Справа № 161/17568/25
Суддя: Мазур Д. Г.
Дата ухвалення: 2025-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/290/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2025 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді - Мазура Д.Г.

за участі секретаря судового засідання - Дручок О.М.

позивача ОСОБА_1

представника позивача Вітюк В.В.

представника відповідача Книш А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Луцького міськрайонного суду Волинської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

27 серпня 2025 ОСОБА_1 звернулася з адміністративним позовом, яким просила суд скасувати постанову інспектора з паркування Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради Секунди С.О. серії MVA №2520786 від 23 серпня 2025, якою її було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 23 серпня 2025 було винесено постанову серії MVA №2520786, якою позивача визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Згідно оскаржуваної постанови ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, як особу, яка 22 серпня 2025 о 11 год. 20 хв. у м. Луцьку по проспекту Волі, 19, керувала автомобілем Renault Megan, д.н.з. НОМЕР_1 та порушила правила стоянки, а саме: здійснила стоянку транспортного засобу на тротуарі у місці, яке не позначено відповідними дорожніми знаками з табличками, що є порушенням вимог п. 15.10 «б» ПДР України.

Зазначає, що вказаного правопорушення вона не вчиняла, оскільки належний їй автомобіль було розташовано таким чином, що він не створював перешкоди для руху пішоходів та інших учасників руху, при цьому для руху пішоходів залишалось більше 2 м, що відповідало вимогам п. 15.10 «в» ПДР України, а відтак виключало факт інкримінованого їй порушення. Також вказує, що з матеріалів адміністративної справи, жодним чином не вбачається, що саме ОСОБА_1 керувала автомобілем Renault Megan, д.н.з. НОМЕР_1 та порушила правила стоянки, а саме п. 15.10 «б» ПДР України та ч. 1 ст. 122 КУпАП, оскільки була відсутня на місці зафіксованого правопорушення.

На підставі викладеного, просить суд скасувати постанову, закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення та вирішити питання розподілу судових витрат.

04 вересня 2025 представником відповідача Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради було подано відзив на вищевказану позовну заяву. В обґрунтування своїх заперечень щодо позову зазначив, що притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП відбулось з повним дотриманням матеріальних норм та чинних норм процесуального законодавства. Вказує, що факт вчинення адміністративного правопорушення підтверджується належними та допустимими доказами. Зокрема, на місці фіксації правопорушення відсутні дорожні знаки, які дозволяли б стоянку. Також вказує, що 23.08.2025 було винесено постанову серії MVA №2520786 на відповідальну особу, за якою зареєстровано транспортний засіб Renault Megan, д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 . Водночас, ОСОБА_2 не звертався до органу, що виніс постанову, для написання відповідної заяви про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також не надав документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу. Заява, що долучена до матеріалів справи, не є належним чином оформлена та не має належного документального підтвердження сплати штрафу. Таким чином, вона не може вважатися належним доказом того, що адміністративне правопорушення вчинив саме ОСОБА_2 .

Тому, зв`язку із відсутністю таких відомостей, уся відповідальність покладається саме на зареєстрованого власника транспортного засобу, яким є ОСОБА_1 . У задоволенні позову просить відмовити.

Позивач у судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги, просила їх задовольнити у повному обсязі.

У судовому засіданні представник позивача надав суду пояснення аналогічні позову, заявлені вимоги підтримав, наголосив, що у вказаний у постанові час та день ОСОБА_1 транспортним засобом Renault Megan, д.н.з. НОМЕР_1 не керувала, а обов`язок щодо доказування певних обставин лежить на стороні відповідача.

Представник відповідача в судовому засіданні проти вимог та доводів позивача заперечила з підстав їх необґрунтованості, вказує, що факт вчинення адміністративного правопорушення підтверджується належними та допустими доказами. У задоволенні позову просить відмовити.

Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, доходить такого висновку.

Вивчивши обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають до задоволення, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 23.08.2025 інспектором з паркування Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради СекундоюС.О. було винесено постанову серії MVA №2520786 про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

З оскаржуваної постанови вбачається, що 22.08.2025 о 11:20 год у м. Луцьку по проспект Волі, 19, особа, яка керувала транспортним засобом Renault Megan, д.н.з. НОМЕР_1 , порушила правила стоянки, а саме: здійснила стоянку транспортного засобу на тротуарі у місці, яке не позначено відповідними дорожніми знаками встановленими з табличками, що є порушенням вимог п. 15.10 «б» ПДР України.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 №3353-XII, учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Згідно з пунктом 1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до частини 1 статті 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до вимог статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Згідно з статтею 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Вказані обставини, відповідно ст.33 КУпАП мають враховуватись і при накладенні адміністративних стягнень.

Приміткою статті 122 КУпАП визначено, що суб`єктом правопорушення в цій статті є особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, а в разі вчинення передбачених частинами першою-третьою цієї статті правопорушень у виді перевищення обмеження швидкості руху транспортних засобів, проїзду на заборонний сигнал регулювання дорожнього руху, порушення правил зупинки, стоянки, а також установленої для транспортних засобів заборони рухатися смугою для маршрутних транспортних засобів, тротуарами чи пішохідними доріжками, виїзду на смугу зустрічного руху, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в автоматичному режимі, а також у разі порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), - відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України. У разі внесення змін до постанови про накладення адміністративного стягнення з підстав, встановлених абзацом третім частини першої статті 279-3 цього Кодексу, суб`єктом цього правопорушення може бути особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису).

В частині першій статті 14-2 КУпАП вказано, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа-фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Відповідно до статті 14-2 КУпАП інспектор з паркування встановлює відповідальну особу (фізичну особу за якою зареєстрований транспортний засіб) на підставі Єдиного державного реєстру транспортних засобів.

Суб`єктом вчинення адміністративного правопорушення є власник, або належний користувач транспортного засобу.

Відповідно до ч. 1 ст. 279-3 КУпАП відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), якщо протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою по справі про адміністративне правопорушення законної сили:

ця особа надала документ, який підтверджує, що до моменту вчинення правопорушення транспортний засіб вибув з її володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать її транспортному засобу;

особа, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення зазначеного

правопорушення, звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.

Водночас, позивачем не надано належних доказів, які підтверджують, що ОСОБА_2 звертався до Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради, із відповідною заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення його до адміністративної відповідальності, а також документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.

Таким чином, з огляду на вказані обставини, суд констатує, що у разі фіксації порушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху в автоматизованому режимі або за допомогою технічних засобів, що мають функцію фотозйомки чи відеозапису, адміністративна відповідальність покладається на особу, за якою зареєстровано транспортний засіб.

Тому, доводи представника позивача, що ОСОБА_1 не може бути суб`єктом правопорушення, оскільки вона не керувала автомобілем Renault Megan, д.н.з. НОМЕР_1 і була відсутня на місці зафіксованого правопорушення, є безпідставними.

Водночас, з гідно з пунктом 15.10 Правил дорожнього руху, стоянка забороняється:

а) у місцях, де заборонена зупинка;

б) на тротуарах (крім місць, позначених відповідними дорожніми знаками, встановленими з табличками);

в) на тротуарах, за винятком легкових автомобілів та мотоциклів, які можуть бути поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м;

Тобто, за змістом норми підпункту «в» пункту 15.10 ПДР України водій наділяється правом на здійснення стоянки автомобіля на тротуарі за умови одночасного дотримання трьох вимог, а саме: стоянка здійснюється легковим автомобілем та мотоциклом; стоянка здійснюється на краю тротуару; стоянка здійснюється таким чином, що для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м.

Вказане є винятком із заборони, встановленої п.15.10 б Правил дорожнього руху.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справі №749/447/17, в якій зроблений висновок стосовно правильного застосування п.15.10 б та в.

Згідно з ч. 5 статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В даному випадку, як вбачається з наданої фотофіксації, автомобіль позивача був припаркований з дотриманням п.15.10 «в» ПДР, а саме на краю тротуару. Автомобіль є легковим. Вимірювання відстані для руху пішоходів працівником відповідача не здійснювалася і будь-яких причин, чому відповідач не здійснював таких дій, останнім суду не повідомлено.

Суд відхиляє доводи відповідача про те, що стоянка на тротуарі можлива лише у разі наявності дорожніх знаків 5.42.1 «Місце для стоянки», 5.43 «Зона стоянки», оскільки п.15.10 «в» ПДР, яким і керувався позивач здійснюючи паркування свого автомобіля, вимог стосовно обов`язкової наявності будь-яких інформаційно-вказівних дорожніх знаків не встановлює.

Крім того, на зазначеному місці не встановлено жодного знаку, що забороняв би чи обмежував стоянку автомобіля.

Отже, оскільки позивач припаркувала свій легковий автомобіль на краю тротуару, який прилягає до проїзної частини, що дозволено п.15.10 «в» ПДР, а відповідачем не вимірювалася відстань для руху пішоходів, в діях позивача відсутній склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

З наявних матеріалів справи судом встановлено, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не надано до матеріалів справи жодних належних доказів, які б могли довести та підтвердити наявність події інкримінованого правопорушення та в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, зважаючи на те, що суб`єктом владних повноважень не доведено суду законності прийнятого ним рішення, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження в справі про адміністративне правопорушення - закриттю.

Згідно з пунктом 2 частини п`ятої статті 246 КАС України у резолютивній частині рішення суду зазначається розподіл судових витрат.

Відповідно до статті 139 КАС України у зв`язку із задоволенням позову суд дійшов висновку про стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судових витрат по сплаті судового збору у сумі 605,60 гривень.

На підставі ст. ст. 9, 122, 245, 247, 251, 258, 268, 279, 280, 288, 289 КУпАП, та керуючись ст.ст. 5, 6, 9, 19, 20, 72-77, 122, 242, 244-246, 257, 271, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Постанову серії MVA № 2520786 від 23 серпня 2025 у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 122 КУпАП скасувати.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.122 КУпАП - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: Департамент муніципальної варти Луцької міської ради, адреса місцезнаходження: 43025, м. Луцьк, вул. Богдана Хмельницького, 17, .

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Д. Г. Мазур