Справа № 148/1459/25
Суддя: Штифурко Л. А.
Дата ухвалення: 2025-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 148/1459/25
Провадження №2-а/148/66/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2025 року Тульчинський районний суд Вінницької області

в складі: судді Штифурко Л.А.

секретаря Лиженко Є.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тульчина за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник, адвокат Опольська Наталя Михайлівна, до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

встановив:

Адвокат Опольська Н.М. в інтересах ОСОБА_1 звернулася в суд з вказаним вище позовом. В обгрунтування позовних вимог зазначила, що 03.10.2024 відносно позивача винесено постанову №24/2494 за справою про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 Кодексу КУпАП. Згідно вказаної постанови ОСОБА_1 12.09.2024 не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 за повісткою №Р/2/49 від 22.08.2024.

25.09.2025 ОСОБА_1 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 , де в його присутності було складено адміністративний протокол №2/24/463 від 25.09.2025. В поясненнях до адміністративного протоколу ОСОБА_1 вказав, що не з`явився за повісткою, бо лікувався.

З викладеними в оскаржуваній постанові обставинами позивач повністю не погоджується, вважає, що вони не відповідають дійсності, підстави для притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, відсутні.

З висновку невролога амбулаторної карти №30178 вбачається, що 12.09.2024 ОСОБА_1 звернувся зі скаргами на болі в поперековому відділі хребта, які ірадіюють в ліве стегно та гомілку, біль посилюється при ході та фізичному навантаженні. Йому призначено лікування: тіонекс по 8 мг 2 рази на день (7 днів), дексалгін по 1 таб. 2 рази на день після їжі (7 днів), омез 40 мг вранці за 40 хв. до їжі (10 днів), розчин інфулгану 100 мл в.в. крапельно (7 днів), розчин ксефокаму 8 мг на 15 мл фіз. розчину в.в. стр. (7 днів), необалгін 75мг ввечері (10 днів), МРТ поперекового відділу хребта та рекомендовано обмежити фізичні навантаження та переохолодження протягом 10 днів, а також повторний огляд лікаря після лікування та дообстежень.

12.09.2024 ОСОБА_1 відправив на поштову адресу відповідача заяву, де виклав поважні причини неявки по повістці. Вважає, що відповідач був повідомлений про поважність причин неявки за повісткою та, що позивач виконав обов`язок військовозобов`язаного та повідомив ТЦК та СП про причини неприбуття за повісткою на 12.09.2024 не пізніше трьох діб від дати, визначеній у ній. ОСОБА_1 завершив курс лікування 22.09.2024 (що відповідає тривалості прийняття ліків), після чого в строк протягом 7 днів він з`явився до ТЦК та СП.

Тому, притягаючи до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП згідно оскаржуваної постанови, ІНФОРМАЦІЯ_4 діяв в порушення вимог чинного законодавства.

У зв`язку з чим позивач, його представник вважають достатніми підстави для визнання постанови протиправною та її скасування.

Також зазначили, що 25.09.2024 позивач особисто звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 , який знаходиться у прямому підпорядкуванні відповідача, із заявою про надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 1 частини 3 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", а саме у зв`язку із тим, що останній навчається за дуальною формою навчання за освітньою програмою першого (бакалаврського) рівня вищої освіти зі спеціальності: «Бізнес адміністрація» («Управління бізнесом») у Коледжі туризму міста Благоєвград, Республіки Болгарії.

Позивачу було неправомірно відмовлено в наданні відстрочки та це рішення ним оскаржено в судовому порядку. Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 07.05.2025 у справі № 120/14810/24 визнано протиправним та скасовано рішення Комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 , оформлене протоколом №3-2в від 27.09.2024 щодо відмови ОСОБА_1 у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, а також зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 1 частини 3 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 07.05.2025 у справі № 120/14810/24 в апеляційному порядку не оскаржувалось та набрало законної сили

07.06.2025.

Таким чином, позивач має гарантоване Законом право на відстрочку, що свідчить про відсутність умислу позивача на вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, зокрема за неявку на виклик до РТЦК.

Крім того, позивач посилається на те, що протокол про адміністративне правопорушення, який став підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності, складено неуповноваженою особою, солдатом ОСОБА_2 в той час як за змістом ст. 235 КУпАП від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення мають право керівники цих центрів

Отже, оператор групи документального забезпечення другого відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 , солдат ОСОБА_2 не є керівником ТЦК та СП, а тому не має повноважень на складання протоколу.

Крім того, із застосунку «Резерв+» вбачається, що, ОСОБА_1 на виконання вимог ЗУ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку", уточнив свої облікові дані вчасно, зазначив адресу проживання, номер телефону, а також пройшов ВЛК, яке було актуальним на момент надсилання повістки.

Таким чином, можливість отримати інформацію про ОСОБА_1 , як військовозобов`язаного з інших відомчих реєстрів, станом на момент надсилання повістки, службовими особами не було використано, що доводить відсутність всебічного та повного встановлення ними всіх обставин справи.

Вважають, що постанова ІНФОРМАЦІЯ_2 від 03.10.2024 підлягає скасуванню як така, що прийнята з порушенням норм чинного законодавства, а у діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченийч. 3 ст. 210-1 КУпАП, оскільки: по-перше, позивач належним чином повідомив ТЦК та СП про поважні причини неявки за повісткою та виконав обов`язок військовозобов`язаного явки до ТЦК та СП по закінченню лікування, у строк, визначений законом; по-друге, солдат ОСОБА_2 не має належних повноважень на складання протоколу про адміністративне правопорушення, на підставі якого було винесено постанову, яка оскаржується; по-третє, ТЦК та СП порушив процесуальні строки направлення постанови, а також не вжив заходів, для всебічного встановлення обставин справи, зокрема не скористався взаємодією електронної інформації з іншими реєстрами.

В зв`язку з чим просить скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення №24/2494 від 03.10.2025, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_3 , про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000,00 гривень, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні представник позивача, адвокат Опольська Н.М., позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Зазначила, що причина, з якої позивач не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_1 12.09.2024 є поважною, оскільки він звертався до лікаря-невролога. Зазначила, що 12.09.2024 ОСОБА_1 відправив заяву, де виклав поважні причини неявки по повістці на поштову адресу засобами поштового зв`язку. Також вказала, що 25.09.2024, як тільки позивач одужав, він з`явився до відповідача по вказаній повістці та надав свої пояснення про поважність причин неявки та надав свою згоду на те, щоб справу розглядали без нього. Однак відносно нього було складено протокол без урахування заяви про поважність причн неявки за повісткою. Так само ці причини не були враховані 03.10.2024 при розгляді справи та винесенні оскаржуваної постанови начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 . Крім того, зазначила, що постанову від 03.10.2024, в порушення вимог законодавства, було направлено позивачу лише 16.05.2025, а отримано ним 10.06.2025. Просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_1 , в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив, хоча про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, з заявою про відкладення судового засідання до суду не звертався, у встановлений судом строк відзив не подав.

У відповідності до ч. 1 ст. 205 КАС України неявка в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином про дату, час і місце цього засідання не перешкоджає розгляду справи по суті.

Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши представлені сторонами докази в їх сукупності, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Так, з копії протоколу №2/24/463 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 25.09.2024, складеного оператором групи документального забезпечення другого відділення ІНФОРМАЦІЯ_1 , солдатом ОСОБА_2 , вбачається, що 22.08.2024 військовозобов`язаному ОСОБА_1 вручена повістка (розпорядження), відповідно до якої він повинен 12.09.2024 прибути до ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 проігнорував даний виклик та у зазначену дату не з`явивсядо ІНФОРМАЦІЯ_2 , цим не виконав свій обов`язок, порушив абз. 2 ч. 10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», ч.1, ч. 3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Таким чином, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. ОСОБА_1 роз`яснено ст. 63 Конституції України, його права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_2 , кабінет № 21 о 10.30 год. ОСОБА_1 надав свої письмові пояснення, відображені у протоколі, в яких зазначивҐ, що перебував на лікарняному, тому вчасно і не прибув, копію лікарняного надсилав до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

До протоколу додається копія паспорта та кода, копія розпорядження, копія копія книги відвідувань, рапорт.

Другий примірник даного протоколу ОСОБА_1 отримав, про що наявний його підпис (а.с. 12).

Як встановлено з копії оскаржуваної постанови № 24/2494 від 03.10.2024 вона винесена начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 . Згідно даної постанови ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у виді накладення штрафу в сумі 17000 грн. Підставою для винесення даної постанови, як вбачається з її змісту, стали наступні обставини.

Так, 22.08.2024 громадянина ОСОБА_1 розпорядженням Р/2/49 було повідомлено про те, що 12.09.2024 він повинен був прибути до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Натомість військовозобов`язаний громадянин ОСОБА_1 проігнорував даний виклик та у зазначену дату не прибув, цим самим порушив абз. 3 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

З метою притягнення до адміністративної відповідальності 25.09.2024 оператором групи документального забезпечення другого відділення ІНФОРМАЦІЯ_1 , солдатом ОСОБА_2 складено адміністративний протокол № 2/24/463 від 25.09.2024 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Про те, що розгляд справи про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, відбудеться 03 жовтня 2024 року о 10 год. 30 хв. в кабінеті № 21 ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 був належним чином повідомлений, що підтверджується його підписом у протоколі № 2/24/463 від 25.09.2024. Окрім цього, ОСОБА_1 був вручений примірник протоколу, а також роз`яснені права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП, та статті 63 Конституції України, що підтверджується підписом ОСОБА_1 у протоколі № № 2/24/463 від 25.09.2024.

Враховуючи вищезазначене, а також враховуючи, що будь-яких доказів, які б підтверджували наявність поважних причин, які унеможливлювали

прибуття за розпорядженням ОСОБА_1 не надав, слід зробити висновок, що він не виконав свої обов`язки, передбачені ч.1, ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ч. 3 ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 3 абз. 2, 3 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП (а.с. 10 зв.бік-11).

Копія оскаржуваної постанови 16.05.2025 направлена ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_1 для відома поштовим зв`язком згідно копії супровідного листа № 3744 (а.с. 10).

Згідно копії повідомлення АТ «УКРПОШТА» від 10.06.2025 ОСОБА_1 повідомлено, що йому надійшло поштове відправлення (а.с. 14).

З роздруківки військово-облікового документу з додатку Резерв+, сформованого 10.09.2024, судом встановлено, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 , перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 (Крижопіль), звання солдат, номер в реєстрі Оберіг5, дані уточнено вчасно 21.05.2024. Даний документ містить унікальний електронний ідентифікатор у вигляді штрихкоду (QR-код) (а.с. 18 зв.бік).

Так, із матеріалів справи вбачається, що позивач навчається на дуальній формі навчання за спеціальністю "Бізнес адміністрація" у коледжі туризму міста Благоєвград, Республіки Болгарії, період навчання 2024-2027 рр. На підтвердження наведеного до заяви про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації долучено копії документів болгарською мовою з перекладом на українську мову, а саме: засвідчення №УО-669 від 09.09.2024 року (а.с. 18 зв.бік-19), договору зі студентом про навчання, укладеного між студентом ОСОБА_1 та Коледжем туризму міста Благоєвград (а.с. 319 зв.бік-21), а також копію особистої карти, що видана Коледжем туризму міста Благоєвград, Республіка Болгарія (а.с. 21 зв.бік-22), студентської книжки (а.с. 22 ).

Згідно копії Виписки з Єдиної державної електронної бази з питань освіти щодо документів про освіту та інформації про навчання особи ОСОБА_1 був здобувачем освіти Заболотненського вищого професійного училища № 31 ім. Д.К. Заболотного, а саме: 1. Форма навчання: денна; професія(ї): 7233 слюсар з ремонту сільськогосподарських машин та устаткування; 8331 Тракторист-машиніст сільськогосподарського виробництва; 8322 Водій автотранспортних засобів; дати початку та закінчення навчання: 27.10.2022- 30.06.2025; 2. Форма навчання: денна; професія(ї): 8331 тракторист-машиніст сільськогосподарського виробницва; дати початку та закінчення навчання: 26.09.2023- 10.06.2025 (а.с. 25).

Згідно копії рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 07.05.2025 №120/14810/24 визнано протиправним та скасовано рішення Комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 , оформлене протоколом №3-2в від 27.09.2024 року щодо відмови ОСОБА_1 у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 1 частини 3 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні (а.с. 26-31).

З копії консультаційного висновку невролога амбулаторна картка №30178 судом встановлено, що 12.09.2024 ОСОБА_1 звернувся зі скаргами на болі в поперековому відділі хребта які ірадіють в ліве стагно та гомілку. Біль посилюється при ході та фізичному навантаженні. Болі в хребті турбують біля 5-ти років, о станнє загострення відмічає протягом 3-х днів. Діагноз: радикулопатія L5-S1 ліворуч обумовлена дегенеравно-дистрофічними змінами поперекового відділу хребта з вираженим больовим та м`язово-тонічними синдромами. Рекомендовано медикаментозне лікування; обмеження фізичних навантажень та переохолодження протягом 10 днів; повторний огляд невролога після дообстеження (а.с. 13, 13-зворотній бік).

Аналізуючи представлені сторонами докази, які досліджені в ході судового розгляду, та вирішуючи даний спір, суд виходить із наступного.

Згідно зі ст. 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ст. 7 КАС України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За змістом ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У частині 3 ст. 210-1 КУпАП визначена відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Згідно ч. 1 ст. 210-1 КУпАП адміністративна відповідальність настає за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Вказана норма права є бланкетною, тобто закріплює лише загальні ознаки правила поведінки, а для встановлення цих ознак необхідно звертатися до положень інших нормативно-правових актів.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначає Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу", Закон України "Про оборону України", Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", "Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період", затверджений постановою КМУ від 16.05.2024 №560, "Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів", затверджений постановою КМУ №1487 від 30.12.2022, інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про оборону України" особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно УказуПрезидента України № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який триває і по теперішній час.

Отже, станом на 12.09.2024 (дата правопорушення, в якому ОСОБА_4 визнано винним) діяв особливий період.

Згідно ч. 3 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Відповідно до ч. 10 ст.1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України для оформлення військово-облікових документів (посвідчень призовника, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.

Згідно п.1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, вбачається, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Відповідно до ст. 39 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Згідно ст. 1 Закону, мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

За приписами ч.2 ст.4 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", загальна мобілізація проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

Відповідно до частин 5, 6 ст.4 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", вид, обсяги, порядок і строк проведення мобілізації визначаються Президентом України в рішенні про її проведення. Рішення про проведення відкритої мобілізації має бути негайно оголошене через медіа.

Згідно ч. 1 ст.22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Відповідно до ч. 3 ст.22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію"під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися: військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях.

У разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форм власності), визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк; смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка).

У разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.

Відповідно до п. 21 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою КМУ №560 від 16 травня 2024 року, за викликом районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувальних органів) резервісти та військовозобов`язані зобов`язані з`являтися у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки), проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби..

У пункті 23 Порядку визначено, що Поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форми власності), визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк; смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка).

Відповідно до п.24 Порядку у разі неприбуття у строк, визначений у повістці, громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше, ніж протягом трьох днів від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ), повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ) або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.

Згідно пункту 3 додатку 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою КМУ від 30.12.2022 №1487, призовники, військовозобов`язані та резервісти за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зіпсуття або недбале зберігання військово-облікових документів, яке спричинило їх втрату, притягуються до адміністративної відповідальності згідно із Кодексом України про адміністративні правопорушення..

Згідно абз. 3 ч. 9 ст. 29 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу поважними причинами неприбуття чи несвоєчасного прибуття військовозобов`язаного чи резервіста до відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки для призову на збори в пункт і в строк, установлені його керівником, які підтверджені відповідними документами, визнаються перешкоди стихійного характеру, сімейні обставини та інші поважні причини, перелік яких встановлюється Кабінетом Міністрів України. Після закінчення події, яка стала поважною причиною неприбуття військовозобов`язаного чи резервіста у строк, визначений у повістці, військовозобов`язаний чи резервіст зобов`язаний протягом трьох діб прибути до відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України)..

Згідно постанови КМУ від 28.07.2010 № 673 «Про затвердження переліку поважних причин неприбуття чи несвоєчасного прибуття військовозобов`язаного до військового комісаріату для призову на збори» поважною причиною неприбуття чи несвоєчасного прибуття військовозобов`язаного чи резервіста для призову на збори в пункт і в строк, установлені керівником відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки визнається, зокрема, хвороба, підтверджена відповідними документами (довідками).

Адміністративні справи про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України) згідно ст. 235 КУпАП розглядають територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ч. 2 ст. 251 КУпАП).

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП).

Докази, надані сторонами по справі, мають бути належним чином досліджені судом із наданням їм відповідної правової оцінки на предмет їх належності і допустимості, повноти та достатності для визнання правомірності дій та рішень суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 77 КАС України, якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Згідно зі ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Наявні в справі докази, на переконання суду, свідчать про те, що ОСОБА_1 був належним чином оповіщений про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 , даний факт стороною позивача не заперечується.

Отже, позивач ОСОБА_4 був зобов`язаний прибути за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 12.09.2024, проте, у визначену дату він не з`явився. Даний факт позивачем не заперечено та не спростовано.

Разом з тим, на переконання суду, докази на які посилається позивач, не свідчать про поважність причин його не прибуття за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 12.09.2024, оскільки з копії консультаційного висновку невролога вбачається, що ОСОБА_1 рекомендовано обмеження фізичних навантажень та переохолоджень протягом 10 днів. Даний висновок вказує на те, що ОСОБА_1 звернувся до лікаря - невролога 12.09.2024. При цьому суд звертає увагу, що із даного документу неможливо зробити висновку про те, що у позивача була нагальна потреба звернутися до лікаря на прийом саме 12.09.2024 і що його хвороба унеможливлювала його прибуття за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Крім того, прийом у лікаря не потребував цілого робочого дня. Також суд звертає увагу на те, що даний консультайний висновок містить лише рекомендаційний характер та не є документом, який би підтверджував непрацездатність (амбулатрне чи стаціонарне лікування) ОСОБА_1 , у звязку з якою він був обєктивно позбавлений можливості виконати обовязок щодо явки за повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Що стосується посилань представника позивача на те, що позивач належним чином повідомив ТЦК та СП про поважні причини неявки за повісткою, оскільки 12.09.2024 відправив на поштову адресу ІНФОРМАЦІЯ_2 заяву, де виклав обставини поважності причини неприбуття по повістці, то даний факт належними доказами не підтверджено. З наданої позивачем копії фіскального чеку АТ «Укрпошта» від 13.09.2024 (а.с. 42) неможливо встановити, що саме направлялось за даною квитанцією та ким (а.с. 42). При цьому, суд зауважує, що заява з поясненнями не є підтверджуючими документами поважності хвороби.

У протоколі №2/24/463 від 25.09.2024 ОСОБА_1 надав свої письмові пояснення, що перебував на лікарняному, тому вчасно і не прибув, копію лікарняного надсилав до ІНФОРМАЦІЯ_2 . При цьому, копію лікарняного при складанні вказаного протоколу позивачем надано не було, так само не надано його під час розгляду справи в суді з посиланням представника позивача на те, що доказом поважності причин, а саме непрацездатності та хвороби ОСОБА_1 12.09.2024 є саме консультаційний висновок невролога.

Щодо посилань представника позивача на те, що відповідач міг отримати інформацію про ОСОБА_1 , як військовозобов`язаного, з відомчих реєстрів, станом на момент надсилання повістки, оскільки із застосунку «Резерв+» вбачається, що ОСОБА_1 уточнив свої облікові дані вчасно, зазначив адресу проживання, номер телефону, а також пройшов ВЛК, яке було актуальним на момент надсилання повістки, однак цим не скористався, то суд звертає увагу на таке. Згідно оскражуваної постанови позивача притягнуто до адміністративної відповідальності не за те. що він не оновив даних, а за те, що не з`явився за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці. Вказані обставини не звільняють військовозобов`язаного ОСОБА_1 від виконання вимог щодо явки за повісткою до ТЦК, оскільки підстави для явки до органу ТЦК та СП під час воєнного стану не обмежуються згаданими позивачем відомостями, які були ним своєчасно оновлені.

Що стосується посилань представника позивача на те, що протокол про адміністративне правопорушення, який став підставою для притягнення Слободяна до адміністративної відповідальності, складено солдатом ОСОБА_2 , який не мав для цього повноважень, а, отже, у діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, то такі доводи представника позивача суд вважає хибними.

Так, згідно вимог ст. 255 КУпАП не предбачено, хто саме має право на складення відповідного протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП.

Разом з тим, відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Як встановлено судом з копії протоколу №2/24/463 від 25.09.2024, ОСОБА_1 був присутній при його складанні, отримав другий його примірник, права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, йому було роз`яснено, він надав свої пояснення, які зафіксовано у протоколі. Жодних заперечень чи клопотань з приводу складання вказаного протоколу неуповноваженою особою або інших зауважень не висловив.

При цьому, судом також встановлено, що предметом оскарження є не протокол про адміністративне правопорушення, а постанова, винесена за результатами розгляду справи про адміністартивне правопорушення відносно ОСОБА_1 начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , який згідно вимог ст. 235 КУпАП є уповноваженою особою на розгляд справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 210-1 КУпАП.

Отже, з досліджених в ході судового розгляду доказів в їх сукупності суд доходить висновку, що начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 при притягненні ОСОБА_1 03.10.2024 до адміністративної відповідальності діяв правомірно, врахувавши всі обставини справи, за відсутності доказів про поважність причин неприбуття останнього за повісткою 12.09.2024 до центру комплектування, дійшов обгрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, за наслідками чого виніс постанову про накладення адміністративного стягнення у відповідності до вимог чинного законодавства.

За таких обставин суд доходить висновку про необґрунтованість та безпідставність позовних вимог ОСОБА_1 та правомірність дій відповідача щодо притягнення його до адміністративної відповідальності.

У зв`язку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Оскільки в задоволенні позову слід відмовити, то і судові витрати слід залишити за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 210-1, ст. ст. 245, 251, 252, 254, 256, 268, 280 КУпАП, ст.ст. 2, 9, 12, 72-79, 90, 139, 241-246, 255, 286, 293, 295 КАС України, Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник, адвокат Опольська Наталя Михайлівна, до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Повне рішення складено 08.09.2025.

Суддя Людмила Штифурко