Справа № 946/6175/25
Суддя: Пащенко Т. П.
Дата ухвалення: 2025-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 946/6175/25
Провадження № 2-а/946/145/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2025 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Пащенко Т.П.,

за участю секретаря судового засідання Топтигіної О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ізмаїлі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанов про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

ВСТАНОВИВ:

08.08.2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції про скасування постанов про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

04.09.2025 року до суду надійшло клопотання представника відповідача Департаменту патрульної поліції про закриття провадження по адміністративній справі, на підставі п. 8 ч. 1 ст. 238 КАС України. В обґрунтування поданого клопотання, представник відповідача зазначив, що рішеннями начальника управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції від 14.08.2025 року та від 15.08.2025 року, винесені у відношенні ОСОБА_1 постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №5351973 від 30.07.2025 року та серії ЕНА №5351540 від 30.07.2025 року, скасовані, а справи закрито.

08.09.2025 року позивач звернувся до суду із заявою, в якій він вказав, що відмовляється від позову і просить суд стягнути на свою користь всі понесені ним судові витрати, які складаються з витрат зі сплати судового збору в розмірі 605,60 грн. та витрат на правову допомогу у розмірі 8000,00 грн.

У судове засідання сторони по справі не з`явились, про дату, час і місце проведення якого повідомлені належним чином.

Дослідивши, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи в судовому засіданні, суд дійшов до наступного висновку.

У відповідності до ч. 3 ст. 9 КАС України, кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності.

За приписами статті 189 КАС України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. Про прийняття відмови від позову суд постановляє ухвалу, якою закриває провадження у справі. У разі часткової відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу, якою закриває провадження у справі щодо частини позовних вимог.

Пункт 2 частини першої статті 238 КАС України передбачає, що суд закриває провадження у справі якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом.

Відповідно до частини 2 статті 239 КАС України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Враховуючи викладене, право позивача на розпорядження своїми вимогами є диспозитивним правом і може бути обмежено судом на підставі частин другої та п`ятої статті 189 КАС України.

Пунктом 8 ч. 1 ст. 238 КАС України визначено, що суд закриває провадження у справі щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.

Так, предметом позову в цій справі є оскарження постанов про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №5351973 від 30.07.2025 року та серії ЕНА №5351540 від 30.07.2025 року, якими притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності передбаченої ч.ч.1, 3 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до рішення начальника управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції від 14.08.2025 року та від 15.08.2025 року, винесені у відношенні ОСОБА_1 постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №5351973 від 30.07.2025 року та серії ЕНА №5351540 від 30.07.2025 року, скасовані, а справи закрито.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що оскаржувані порушення під час розгляду справ про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 , за наслідком яких було винесено оскаржувані постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №5351973 від 30.07.2025 року та серії ЕНА №5351540 від 30.07.2025 року, якими притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності передбаченої ч.ч. 1, 3 ст. 122 КУпАП України, були самостійно виправлені суб`єктом владних повноважень, оскільки оскаржувані постанови скасовані відповідачем після звернення позивача до суду з цим позовом і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішення суб`єкта владних повноважень протиправним після такого виправлення.

У зв`язку з викладеним, суд приходить до висновку, що клопотання представника позивача про відмову від позову та закриття провадження по справі підлягає задоволенню, а провадження по справі закриттю, на підставі п. 8 ч. 1 ст. 238 КАС України.

У відповідності до ч. 1 ст. 238 КАС України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

Представник позивача у заяві про відмову від позову та закриття провадження по справі просив суд стягнути з відповідача понесенні позивачем судові витрати під час розгляду справи, в порядку ст. 140 КАС України.

У відповідності до положень ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду;

3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;

4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Частинами 1-4 ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У відповідності до ч. 7 ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації сторін, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інші витрати, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, представником позивача разом з позовною заявою надано до суду:

- договір про надання правничої (правової) допомоги від 29.07.2025 року, укладений між адвокатом Зінов`євим О.О. та ОСОБА_1 ;

- ордер на надання правничої допомоги;

- квитанція до прибуткового ордера від 29.07.2025 року на суму 8 000,00 грн.

З урахуванням викладеного, відсутності заперечень відповідача стосовно розміру витрат понесених позивачем на правову допомогу, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу у розмірі 8 000,00 грн.

Щодо повернення судового збору, суд вказує, що про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

За приписами статті 142 КАС України, якій кореспондують норми частини третьої статті 7 Закону України «Про судовий збір», у разі вирішення справи шляхом примирення, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу п`ятдесяти відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Водночас згідно зі статтею 140 КАС України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються із позивача, крім випадків, коли позивач звільнений від сплати судових витрат. Однак якщо позивач відмовився від позову внаслідок задоволення його відповідачем після подання позовної заяви, то суд за заявою позивача присуджує всі понесені ним у справі витрати із відповідача.

Таким чином, стаття 140 КАС України встановлює спеціальне та відмінне у співвідношенні з нормами статті 142 КАС України та статті 7 Закону України «Про судовий збір» правило, згідно з яким якщо позивач відмовився від позову внаслідок задоволення його відповідачем після подання позовної заяви, то суд за заявою позивача присуджує всі понесені ним у справі витрати із відповідача. Тобто, якщо позивач відмовляється від позову з будь-яких інших причин, що має наслідком закриття провадження у справі (крім випадку задоволення його вимог відповідачем після подання позовної заяви), то в такому випадку позивачу підлягає повернення лише п`ятдесяти відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. В той же час, коли відмова позивача від позову обумовлена задоволенням позовних вимог відповідачем після подання позовної заяви, тоді застосовуються правила розподілу судових витрат відповідно до статті 140 КАС України.

У даному випадку суд дійшов висновку про закриття провадження у цій справі за заявою позивача про відмову від позову у зв`язку з задоволенням Департаменту патрульної поліції позову після подання позовної заяви, а тому цілком обґрунтованим є покладення на відповідача обов`язку відшкодувати понесені позивачем витрати як міра відповідальності за поведінку, яка змусила позивача вирішувати спір у судовому порядку.

Такий висновок суду узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 25.02.2020 року у справі №260/1378/18, у якій було надано правову оцінку щодо застосування відповідних положень статті 142 КАС України у взаємозв`язку зі статтею статті 139 КАС України, та у постанові від 03.02.2021 року у справі №200/6826/20-а, у якій оцінці підлягали положення статей 139 та 140 КАС України відносно одна одної, які по-різному регулюють спірні правовідносини щодо розподілу судових витрат.

Аналогічні висновки містяться і в постанові Верховного Суду від 07.09.2021 року у справі №380/3138/20.

З урахуванням викладеного, клопотання позивача про стягнення сплаченого судового збору в порядку статті 140 КАС України підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 140, 238, 248, 256, 293, 294 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання представника Департаменту патрульної поліції про закриття провадження по адміністративній справі задовольнити.

Провадження по адміністративній справі №947/6175/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанов про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (місцезнаходження: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3, ), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , у відшкодування судових витрат 8605,60 (вісім тисяч шістсот п`ять гривень шістдесят копійок) гривень, які складаються з: витрат зі сплати судового збору 605,60 (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок) гривень та витрат на професійну правничу допомогу 8 000,00 (вісім тисяч нуль копійок) гривень.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя: Т.П.Пащенко