Справа № 161/18677/25
Суддя: Пахолюк А. М.
Дата ухвалення: 2025-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/329/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2025 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого - судді Пахолюка А.М.

з участю секретаря судового засідання Корнійчук А.А.,

перекладача Ткачука Д.М.,

представника позивача Долгополової П.І.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Ничая В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку справу за позовною заявою військової частини НОМЕР_1 до громадянина Королівства ОСОБА_2 про затримання з метою ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України, -

ВСТАНОВИВ:

Військова частина НОМЕР_1 звернулася в суд з позовною заявою до громадянина Королівства ОСОБА_2 про затримання з метою ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України.

Свій позов обґрунтовує тим, що відповідач - громадянин Королівства Марокко (зі слів) ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , здійснив спробу незаконного перетинання державного кордону України, з території Республіки Білорусь на територію України, поза пунктами пропуску через державний кордон України на території Заболотівської ОТГ Ковельського району Волинської області, на ділянці відповідальності НОМЕР_2 прикордонної застави, в районі прикордонного знаку №0243 на напрямку Тур (Україна) Сушитниця (Республіка Білорусь) на відстані близько 4600 метрів від державного кордону України, чим порушив вимоги ст.ст. 9, 12 Закону України «Про державний кордон України», тобто своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

На підставі наведеного просить суд затримати громадянина Королівства ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на шість місяців з метою ідентифікації особи та забезпечення видворення за межі території України.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 вересня 2025 року відкрито провадження у справі.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві та просила позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав, суду пояснив, що з липня 2025 року проживав та навчався у Білорусії, однак, мав намір потрапити до країн Європейського Союзу, та через відсутність коштів та неможливістю потрапити до Європи в легальний спосіб, вирішив здійснити незаконний перетин державного кордону через України до Республіки Польща. Також, вказав, що документи, що посвідчують особу залишив в Республіці Білорусь.

Представник відповідача позицію довірителя підтримав.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.

Особа без громадянства - особа, яка не розглядається як громадянин будь-якою державою в силу дії її закону.

Статтею 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено підстави та строк для перебування іноземців та осіб без громадянства на території України.

Судом встановлено, що 08.09.2025 року відповідач здійснив спробу незаконного перетинання державного кордону України, з території Республіки Білорусь на територію України, поза пунктами пропуску через державний кордон України на території Заболотівської ОТГ Ковельського району Волинської області, на ділянці відповідальності НОМЕР_2 прикордонної застави, в районі прикордонного знаку №0243 на напрямку Тур (Україна) Сушитниця (Республіка Білорусь) на відстані близько 4600 метрів від державного кордону України, був виявлений та затриманий прикордонним нарядом.

За спробу незаконного перетинання державного кордону відповідача 08.09.2025 року було затримано та складено протокол про адміністративне затримання за ст. 260-263 КУпАП, у зв`язку з вчиненням правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 204-1 КУпАП, для встановлення особи та з`ясування обставин (а.с. 11).

08.09.2025 року про затримання відповідача повідомлено Департамент консульської служби Міністерства закордонних справ України (а.с. 15).

09.09.2025 року відносно громадянина Королівства ОСОБА_2 ( ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , прийнято рішення про примусове видворення з України (а.с. 09-10).

Разом з тим, на час розгляду справи судом, у відповідача відсутні документи, які підтверджують законність перебування на території України і дають право на виїзд з України.

Судом також не встановлено обставин, відповідно до яких на відповідача поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту», оскільки з заявою про отримання статусу біженця чи додаткового захисту іноземця, на час розгляду справи в суді, відповідач не звертався, а тому, у суду немає підстав вважати, що відповідач має намір бути визнаним біженцем чи особою, яка потребує додаткового захисту.

Оскільки відповідач, на даний час, перебуваючи без відповідних реєстраційних документів, порушує законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, а саме: не має документів, які посвідчують особу, здійснив спробу незаконного перетину кордону України поза пунктом пропуску, то є законні підстави для затримання відповідача з метою ідентифікації та забезпечення у майбутньому примусового видворення з території України, з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Наведені висновки суду відповідають правовій позиції викладеній у постанові Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі № 359/5975/17.

Відповідно до ч. 11 ст. 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Разом з тим, відповідно до частини 4 статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Таким чином, враховуючи наявність умов, за яких неможливо забезпечити ідентифікацію відповідача, суд дійшов висновку про підставність та обґрунтованість позову в частині затримання для необхідності ідентифікації відповідача. Відтак, позовні вимоги позивача підлягають до задоволення, а тому відповідача слід затримати з метою забезпечення ідентифікації строком на шість місяців.

Строк затримання відповідача слід рахувати з 15 год. 00 хв. 10.09.2025 року, тобто з відкриття судового засідання у даній справі в Луцькому міськрайонному суді Волинської області.

Визначаючи саме такий строк, суд виходить із сукупності наявних у справі даних щодо особи відповідача, та вважає, що на даний час такий часовий проміжок буде достатнім для ефективної ідентифікації відповідача уповноваженими органами та водночас не порушить баланс між правами відповідача, передбаченими законом, та інтересами держави.

Керуючись ст.ст. 4, 9, 16, 29, 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст.ст. 6, 9, 77, 79, 241-246, 288, 289, 293, 295, 371 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Примусово затримати громадянина Королівства ОСОБА_5 (зі слів) ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 на шість місяців, а саме до 10 березня 2026 року 15 год. 00 хв. включно, шляхом поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства з метою ідентифікації особи та забезпечення примусового видворення за межі території України.

Строк тримання ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 рахувати з 10 вересня 2025 року 15 год. 00 хв.

Допустити рішення суду до негайного виконання.

Згідно зі статтями 255, 289, 293, 295 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

На час апеляційного оскарження іноземці або особи без громадянства, у яких відсутні документи, що дають право на виїзд з України, продовжують утримуватися у спеціально обладнаних для цих цілей приміщеннях органів (підрозділів) охорони державного кордону чи Служби безпеки України або в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області Пахолюк А.М.