Справа № 752/7458/25
Суддя: Слободянюк А. В.
Дата ухвалення: 2025-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 752/7458/25
Провадження № 2-а/752/244/25
РІШЕННЯ

Іменем України

09 вересня 2025 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі головуючого судді Слободянюк А.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову від 13 березня 2025 року про адміністративного правопорушення, передбачене ч. 3 ст.210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), судові витрати покласти на відповідача.

Позовна заява обґрунтована тим, що 10 березня 2025 року позивач з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою пройти ВЛК або для отримання направлення на проходження ВЛК.

При цьому, йому було повідомлено, що відповідно до даних АІТС «ІНФОРМАЦІЯ_6» з 01 грудня 2024 року ОСОБА_1 перебуває у розшуку, оскільки відповідно до повістки від 07 жовтня 2024 року, він мав з`явитися 29 жовтня 2024 року.

На підтвердження цього, посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_7 було надано довідку за даними АІТС «ІНФОРМАЦІЯ_6». За нез`явлення 29 жовтня 2024 року на ОСОБА_1 10 березня 2025 року було складено протокол № 412 про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП. Розгляд справи про адміністративне правопорушення було призначено на 13 березня 2025 року о 14 год 30 хв.

З`явившись на розгляд до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 та адвокату Коваленко І.Д. начальник адміністративного відділення ІНФОРМАЦІЯ_1 старший лейтенант ОСОБА_2 повідомив, що розгляду не буде, оскільки відсутня тимчасово виконуюча обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 . Адвокат Коваленко І.Д. зазначила про те, що є письмові пояснення, які ОСОБА_1 має право подати та просити долучити до справи. Однак, начальник адміністративного відділення повідомив, що вказані пояснення він зможе надати під час розгляду справи. Відповідно ОСОБА_1 та Коваленко І.Д. не було допущено на територію, з врахуванням режимності об`єкту. Дату розгляду адміністративної справи відносно ОСОБА_1 - 20 березня 2025 року на 15 год. 00 хв - начальник адміністративного відділення ІНФОРМАЦІЯ_1 старший лейтенант ОСОБА_2 написав на протоколі №412 (копія додається). Письмові пояснення разом з протоколом опитування особи, який було складено адвокатом Коваленко І.Д. реалізуючи право адвоката, передбачене п.7 ч.1 ст.20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», було направлено на адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 цінним листом з описом вкладення 13 березня 2025 року, що підтверджується накладною №8444, описом вкладення у цінний лист та фіскальним чеком. Вказані пояснення були одержані ІНФОРМАЦІЯ_1 17 березня 2025 року, що підтверджується скріншотом трекінгу з веб сторінки Укрпошти.

Отже, на дату розгляду матеріалів про притягнення до адміністративної відповідальності, тимчасово виконуюча обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 мала можливість з ними ознайомитись.

Вказує на те, що до Протоколу №412 від 10 березня 2025 року не долучено жодного доказу, яким підтверджується, що повістка ІНФОРМАЦІЯ_7 від 07 жовтня 2024 року була вручена відповідно до вимог Постанови Кабінету Міністрів від 16 травня 2024 №560 та Правил надання послуг поштового зв`язку. В протоколі №412 від 10 березня 2025 року не було зазначено, якими саме доказами підтверджується факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення

Однак, 20 березня 2025 року під час розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , письмові пояснення враховано не було. Розгляд справи відбувався з грубим порушенням норм КУпАП, виходячи з принципу презумпції винуватості, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Щодо відсутності доказів, тимчасово виконуюча обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 зазначила, що вони їх надавати не будуть, а вина особи і так є.

Фактом того, що розгляд матеріалів адміністративної справи був формальним свідчить та обставина, що оголошення постанови не було. Одразу після розгляду, ОСОБА_1 була надана на руки копія постанови АД №412, датована 13 березня 2025 року, хоча розгляд відбувався 20 березня 2025 року. Постанову не було дано під підпис ОСОБА_1 . Крім того, в постанові не зазначено суму штрафу.

Також, як вбачається із зазначеного в Протоколі № 412, обов`язок з`явитися виник у ОСОБА_1 29 жовтня 2024 року, отже ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності після спливу тримісячного строку з моменту виявлення факту нез`явлення до ІНФОРМАЦІЯ_7.

Таким чином, з наведеного вбачається, що ОСОБА_1 не порушував вимоги ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Дата фактичного розгляду адміністративної справи не відповідає даті, зазначеній в постанові АД №412, а постанова АД №412 не містить санкції адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП. Також ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності після спливу тримісячного строку з моменту виявлення факту нез`явлення до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Таким чином Постанова АД №412 від 13 березня 2025 року винесена з порушення чинного законодавства, тобто є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки: 1) в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки позивач не ухилявся від з`явлення за повісткою. 2) закінчився строк притягнення до адміністративної відповідальності

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 28 березня 2025 року відкрито у справі провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, поновлено строк на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення.

Відповідачу копія ухвали доставлена до електронної скриньки 17 квітня 2025 року, однак відповідач не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до ч.3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість прийнятої постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Таким чином, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, суд перевіряє, чи були у відповідача по справі підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності з прийняттям постанови про адміністративне правопорушення з визнанням його вини у вчиненні адміністративного правопорушення та накладення стягнення.

Підставами для визнання протиправними дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень є невідповідність їх вимогам чинного законодавства. При цьому, обов`язковою умовою для визнання таких дій/бездіяльності протиправними є також наявність факту порушення прав чи охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені в порядку адміністративного судочинства. Це право передбачено ч. 2 ст. 55 Конституції України та статтею 6 КАС України.

З матеріалів справи вбачається, що 10 березня 2025 року начальником адміністративного відділення ІНФОРМАЦІЯ_1 старшим лейтенантом ОСОБА_5 складено протокол, в якому вказано, що ОСОБА_1 29 жовтня 2024 року не з`явився за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_7 у строк та місце, вказані у повістці/розпорядженні /викликом, чим порушив вимоги ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КАпАП.

Протоколом визначено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 13 березня 2025 року о 14:30.

13 березня 2025 року тимчасово виконуючим обов`язки начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 , винесено постанову АД № 412 по справі про адміністративне правопорушення, якою накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу за адміністративне правопорушення. Постановою встановлено, що ОСОБА_1 не з`явився за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_7 у строк та місце, зазначені в повістці/розпорядженні /викликом, чим порушив вимоги ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», чим вчинив правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210-1 КУпАП.

При цьому, в постанові не зазначено розмір штрафу, який мав сплатити ОСОБА_1 .

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Диспозиція частини третьої статті 210-1 КУпАП передбачає відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, що вчинено в особливий період, і вказана норма є бланкетною, при її застосуванні необхідно використовувати законодавчі акти, які визначають правила військового обліку та запровадження в Україні особливого періоду.

Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року №3543-ХІІ встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Відповідно до частини першої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані:

з`являтися за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_7 у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду;

надавати в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, силам цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом;

проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) ІНФОРМАЦІЯ_7, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Громадяни, які перебувають на військовому обліку, в добровільному порядку реєструють свій електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного чи резервіста.

Частиною третьою статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», зокрема, визначено, що у разі отримання повістки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_7 громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

У повістці про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_7 зазначаються:

1) прізвище, ім`я та по батькові і дата народження громадянина, якому адресована повістка;

2) найменування ІНФОРМАЦІЯ_7, що видав повістку;

3) мета виклику до ІНФОРМАЦІЯ_7;

4) місце, день і час явки за викликом;

5) підпис (електронний цифровий підпис) посадової особи, яка видала (сформувала) повістку;

6) реєстраційний номер повістки;

7) роз`яснення про наслідки неявки і про обов`язок повідомити про причини неявки.

Відповідно до п. 21 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі - Порядок), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 № 560, за викликом районного (міського) ІНФОРМАЦІЯ_7 (Центрального управління або регіонального органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувальних органів) резервісти та військовозобов`язані зобов`язані з`являтися у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (ІНФОРМАЦІЯ_7), проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.

Згідно з п. 30 Порядку повістка може формуватися за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів або оформлюватися на бланку, який заповнюється представником районного (міського) ІНФОРМАЦІЯ_7.

У разі формування повістки за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів керівник районного (міського) ІНФОРМАЦІЯ_7 або його відділу накладає на повістку кваліфікований електронний підпис у день її формування.

У разі оформлення повістки на бланку керівник районного (міського) ІНФОРМАЦІЯ_7 або його відділу засвідчує її особистим підписом та скріплює гербовою печаткою.

Реєстраційний номер повістки фіксується в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Пунктом 40 Порядку встановлено, що під час вручення повістки здійснюється фото- і відеофіксація із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації представником ІНФОРМАЦІЯ_7 або поліцейським.

За приписами пункту 41 Порядку належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) ІНФОРМАЦІЯ_7 або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:

1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`заного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки;

2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку:

- день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;

- день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою ІНФОРМАЦІЯ_7 під час уточнення своїх облікових даних;

- день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила ІНФОРМАЦІЯ_7 іншої адреси місця проживання.

Пунктом 47 Порядку, зокрема, встановлено, що у разі відмови резервіста або військовозобов`язаного від отримання повістки представником, який уповноважений вручати повістки, складається акт відмови від отримання повістки, який підписується не менш як двома членами групи оповіщення. Акт відмови від отримання повістки оголошується громадянину.

Акт відмови від отримання повістки подається керівнику районного (міського) ІНФОРМАЦІЯ_7 для вжиття заходів до притягнення правопорушника до адміністративної відповідальності.

Акт відмови від отримання повістки реєструється в районному (міському) ІНФОРМАЦІЯ_7.

У разі відмови від отримання повістки поліцейський, який входить складу групи оповіщення, проводить адміністративне затримання та доставлення громадянина до районного (міського) ІНФОРМАЦІЯ_7 на підставі статей 261 і 262 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до приписів частини першої статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з частинами першою та другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Процедуру складання ІНФОРМАЦІЯ_7 протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення: порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зіпсуття військово-облікових документів чи втрата їх з необережності (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України), врегульовано Інструкцією зі складання ІНФОРМАЦІЯ_7 протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженою наказом Міністерства оборони України № 3 від 01 січня 2024 року, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 05 січня 2024 року за № 36/41381 (далі - Інструкція).

Тобто, законодавцем імперативно визначено чітку та послідовну процедуру розгляду справ про адміністративне правопорушення, порушення якої є підставою для визнання дій суб`єкта владних повноважень неправомірними, а відтак й для скасування його рішення про притягнення до відповідальності.

Вказані положення не є формальною вимогою, це важлива законодавча гарантія об`єктивного та справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, надана, зокрема, військовозобов`язаному для захисту свої прав та інтересів від безпідставного притягнення до відповідальності.

Згідно п. 3 Розділу ІІ Інструкції, у протоколі зазначається: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові (за наявності) особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, імена, по батькові (за наявності), адреси свідків (якщо вони є); пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Відповідно до п. 6 Розділу ІІ Інструкції, до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються докази, що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Докази, які долучаються до протоколу, повинні містити достовірну інформацію, відповідати вимогам законодавства та правилам діловодства. Обов`язок щодо збирання доказів та оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення покладається на уповноважену особу, яка складає протокол.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення № 412 від 10 березня 2025 року, у ньому взагалі відсутні посилання на документи, на підставі яких було б можливо зробити висновок про наявність або відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

При цьому, вищевказаний протокол взагалі не містить відомостей про місце та час вчинення позивачем порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Отже, з наявних матеріалів справи неможливо перевірити та встановити чи дійсно ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про дату, час та місце явки за повісткою, зокрема, докази доведення до відома останнього змісту відповідної повістки або ознайомлення з її змістом, тобто у матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що позивач був належним чином повідомлений про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з чим мав би виконати відповідний обов`язок, визначений у статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Водночас суд також зазначає, що відповідач не скористався правом подати відзив на позовну заяву та не надав суду належного підтвердження оповіщення позивача про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_7, а саме не надав ні копії самої повістки, ні копії документів від поштового оператора про отримання повістки або поштового повідомлення з відміткою про повернення такого повідомлення, ні копії акта відмови від отримання повістки, ні відеозапису вручення повістки, ні відеозапису доведення акта відмови від отримання повістки, ні відеозапису відмови позивача у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки.

Відповідно положень частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На обов`язок доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постанові від 24.04.2019 (справа №537/4012/16-а).

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 18 липня 2020 року у справі № 216/5226/16-а, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Таким чином, з наявних матеріалів справи підтверджується, що оскаржувана постанова АД №412 від 13 березня 2025, винесена тимчасово виконуючою обов`язки начальника ОСОБА_3 з суттєвими порушеннями, оскільки, відсутні докази наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП.

Відповідачем не спростовано протиправність свого рішення, поряд з цим, за результатами перевірки рішення суб`єкта владних повноважень про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за частиною третьою статті 210-1 КУпАП, судом встановлено необґрунтованість та неправомірність такого рішення.

Крім того, як у протоколі про адміністративне правопорушення № 412 від 10 березня 2025, так і постанові про притягнення до адміністративної відповідальності № 412 від 13 березня 2025, складених у відношенні ОСОБА_1 , взагалі не зазначено, які саме частини ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» було ним порушено.

Разом з тим, стаття 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» складається з декількох частин, які встановлюють для громадян певні обов`язки, що не пов`язані між собою.

Відсутність посилання у протоколі про адміністративне правопорушення та постанові про притягнення до адміністративної відповідальності на конкретну норму законодавства, тобто відповідний абзац відповідної частини статті вказаного закону унеможливлює конкретизацію порушення, за яке притягнуто до відповідальності позивача.

Отже, оцінюючи встановлені у ході судового розгляду обставини, суд приходить до висновку, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 247 п. 1 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Крім того, відповідно до частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що постанову АД № 412 по справі про адміністративне правопорушення, винесену 13 березня 2025 року тимчасовим виконувачем обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення ОСОБА_1 за ч.3 ст. 210-1 КУпАП до адміністративної відповідальності у виді штрафу слід скасувати.

Щодо вимог ОСОБА_1 про визнання спірної постанови протиправною суд апеляційної інстанції зазначає, що скасування її у відповідності на наведених вище приписів п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України є достатнім та належним способом захисту прав особи у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності. Відтак правові підстави для задоволенні відповідної частини позовних вимог відсутні.

Частиною першою, сьомою статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Зі змісту позовної заяви вбачається, що витрати сторони позивача складаються з витрат зі сплати судового збору.

Сплата позивачем судового збору підтверджується наявною в матеріалах справи квитанцією у розмірі 1211,20 гривень.

Таким чином, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Керуючись ст. 2, 5, 9, 72-76, 243, 245, 250, 286 Кодексу України про адміністративне судочинства, суд

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, задовольнити частково.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення № 412 від 13 березня 2025 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 Кодексу України «Про адміністративні правопорушення», провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 650 (шістсот п`ятдесят) гривень 60 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 09 вересня 2025 року.

Суддя А.В. Слободянюк