВ «АГРО СТАРГЕТ» ().

Позивач уклав договір поставки №10/10-2021 від 10 жовтня 2021 року з додатками, відповідно до умов якого ФГ «Золота Руна» (постачальник) зобов`язується поставити і передати у власність ТОВ «Криворіжхліб» (покупця) сільськогосподарську продукцію: насіння соняшника врожаю 2021 року, а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар та оплатити за нього передбачену договором суму (т.1 а.с.165-169).

Згідно із специфікацією № 1 від 10.10.2021 ФГ «Золота Руна» зобов`язалось поставити вказаний товар позивачу.

За результатами виконання умов договору сторонами договору складені відповідні акти, а саме: видаткові накладні: № 38 від 13.10.2021 року, № 40 від 14.10.2021 року, № 41 від 14.10.2021 року, № 42 від 14.10.2021 року, № 51 від 15.10.2021 року, № 52 від 15.10.2021 року, № 53 від 15.10.2021 року, № 54 від 15.10.2021 року, № 61 від 16.10.2021 року, № 62 від 16.10.2021 року, №63 від 16.10.2021 року, № 64 від 16.10.2021 року, № 73 від 18.10.2021 року, №74 від 18.10.2021 року, № 86 від 19.10.2021 року, №87 від 19.10.2021 року, № 88 від 19.10.2021 року, № 89 від 19.10.2021 року, №90 від 19.10.2021 року, № 94 від 20.10.2021 року, № 95 від 20.10.2021 року, № 96 від 20.10.2021 року, № 97 від 20.10.2021 року, № 106 від 21.10.2021 року, №107 від 21.10.2021 року, №108 від 21.10.2021 року, №109 від 21.10.2021 року, № 110 від 21.10.2021 року, №111 від 21.10.2021 року (т.1 а.с.170 -207).

Оплата товару підтверджується банківськими виписками від 10.01.2022; від 16.02.2022; від 17.02.2022 (т.1 а.с.207 209).

Поставка товару відповідно до умов договору, а саме специфікації № 1 від 10.10.2021 здійснена постачальником (т.1 а.с.169).

05 жовтня 2021 року між позивачем та ТОВ «АГРО СТАРГЕТ» () було укладено договір поставки №05/10-2021, згідно з умовами якого ТОВ «ТД АГРО СТАРГЕТ» прийняв на себе зобов`язання поставити та передати у власність ТОВ «Криворіжхліб» насіння соняшника, врожаю 2021 року, а ТОВ «Криворіжхліб» у свою чергу - прийняти та оплатити поставлену продукцію. Специфікацією №1 до договору №05/10-2021 Сторони узгодили предмет поставки загальною кількістю 1000 тон, вартість зафіксована на рівні 16244,04 грн. без урахування ПДВ (т.1 а.с.211-215).

Згідно із специфікацією № 1 від 05.10.2021 ТОВ «АГРО СТАРГЕТ» зобов`язалось поставити вказаний товар позивачу.

За результатами виконання умов договору сторонами договору складені відповідні акти, а саме: видаткові накладні: № 244 від 14.10.2021 року; № 243 від 14.10.2021 року; № 107 від 08.10.2021 року; № 108 від 08.10.2021 року; № 109 від 08.10.2021 року; № 110 від 08.10.2021 року; № 111 від 08.10.2021 року; № 136 від 09.10.2021 року; № 137 від 09.10.2021 року; №138 від 09.10.2021 року; № 139 від 09.10.2021 року; № 140 від 09.10.2021 року; № 141 від 09.10.2021 року; № 145 від 10.10.2021 року; № 146 від 10.10.2021 року; № 147 від 10.10.2021 року; № 148 від 10.10.2021 року; № 149 від 10.10.2021 року; № 150 від 10.10.2021 року; № 162 від 11.10.2021 року; № 163 від 11.10.2021 року; № 164 від 11.10.2021 року;№ 165 від 11.10.2021 року;№ 166 від 11.10.2021 року; № 167 від 11.10.2021 року; № 168 від 11.10.2021 року; № 169 від 11.10.2021 року; № 170 від 11.10.2021 року; №190 від 12.10.2021 року; № 191 від 12.10.2021 року; № 192 від 12.10.2021 року; № 193 від 12.10.2021 року; № 194 від 12.10.2021 року; № 195 від 12.10.2021 року; № 196 від 12.10.2021 року; № 197 від 12.10.2021 року; № 219 від 13.10.2021 року;№ 220 від 13.10.2021 року; № 242 від 14.10.2021 року (т.1 а.с.216-250, т.2 а.с.1-4).

Оплата товару підтверджується банківською випискою від 17.02.2022 року (т.2 а.с.5).

Отриманий від вказаних постачальників товар в загальній кількості 1871173,00 кг ТОВ «КРИВОРІЖХЛІБ» було використано у власній господарській діяльності шляхом переробки товару у ТОВ «Оілпродакшен» на підставі договору переробки давальницької сировини, що підтверджується договором на переробку давальницької сировини №013/20-п від 01.06.2020 року з додатками.

Виконання зазначеного договору позивачем підтверджується: актом надання послуг №397 від 31.10.2021 року; зведеним актом з переробки сировини від 31.10.2021 року; актами прийому передачі сировини для переробки: №712-П від 08.10.2021 року; №713-П від 09.10.2021 року; №714-П від 10.10.2021 року; №715-П від 11.10.2021 року; №716-П від 12.10.2021 року; №717-П від 13.10.2021 року; №718-П від 14.10.2021 року; №719-П від 15.10.2021 року; №720-П від 16.10.2021 року; №721-П від 18.10.2021 року; №722-П від 19.10.2021 року; №723-П від 20.10.2021 року; №724-П від 21.10.2021 року; №725-П від 22.10.2021 року; №726-П від 23.10.2021 року; №727-П від 24.10.2021 року; реєстром прийнятого насіння соняшника для переробки для ТОВ «Криворіжхліб» від 31.10.2021 року; накладними на переробку давальницької сировини: №381-ГП від 01.10.2021 року; №382-ГП від 02.10.2021 року; №383-ГП від 03.10.2021 року; №384-ГП від 16.10.2021 року; №385-ГП від 27.10.2021 року; №386-ГП від 28.10.2021 року; №387-ГП від 29.10.2021 року; №388-ГП від 30.10.2021 року; №389-ГП від 31.10.2021 року.

Таким чином, суд робить висновок про реальність господарських операцій між позивачем та ФГ «Золота Руна», ТОВ «АГРО СТАРГЕТ», за наслідками яких сформовано спірний податковий кредит, оскільки встановлені обставини справи свідчать про поставку товару, оплату його вартості, використання у власній господарській діяльності.

Суд вважає безпідставними аргументи контролюючого органу про відсутність факту перевезень, оскільки транспортні документи, зокрема, товарно-транспортна - накладна призначена для обліку руху товарно-матеріальних цінностей та розрахунків за їх перевезення, а відтак визначає взаємовідносини по виконанню перевезення вантажів для обліку транспортної роботи. Товарно-транспортні накладні чи подорожні листи не є винятковими первинними бухгалтерськими документами, які підтверджують факт реальності здійснення господарської операції за договором, та за відсутності яких платник позбавляється права на формування податкового кредиту, а також віднесення до складу доходів і витрат сум за договорами у разі наявності інших первинних бухгалтерських документів, оформлених відповідно до положень чинного законодавства, а саме: договорів, видаткових накладних, податкових накладних, регістрів бухгалтерських документів, платіжних доручень, відомостей про рух активів, товару та інших документів.

Також слід зазначити, що доводи відповідача про відсутність у контрагентів позивача достатніх ресурсів для ведення господарської діяльності не спростовують обставин виконання зазначеними особами умов укладених ними договорів, оскільки дані акта перевірки свідчить про протилежне, крім того така діяльність може здійснюватися не лише за рахунок власних ресурсів, але й за рахунок ресурсів, що належать іншим особам (найманих ресурсів). Крім того, відповідач не зазначає які саме ресурси на його думку є достатніми для цих підприємств для виконання господарської діяльності та чим це підтверджується.

Крім того, відсутність реальності вчинення господарської діяльності пов`язується податковим органом з обставинами діяльності підприємств постачальників, які є фігурантами кримінального провадження, та які на думку податкового органу неналежним чином здійснюють свою діяльність, що є неприпустимим як за законодавством України, так і за міжнародними нормами.

Зокрема, ст. 61 Конституції України закріплює принцип індивідуального характеру юридичної відповідальності особи.

Суд не погоджується з доводами відповідача про те, що контрагенти позивача не могли фактично здійснювати господарські операції з урахуванням часу, оперативності проведення операцій, віддаленості контрагентів один від одного (Київська обл., Дніпропетровська обл., Донецька обл., Полтавська обл., Тернопільська обл., Львівська обл., Харківська обл. інші), оскільки відповідно до специфікації №1 від 10.10.2021, складеної між ТОВ «Криворіжхліб» та ФГ «Золота Руна», специфікації №1 від 05.10.2021, складеної між ТОВ «Криворіжхліб» та ТОВ «ТД АГРО СТАРГЕТ» умовами поставки товару є DAP ваги «Оілпродакшен», м. Одеса, Хаджибейська дорога, 38. Транспортні витрати по доставці товару в пункт/місце поставки покладаються на постачальника. Місцем поставки/передачі товару є м. Одеса, Хаджибейська дорога, 38.

Водночас суд звертає увагу на те, що відповідач в акті перевірки посилається на вказані специфікації, а акт перевірки не містить жодних посилань на документальне підтвердження перевезення сільськогосподарської продукції за іншими адресами, ніж визначені в специфікаціях.

Правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 25 лютого 2021 року (справа № 803/1684/17, адміністративне провадження №К/9901/51649/18, ЄДРСРУ №95176997), від 21 січня 2021 року (справа №813/2204/17, адміністративне провадження №К/9901/35740/18, ЄДРСРУ № 94328053), від 24 травня 2019 року (справа №826/7423/16), від 6 лютого 2018 року (справа №816/166/15-а), від 11 вересня 2018 року (справа №804/4787/16) передбачають, що транспортні документи на перевезення товарно-матеріальних цінностей з наслідками формування бази оподаткування податком на прибуток та на додану вартість не є обов`язковими при оподаткуванні операцій за договорами купівлі-продажу або поставки, вони є обов`язковими при оподаткуванні операцій за договорами саме перевезення, а отже, відсутність у позивача деяких товарно-транспортних накладних або наявність в них певних недоліків не може бути самостійним доказом безтоварності господарських операцій.

Відсутність товарно-транспортних накладних не є безумовною підставою ставити під сумнів здійснення господарських операцій. Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні не встановлюють правил податкового обліку валових витрат та податкового кредиту платника податків. При цьому, документи обумовлені правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом, зокрема, товарно-транспортна накладна та подорожній лист, не є документами первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують обставини придбання та продажу товарно-матеріальних цінностей.

Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 11 вересня 2018 року у справі №804/4787/16 (провадження №К/9901/3335/17).

Відповідач вказує на відсутність матеріальної бази для вирощування сільськогосподарської продукції у контрагента позивача ТОВ «ТД АГРО СТАРГЕТ», проте в акті перевірки на стор. 20 відповідач підтверджує факт подання ТОВ «ТД АГРО СТАРГЕТ» до контролюючого органу повідомлень про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, або через які проводиться діяльність за формою 20-ОПП.

Так, ТОВ «ТД АГРО СТАРГЕТ» має у користуванні наступні орендовані об`єкти оподаткування: офіс, бочки, земельні ділянки, склади, комбайн зерновий, комбайни Нива, сіялки Астра, мінітрактори, трактор, камази, прицеп, вугільний склад, вугільний котел.

Таким чином, твердження про відсутність матеріальних ресурсів на вирощування зернових культур не підтверджується актом перевірки та фактами, встановленими самим податковим органом.

В акті перевірки вказано, що директори ТОВ «ТД АГРО СТАРГЕТ» та ФГ «Золота Руна» є фігурантами кримінальних проваджень №0000024 від 01.09.2022 та №0000287 від 31.05.2021 відповідно.

Судом здійснено пошук в Єдиному державному реєстрі судових рішень в графі «пошук за контекстом» щодо взаємодії ТОВ «Криворіжхліб» з ТОВ «ТД АГРО СТАРГЕТ» та ФГ «Золота Руна» у вказаних кримінальних провадженнях, та не встановлено, що ТОВ «Криворіжхліб» є фігурантом кримінальних проваджень №0000024 від 01.09.2022 та №0000287 від 31.05.2021.

Отже, господарські операції ТОВ «Криворіжхліб» з ТОВ «ТД АГРО СТАРГЕТ» та ФГ «Золота Руна» у вказаних кримінальних провадженнях не досліджувались, а тому посилання податкового органу на вказані кримінальні провадження, як на підставу для висновку про нереальність господарських операцій, є необґрунтованим.

Посилаючись на правову позицію Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 06 листопада 2018 року у справі № 822/551/18, суд вказує, що до постановлення вироку в межах кримінального провадження протокол допиту під час досудового розслідування не може вважатися належним доказом в адміністративному судочинстві. Частиною четвертою статті 95 КПК України передбачено, що суд може обґрунтувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 255 цього Кодексу; суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2022 у справі №160/3364/19.

Стосовно посилання в акті перевірки на інформаційно-аналітичні бази ДПС АІС «Податковий блок» та архів електронної звітності, відповідно до аналізу яких податковим органом встановлено безтоварність операцій та недобросовісність контрагентів позивача, віднесення їх до ризикових підприємств, суд зазначає наступне.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 17 листопада 2020 року у справі № 816/5040/14, норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами - постачальниками, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певним постачальником товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків у вигляді позбавлення права на податковий кредит за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

Зазначене підтверджується і практикою Європейського суду з прав людини: рішення від 09 січня 2007 року (заява № 803/02) у справі "Інтерсплав проти України"; рішення від 22 січня 2009 року (заява № 3991/03) "Справа БУЛВЕС проти Болгарії"; рішення від 18 березня 2010 року (заява № 6689/03) у справі "Бізнес Супорт Центр" проти Болгарії".

Отже, лише встановлення в ході судового розгляду факту узгодженості дій платника податків з недобросовісними постачальниками з метою незаконного отримання податкових вигод або його обізнаності з такими діями постачальників чи сприяння ухиленню постачальниками послуг від виконання податкових зобов`язань може слугувати підставою для відмови у праві на податковий кредит та валові витрати. При цьому такі висновки не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а повинні бути підтверджені належними, достатніми, достовірними доказами із законних джерел у їх взаємній сукупності.

Крім того, згідно з практикою Верховного Суду зі спорів щодо оскарження рішень податкових органів з оцінки питань щодо відсутності у контрагентів позивача матеріальних та трудових ресурсів, порушення податкової дисципліни по ланцюгу постачання, не можуть бути безумовною підставою для висновку про нереальність господарських операцій та для позбавлення суб`єкта господарювання податкового кредиту та валових витрат.

Так, висновком Верховного Суду, викладеним у постановах у справах №826/7704/16 від 19 червня 2018 року, № 2а/1770/3360/12 від 30 січня 2018 року критична оцінка надана посиланню контролюючих органів на відсутність у контрагентів позивача власних чи орендованих основних фондів, кваліфікованих фахівців для здійснення діяльності, оскільки сама по собі наявність або відсутність у контрагентів основних фондів, певної кількості персоналу, не можуть являтися вичерпними ознаками неправомірності вчиненої господарської операції, якщо з інших даних вбачається фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків, у зв`язку з його господарською діяльністю. Укладення договору не є єдиним способом залучення фізичних осіб до вчинення необхідних дій в процесі виконання поставки; податкове законодавство не ставить право платника на податковий кредит в залежності від того, за рахунок яких ресурсів (власних або залучених) здійснюється поставка товарів (робіт, послуг) постачальником. При цьому залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу).

Разом з тим, матеріали справи не містять жодних доказів, що свідчили б про безтоварність операцій позивача та його контрагентів. Не наведено відповідачем й обставин та не надано доказів невідповідності господарських операцій цілям та завданням статутної діяльності позивача, їх збитковості або інших обставин, які б окремо або в сукупності свідчили, що вчинення таких операцій не було обумовлено розумними економічними причинами (цілями ділового характеру).

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 02.06.2022 у справі №420/6359/19.

Суд також звертає увагу, що відповідач не встановив ознак недобросовісності позивача під час проведення перевірки і не довів їх існування під час судового розгляду, відповідач також не навів жодних доказів існування фактів узгодженості дій позивача з недобросовісними постачальниками з метою незаконного отримання податкових вигод або ж його обізнаності з такими діями постачальників чи сприяння ухиленню постачальниками товару від виконання податкових зобов`язань.

Стверджуючи про відсутність у контрагента необхідних ресурсів і умов для ведення господарської діяльності, податковою не наведено кількості працівників та обсягів інших ресурсів, які були необхідні контрагенту для виконання спірних операцій, але були відсутні, враховуючи при цьому те, що вказані операції по суті носили характер перепродажу продукції, що не заборонено законодавством та за встановлених обсягів постачання не потребує значних трудових та організаційних ресурсів для їх проведення.

Така позиція висловлена Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду у справі №814/3861/14 адміністративного провадження К/9901/8257/18 від 14.02.2018.

Припущення відповідача про відсутність у контрагентів позивача необхідних кадрів та основних фондів, а також можливість виконувати ними господарської діяльності загалом є помилковими, так як податкове законодавство не ставить в залежність податковий облік (стан) певного платника податку від інших осіб, від фактичної сплати контрагентом податку до бюджету, від перебування постачальника за юридичною адресою, а також від його господарських та виробничих можливостей. Питання віднесення певних сум податку на додану вартість до податкового кредиту поширюється виключно на окремо взятого платника та не залежить від розрахунків з бюджетом третіх осіб.

Наведену позицію висловлено Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду у постанові у справі №804/3420/16 від 07.03.2018

Відсутність у постачальника необхідних ресурсів для здійснення продажу товарів та здійснення робіт та послуг не є доказом нереальності операцій, оскільки специфіка підприємницької діяльності полягає у тому, що підприємство не завжди має мати у власності задекларовані значну кількість працівників, наявність основних засобів та транспорт для виконання взятих на себе зобов`язань, звичаями ділового обороту визначені й інші можливості залучення ресурсів/робіт/послуг.

Однак, висновки, які зроблені податковим органом на підставі програмного забезпечення не можуть слугувати доказом, оскільки програмне забезпечення (інформаційні бази ДФС) до первинних або інших документів, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку платника податків не відноситься. Такі дані не є належним доказом відсутності фактів здійснення господарських операцій безпосередньо платника податків, та доказом несплати ним податку, якщо спірний період податковим органом перевірено з урахуванням всіх первинних документів та документів податкової звітності.

Колегія Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у своїй постанові від 27.03.2018 у справі №816/809/17 дійшла висновку, що податкова інформація, яка наявна в інформаційно-аналітичних базах відносно контрагентів позивача по ланцюгах постачання, а також податкова інформація, що надана іншими контролюючими органами, не є належним доказом в розумінні процесуального Закону, оскільки вона не ґрунтується на безпосередньому аналізі первинних документів.

Підсумовуючи викладене та надаючи оцінку доводам відповідача, викладеним як у відзиві, так і в акті перевірки, суд зазначає, що взагалі недостатність персоналу, відсутність власних транспортних засобів, виробничо-складських приміщень не може свідчити про відсутність адміністративно-господарських можливостей на виконання господарських зобов`язань та відсутність фактичних дій, спрямованих на виконання взятих на себе зобов`язань, що унеможливлює здійснення господарської діяльності, оскільки наведені обставини не позбавляють суб`єкта господарювання здійснювати посередницьку діяльність, залучати виробничі та трудові ресурси інших суб`єктів господарювання для виконання зобов`язань по укладених ним договорах.

Вказана позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 02.07.2020 у справі №814/1792/17.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 17.04.2018 у справі № 826/14549/15, від 11.09.2018 у справі №804/4787/16, від 10.11.2020 у справі № 440/3779/18, від 13.08.2020 у справі №520/4829/19, від 21.10.2020 у справі №140/1845/19.

Отже, фактично позивачем було надано документи, що дають можливість дійти висновку про рух активів у процесі здійснення зазначених господарських операцій, наявність спеціальної податкової правосуб`єктності учасників господарських операцій та існування зв`язку між фактом придбання товарів (робіт, послуг) господарською діяльністю платника податку та доказами на підтвердження отримання позивачем товарів (робіт, послуг).

Суд зазначає, що контрагенти позивача: ТОВ «ТД АГРО СТАРГЕТ» та ФГ «Золота Руна» станом на перевіряємий період та станом на момент здійснення господарських правовідносин були зареєстрованими в якості платника податку на додану вартість, мали індивідуальний податковий номер, а всі виписані ними податкові накладні зареєстровані у Єдиному реєстрі податкових накладних.

Так, зазначені контрагенти мали необхідний обсяг цивільної та податкової правоздатності, оскільки перебували на обліку у органах податкової служби та були зареєстровані як платники податку на додану вартість.

За наслідками розгляду справи судом не підтверджені висновки податкового органу, викладені в акті документальної планової виїзної перевірки №1348/04-36-07-02/39374206 від 16.05.2024, а тому податкові повідомлення-рішення від 05.06.2024 №, №, №, № підлягають скасуванню, як протиправні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, позовна заява підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи встановлено, що за подання позовної заяви позивачем сплачено судовий збір у розмірі 30280 грн, що підтверджується квитанцією від 13.06.2024, наявною в матеріалах справи.

Отже, сплачений позивачем судовий збір у сумі 30280 грн підлягає стягненню на його користь з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «КРИВОРІЖХЛІБ» (вул. Георга Отса, буд. 6, м. Кривий Ріг, 50085, ) до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (вул. Сімферопольська, буд. 17А, м. Дніпро, 49005, код ЄДРПОУ ВП 44118658) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити повністю.

Взнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області форми «Р» від 05.06.2024 №.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області форми «П» від 05.06.2024 №.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області форми «Р» від 05.06.2024 №.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області форми «В4» від 05.06.2024 №.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КРИВОРІЖХЛІБ» судові витрати з оплати судового збору у розмірі 30280 (тридцять тисяч двісті вісімдесят) грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне рішення складено 26.08.2025.

Суддя Р.З. Голобутовський