Справа № 380/24471/23
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2025-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2025 рокуЛьвівСправа № 380/24471/23 пров. № А/857/20270/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Носа С.П.;

суддів: Кухтея Р.В., Шевчук С.М.;

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційні скарги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09 липня 2024 року у справі № 380/24471/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

суддя у І інстанції Кисельова О.Й.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Львів,

дата складення повного тексту рішення не зазначено,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся у Львівський окружний адміністративний суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі відповідач-1, ГУ ПФУ в Івано-Франківській області), Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі відповідач-2, ГУ ПФУ у Львівській області), в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення відповідача-1 від 11.09.2023 №20 про відмову позивачу в переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" відповідно до заяви від 04.09.2023. Зобов`язати відповідача-2 перевести позивача з пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723 , п. п. 10, 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889 на підставі довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 01.09.2023 № 179/7.4-22/51 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 01.09.2023 № 180/7.4-22/51 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 01.09.2023 № 13-70-05/38-37 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 01.09.2023 № 09/7.4-22/38 з дня подання заяви - 04.09.2023.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 09 липня 2024 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 11.09.2023 О/Р № 20 про відмову ОСОБА_1 у переведенні на пенсію згідно із Законом України "Про державну службу".

Зобов`язанои Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу державної служби періоди роботи на посадах в митних органах та перевести ОСОБА_1 з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV, на пенсію за віком відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 19.12.1993 № 3723-ХІІ, п. п. 10, 12 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII, починаючи з 04.09.2023.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 858 (вісімсот п`ятдесят вісім) грн 88 коп за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив позивач, який вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції частково та постановити нове, яким частину 2 резулютивної частини рішення суду першої інстанції викласти в наступній редакції: «Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області перевести ОСОБА_1 з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до ст. 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723 «Про державну службу», п.п. 10, 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 10.12.2015 № 889 «Про державну службу» на підставі довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 01.09.2023 року № 179/7.4-22/51, про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 01.09.2023 року № 180/7.4-22/51, про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 01.09.2023 року №13-70-05/38-37, про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 01.09.2023 року №09/7.4-22/38 з моменту подання заяви до відповідача ГУ Пенсійного фонду України у Львівській області 04.09.2023 року».

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що пенсійна справа ОСОБА_1 знаходиться у Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області, що унеможливлює технічно виконати рішення суду Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області.

Також, не погодився із ухваленим рішенням відповідач-1, який вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Відповідач-1 свою апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що позивачу, як працівнику митної служби присвоювались спеціальні звання, а саме: персональне звання "Інспектор митної служби І рангу", персональне звання "Радник митної служби 3 рангу", персональне звання "Радник ми гної служби 2 рангу", персональне звання "Радник митної справи І рангу", спеціальне звання "Радник податкової та митної справи І рангу", присвоєно спеціальне звання "Радник митної служби І рангу". 02.09.2022 позивач звільнений з митних органів у зв`язку з виходом на пенсію. Враховуючи вказане, ГУ ПФУ в Івано-Франківській області вважає, що ОСОБА_1 не має права на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" № 889-VIII, оскільки відсутні підстави для зарахування до стажу державної служби період роботи позивача в органах митної служби.

На підставі пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV, що не заперечується сторонами.

04.09.2023 позивач звернувся до Головного управління ПФУ у Львівській області із заявою про перехід на пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу".

За принципом екстериторіальності структурним підрозділом для прийняття рішення за результатами поданої позивачем заяви від 04.09.2023 про перехід на інший вид пенсії, визначене Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області.

За результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 04.09.2023 Головне управління ПФУ в Івано-Франківській області прийняло рішення від 11.09.2023 О/Р № 20 про відмову у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", вказавши, що періоди роботи посадових осіб в митних органах на посадах в період на яких були присвоєні персональні чи спеціальні звання не зараховується до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців.

Оскільки на день набрання чинності Законом № 889-VIII (01.05.2016) ОСОБА_1 не перебував на посаді державного службовця та немає 20 років стажу на посадах віднесених до відповідних категорій посад державної служби зазначених ст. 25 Закону № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, підстави для призначення пенсії за нормами ст. 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723 -XII "Про державну службу" відсутні.

Не погоджуючись з рішенням відповідача-1 про відмову у переведенні на пенсію згідно із Законом України "Про державну службу", позивач звернувся до суду з даним позовом.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

З 01.05.2016 набув чинності Закон України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII, яким визначено право на пенсійне забезпечення державних службовців відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-XII (далі - Закон № 3723-XII).

За змістом ч. 1 ст. 37 Закону № 3723-XII на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Пенсія за віком у розмірах, передбачених частиною першою цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особам, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993, № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993, №52, ст.490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Після 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом № 889-VIII) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10 і 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII, та мають передбачені частиною першою статті 37 Закону № 3723-XII вік і страховий стаж.

Пунктом 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII визначено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993, № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993, № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно з пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993, №52, ст.490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

За змістом ч. 1 ст. 37 Закону № 3723-XII на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченому абзацом 1 частини першої статті 28 Закону № 1058-IV, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Отже, за наведеного правового регулювання, обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених ч. 1 ст. 37 Закону № 3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 822/524/18, у постановах Верховного Суду від 02.04.2020 у справі № 687/545/17, від 16.12.2021 у справі № 538/804/17.

З матеріалів справи вбачається, що позивач працював на посадах Львівської митниці:

02.09.1992 призначений інспектором митниці;

08.12.1992 переведений на посаду старшого інспектора митниці;

02.11.1993 переведений на посаду головного інспектора митниці;

04.11.1994 переведений на посаду заступника начальника відділу митних доходів і платежів Львівської митниці;

Прийняв присягу державного службовця

14.02.1995 присвоєно персональне звання "Інспектор митної служби 1 рангу"

Львівська митниця ліквідована. Правонаступником визначена Західна регіональна митниця Державної митної служби України.

31.03.1997 звільнений з посади у зв`язку із ліквідацією Львівської митниці п. 1 ст. 40 КЗпП України;

01.04.1997 призначений на посаду заступника начальника ЗРМ відділу;

Присвоєно персональне звання "Радник митної служби 3 рангу"

28.04.1998 призначений на посаду начальником вантажного відділу № 4 ЗРМ;

24.06.1999 присвоєно персональне звання "Радник митної служби 2 рангу";

14.12.2001 призначений на посаду начальника поштового відділу ЗРМ;

11.06.2003 присвоєно персональне звання "Радник митної служби І рангу";

01.04.2004 присвоєно спеціальне звання "Радник митної служби 1 рангу";

18.03.2005 звільнений з посади начальника поштового відділу Західної регіональної митниці відповідно до п. 5 ст. 36 КЗпП України у порядку переведення у Львівську митницю;

21.03.2005 призначений на посаду заступника начальника вантажного відділу № 2 митного поста "Львів вантажний";

11.04.2005 призначений на посаду начальника відділу контролю зав переміщенням товарів;

04.08.2006 переведений на посаду головного інспектора сектора організації митного контролю в торговому обігу відділу організації митного контролю;

31.12.2006 звільнений із займаної посади відповідно до п. 5 ст. 36 КЗпП України в порядку переведення і Західну Регіональну митницю;

Західна регіональна митниця:

01.01.2007 призначений на посаду головного інспектора організації митного контролю в торговому обігу відділу організації митного контролю;

20.04.2008 звільнений з займаної посади згідно із п. 5 ст. 34 КЗпП України у порядку переведення у Львівську митницю;

Львівська митниця:

01.05.2008 призначений на посаду головного інспектора секретеру організації митного контролю торговому обігу відділу організації митного контролю;

26.05.2010 переведений виконуючим обов`язки на посаді начальника сектору організації митного контролю в торговому обігу відділу організації митного контролю;

09.07.2010 затверджений на посаду начальника сектору організації митного контролю в торговому обігу відділу організації митного контролю, як такий, що успішно пройшов стажування;

09.09.2010 переведений на посаду начальника сектору організації митного контролю в торговому обігу відділі організації митного контролю та роботи митних посередників;

04.02.2012 переведений на посаду начальника сектору з питань захисту прав інтелектуальної власності відділу організації митного контролю;

Відповідно до постанову КМУ від 20.03.2013 № 229 «про утворення територіальний органів Міністра доходів і зборів» Львівську митницю приєднано до Львівської митниці Міндоходів, яка визначена правонаступником Львівської митниці ДМСУ;

24.05.2013 переведений на посаду головного інспектора відділу організації митного контролю Львівської митниці Міндоходів;

05.06.2013 присвоєний 12 ранг державного службовця;

28.10.2013переведений на посаду головного державного інспектора відділу організації митного контролю;

- 01.01.2014 присвоєне спеціальне звання "Радник податкової та митної справи І рангу";

Відповідно до постанови КМУ від 06.08.2014 № 311 "Про утворення територіальних органів Державної фіскальної служби та визнання такими, що втратили чинність деяких актів КМУ" Львівську митницю Міндоходів реорганізовано шляхом приєднання до Львівської митниці ДФС;

11.11.2014 переведений на посаду заступника начальника відділу організації митного контролю та оформлення;

11.03.2016 переведений на посаду заступника начальника відділу організації митного контролю управління організації митного контролю;

03.09.2018 переведений на посаду заступника начальника відділу організації митного контролю управління організації митного контролю та оформлення;

09.12.2019 звільнений із займаної посади в порядку переведення до Галицької митниці Держмитслужби, п. 5 ст. 36 КЗпП України, п. 2 ч. 1 ст. 41 Закону України "Про державну службу";

Галицька митниця Держмитслужби

10.12.2019 призначений на посаду заступник начальника відділу організації митного контролю та по роботі з митними посередниками управління забезпечення митного контролю та оформлення в порядку переведення з Львівської митниці ДВС;

10.12.2019 присвоєний 4 ранг державного службовця;

25.06.2020 присвоєне спеціальне звання Радник митної служби І рангу;

16.04.2021 переведений на посаду заступника начальника відділу організації митного контролю та по роботі з митними посередниками управління забезпечення митного контролю та митного оформлення;

01.07.2021 звільнений із займаної посади в порядку переведення до Львівської митниці, п. 2 ч. 1 ст. 41 Закону України "Про державну службу" та п. 5 чт. 36 КЗпП України;

02.07.2021 призначений на посаду заступника начальника відділу організації митного контролю та по роботі з митними посередниками управління забезпечення митного контролю та оформлення, в порядку переведення з Галицької митниці Держмитлужби;

30.07.2021 звільнення із займаної посади за власним бажанням, відповідно до ч. 3 ст. 86 Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 899-VIII, ст. 38 КЗпП України у зв`язку із виходом на пенсію;

30.07.2021 запис № 55 скасований, як такий, що не реалізований наказ;

02.09.2022 звільнений із займаної посади за власним бажанням, відповідно до ч. 3 ст. 86 Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 899-VIII (зі змінами), ст. 38 КЗпП України у зв`язку із виходом на пенсію.

З врахуванням зазначеного, стаж роботи позивача на посадах у митних органах становить 30 років.

Пунктом 8 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII визначено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Стаж державної служби за періоди роботи до 01.05.2016 обчислюється відповідно до законодавства, що діяло раніше, та на тих умовах і в порядку, що були ними передбачені.

Стаж державної служби до набрання чинності Законом № 889-VIII обчислювався відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.051994 № 283 (далі - Порядок № 283), та додатку до нього (були чинними до 01.05.2016).

Пунктом 5 Порядку № 283 визначено, що обчислений відповідно до цього Порядку стаж державної служби застосовується для встановлення державним службовцям надбавки за вислугу років, надання додаткових оплачуваних відпусток та призначення пенсії.

Пунктом 1 Порядку № 283 встановлено, що цим Порядком визначаються посади і органи, час роботи в яких зараховуються до стажу державної служби.

Згідно з пунктом 2 Порядку № 283 до стажу державної служби зараховується робота (служба): на посадах державних службовців у державних органах, передбачених у статті 25 Закону України "Про державну службу", а також на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад державних службовців; на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів; на посадах керівних працівників і спеціалістів державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР згідно з додатком; на посадах суддів, слідчих, прокурорів, інших службових осіб, яким присвоєно персональні звання.

За правилами п. 4 Порядку № 283 документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи.

Спеціальним законом, що визначає статус посадових осіб митних органів в Україні, є Митний кодекс України від 13.03.2012 № 4495-VI (далі - МК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 569 МК України працівники митних органів, на яких покладено виконання завдань, зазначених у статті 544 цього Кодексу, здійснення організаційного, юридичного, кадрового, фінансового, матеріально-технічного забезпечення діяльності цих органів, є посадовими особами. Посадові особи митних органів є державними службовцями.

Згідно з ч. 1 ст. 588 МК України, пенсійне забезпечення посадових осіб митних органів здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу". При цьому період роботи (служби) зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) в митних органах зараховується до стажу державної служби та до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу", незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Аналогічні положення щодо віднесення посадових осіб органів доходів і зборів до державних службовців та пенсійного забезпечення посадових осіб органів доходів і зборів в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу", були передбачені і Митними кодексами України від 11.07.2002 та від 12.12.1991.

Виходячи з наведеного, посадові особи митних органів, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в митних органах зараховується до стажу державної служби, який дає право на набуття пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права була висловлена у рішенні Верховного Суду від 04 квітня 2018 року (зразкова справа № 822/524/18) та постанові Верховного Суду від 10.07.2018 справа №591/6970/16-а.

З врахуванням вказаного, слід звернути увагу га те, що період роботи (служби) позивача в митних органах зараховується до стажу державної служби та до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу".

Відтак, позивач дотримав всі умови, які визначені ч. 1 ст. 37 Закону № 3723-ХІІ, пунктами 10, 12 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII для призначення йому пенсії за віком на підставі статті 37 Закону № 3723-ХІІ.

За вказаних обставин, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку що відповідач-1 протиправно прийняв рішення від 11.09.2023 О/Р № 20 про відмову ОСОБА_1 у переході на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу".

Відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Окрім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що у справі, що розглядається, для прийняття рішення за результатами поданої позивачем заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено Головне управління ПФУ в Івано-Франківській області, рішенням якого ОСОБА_1 відмовлено у переведенні з пенсії за віком згідно із Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу".

Тому, дії зобов`язального характеру щодо зарахування до стажу роботи ОСОБА_1 періоду роботи в митних органах та його переведення з 04.09.2023 на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ, пунктів 10, 12 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що відмовив позивачу у такому переведенні, яким, у цьому випадку, є Головне управління ПФУ в Івано-Франківській області.

Вказана правова позиція викладена Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду у постанові від 08.02.2024 у справі № 500/1216/23, який в силу приписів ч. 5 ст. 242 КАС України та ч. 6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд першої інстанції врахува під час вирішення цього спору.

З врахуванням викладених обставин справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої про те, що рішення Головного управління ПФУ в Івано-Франківській області від 11.09.2023 О/Р № 20 про відмову ОСОБА_1 у переведенні на пенсію згідно із Законом України "Про державну службу" є протиправним та підлягає скасуванню.

За наведених обставин, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що з метою ефективного захисту права позивача на пенсійне забезпечення, за наявності всіх встановлених законом умов для переведення на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, необхідно зобов`язати Головне управління ПФУ в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу державної служби періоди роботи на посадах в митних органах та перевести позивача з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV, на пенсію за віком відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 19.12.1993 № 3723-ХІІ, п. п. 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII, починаючи з 04.09.2023 (дати звернення із заявою).

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАСУ України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржників у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені апелянтами в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Доводи апеляційних скарг, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доводів, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.

Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянтів та доводів, викладених у апеляційних скаргах, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційні скарги слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09 липня 2024 року у справі № 380/34471/23 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. П. Нос
судді Р. В. Кухтей
С. М. Шевчук