Справа № 160/16926/25
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2025-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Олійника В. М.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-
09 червня 2025 року представник ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду, з урахуванням уточненої позовної заяви від 25.06.2025 року до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області, в якій просить:
визнати протиправними дії та бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області, стосовно не виплати поточної пенсії позивачки та недоотриманої пенсії з 19.03.2018 року по довічно на її особистий банківський рахунок № НОМЕР_1 відкритий в АТ "Універсал Банк";
зобов`язати нарахувати та виплатити позивачу на визначений нею банківський рахунок № НОМЕР_1 відкритий в АТ Універсал Банк компенсацію за моральну шкоду в сумі 250 000 грн.;
В обґрунтування позову позивач зазначив, що виплата пенсії ОСОБА_1 здійснювалася на рахунок відкритий в АТ "Ощадбанк".
У зв`язку зі зміною банку, ОСОБА_1 відкрила рахунок у АТ "Універсал Банк", поточний рахунок № НОМЕР_1 .
05 травня 2025 року представник ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою, в якій просив здійснювати виплату пенсії ОСОБА_1 на банківський рахунок № НОМЕР_1 , який відкрито в АТ "Універсал Банк", додавши до заяви довіреність.
ОСОБА_1 вважає протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області щодо відмови в виплаті пенсії ОСОБА_1 на банківський рахунок № НОМЕР_1 , який відкрито в АТ Універсал Банк, у зв`язку з чим представник позивача звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 липня 2025 року, з урахуванням усунення недоліків, заяву представника позивача про поновлення строку звернення до суду - задоволено, поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
01 липня 2025 року на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надіслано ухвалу про відкриття провадження разом із копією позовної заяви з додатками.
02 липня 2025 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області отримано копію позовної заяви з додатками, що підтверджується довідкою про отримання електронного листа, яка міститься в матеріалах справи.
Згідно пункту 1.4 Порядку за малолітніх та неповнолітніх осіб, недієздатних осіб, осіб дієздатність яких обмежено, заява подається представниками (батьками, усиновителями, батьками - вихователями, прийомними батьками, патронатними вихователями, опікунами, піклувальниками, представниками закладів (органів опіки та піклування), які виконують функції опікунів чи піклувальників).
Постановою №33-1 від 25.11.2021 "Про затвердження Змін до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України.
Відповідно до пункту 2.22 зазначеного порядку за документ, що засвідчує місце проживання особи, приймаються: паспорт громадянина України (для громадян, які мають паспорт громадянина України у формі картки, що містить безконтактний електронний носій - довідка про реєстрацію місця проживання особи, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №207 "Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органам реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру"), тимчасове посвідчення громадянина України (для іноземців та осіб без громадянства - посвідка на постійне місце проживання, посвідчення на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту. посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист.
У пункті 2.8 Порядку зазначено, що поновлення виплати пенсії здійснюється за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.
Згідно з пунктом 2.9 Порядку особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред`явити паспорт або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік.
Згідно пункту 4.1 Порядку заява про перерахунок пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.
Згідно пункту 4.2 Порядку при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом і обслуговування осіб, зокрема, ідентифікує заявника (його представника) реєструє заяву, перевіряє зміст, належне оформлення наданих документів. відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта, повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів.
Аналіз вищезазначених норм дає можливість дійти висновку, що заява про поновлення виплати пенсії приймається пенсійним органом в разі, якщо заява подана: 1) особисто заявником до територіального органу Пенсійного фонду України через структурний підрозділ. який здійснює прийом та обслуговування осіб (сервісний центр), якщо заява та додані до неї документи подаються в паперовій формі: 2) особисто заявником заява подається в електронній формі через веб-портал або засобами Порталу Дія, за кваліфікованим електронним підписом заявника зі скан-копіями оригіналів необхідних для призначення пенсії документів.
Пунктом 1.2 Порядку визначено, що заява про виплату пенсії на банківський рахунок пенсіонера в банку подається заявником згідно з Порядком виплати пенсії та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 року №1596.
Пунктом 10 Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 року №1596 (зі змінами) передбачено, що заява про виплату пенсії або грошової допомоги подається одержувачем особисто до органу Пенсійного фонду чи органу соціального захисту населення за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувача в населеному пункті у межах України або приймається органом Пенсійного фонду чи органом соціального захисту населення від установи уповноваженого банку.
Отже, заява про призначення (перерахунок) пенсії, поновлення виплати пенсії, що подана представником позивача не може бути прийнята до розгляду та розглянута по суті питання, так як і заява про перерахування пенсійних виплат на банківський рахунок.
Крім того, відсутній порядок та процедура подання заяви про призначення (перерахунок), поновлення пенсії представником заявника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
З урахуванням викладеного, представник відповідача просив відмовити в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 .
Щодо необхідності подачі заяви про виплату пенсії особисто позивачем, представник зазначив.
Верховний Суд у своїй постанові від 24 липня 2023 року у справі №280/6637/22 роз`яснив, щодо питання звернення представника позивача з особистою заявою Позивача про виплату пенсії, зазначивши, що жоден з пунктів Порядку №22-1 не містить обов`язку пенсіонера звертатись із заявою про поновлення виплати пенсії особисто.
Вжитий у пункті 1.1 термін заявник, як вже зазначено вище, дає підстави стверджувати, що таким заявником може бути і представник за довіреністю.
Таким чином, колегія суддів вважає за можливе проводити виплату пенсії громадянам, які виїхали на постійне проживання за кордон, шляхом її перерахунку на діючі карткові рахунки, відкриті в українських банках.
При цьому, відповідну заяву із зазначенням реквізитів рахунку може подавати представник пенсіонера за довіреністю.
Особиста присутність пенсіонера під час подання такої заяви чинним законодавством не вимагається.
Заява про виплату пенсії може подаватися до органу Пенсійного фонду України в електронній формі через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України з використанням засобів кваліфікованого електронного підпису.
Крім того, ні Закон №1058, ні Порядки №№ 22-1, 1596 не передбачають такої підстави для відмови у виплаті призначеної довічно пенсії через банківську установу, як подання заяви про виплату пенсії або грошової допомоги через уповноваженого представника.
Враховуючи викладене, заява представника позивача від 05.05.2025 року про виплату пенсії на визначений нею банківський рахунок разом із підтвердженням знаходження особи в живих подана відповідно до Порядку №1596.
З урахуванням викладеного, представник позивача просить задовольнити адміністративний позов ОСОБА_1 .
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
ОСОБА_1 - позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , є пенсіонером та перебуває на консульському обліку посольства України в Державі Ізраїль.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2021 року в справі № 160/23570/21 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково та вирішено:

Визнати дії та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 03.09.2019 року, надані листом від 03.09.2021 №0400-010305-8/116939, стосовно відмови у призначенні пенсії ОСОБА_1 та бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не призначення пенсії ОСОБА_1 протиправними, скасувати їх.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 19.03.2018 року (з дати першого звернення за призначенням пенсії) та здійснювати виплату пенсії на вказаний нею банківський рахунок.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у сумі 454,00 грн.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 червня 2023 року в справі №160/23570/21 заяву представника ОСОБА_1 про встановлення судового контролю по справі №160/23570/21 задоволено частково та ухвалено:

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подати протягом 30-ти днів з моменту отримання даної ухвали суду звіт про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.12.2021 року по справі № 160/23570/21.

В іншій частині заяви представника ОСОБА_1 про встановлення судового контролю по справі №160/23570/21 - відмовити.

Повернути ОСОБА_1 заяву про визнання протиправними рішення, дії чи бездіяльність, вчинених суб`єктом владних повноважень на виконання рішення суду від 08.06.2023 року.

05 травня 2025 року представник ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою, в якій просив здійснювати виплату пенсії ОСОБА_1 на банківський рахунок № НОМЕР_1 , який відкрито в АТ Універсал Банк, додавши до заяви довіреність. банківський рахунок № НОМЕР_1 , який відкрито в АТ Універсал Банк, додавши до заяви довіреність.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області №25343-17103/М-01/8-0400/25 від 04 червня 2025 року представнику позивача повідомлено, що виплата пенсії ОСОБА_1 призупинена на підставі частини 1 статті 49 Закону України від 09 липня 2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у зв`язку з неотриманням призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд.

Додатково зазначено, що заява про виплату пенсії або грошової допомоги може прийматися органом Пенсійного фонду України або органом соціального захисту населення через установи уповноваженого банку, зокрема, в електронній формі з накладенням кваліфікованого електронного підпису або удосконаленого електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису відповідно до вимог Закону України "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", одержувача та уповноваженого працівника банку.

Заява приймається за умови пред`явлення паспорта громадянина України або іншого документа, що посвідчує особу та підтверджує її вік, і визначеного законодавством документа, необхідного для з`ясування місця її проживання, та реєструється в установленому порядку.

Заява про виплату пенсії може подаватися до органу Пенсійного фонду України в електронній формі через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України з використанням засобів електронної ідентифікації з високим або середнім рівнем довіри відповідно до вимог Законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" і "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги".

Надати заяву про зміну способу виплати пенсії також можливо в електронній формі через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України за посиланням: portal.pfu.gov.ua.

Для цього необхідно зайти до особистого кабінету за допомогою кваліфікованого електронного підпису, у розділі "Щодо пенсійного забезпечення" обрати підрозділ "Внесення змін до пенсійної справи" та вкладку "Заява на зміну способу виплати пенсії", заповнити всі обов`язкові поля та прикріпити скан-копії оригіналів вищезазначених документів.

Заяву необхідно підписати за допомогою кваліфікованого електронного підпису та надіслати до Пенсійного фонду України.

За результатами розгляду заяви, представнику позивача повідомлено, що в разі подання відповідних заяв, згідно вимог чинного законодавства, буде розглянуто питання щодо поновлення та виплати пенсії ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 вважає протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області щодо відмови в виплаті пенсії ОСОБА_1 на банківський рахунок № НОМЕР_1 , який відкрито в АТ Універсал Банк, у зв`язку з чим представник позивача звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до положень частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У частині 1 статті 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Щодо призначення пенсії позивачеві, суд виходить з наступного.

Частиною 1 статті 44 Закону України від 09.07.2003 року №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Пунктом 1.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 р. №22-1 (зі змінами), передбачено, що заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об`єднаного управління (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).

Заява про призначення пенсії працюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником до органу, що призначає пенсію, через уповноважену посадову особу підприємства, установи, організації (далі - посадова особа) за місцезнаходженням такого підприємства, установи або організації. За бажанням особи така заява може бути подана особисто за місцем проживання (реєстрації) або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, або законного представника (пункт 1.2. Порядку).

Відповідно до пункту 2.1. Порядку до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган і мають відмітку у паспорті) або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Частиною 3 статті 4 Закону №1058-IV встановлено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 5 Закону №1058-IV передбачено, що дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, визначених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду України та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Згідно з абзацом першим пункту 2.23 Порядку №22-1 документи, необхідні для призначення пенсії, можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію.

При цьому абзац 2 пункту 2.23 Порядку №22-1 містить застереження, що документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах. У разі якщо підтвердженням страхового стажу є трудова книжка, надається копія з неї, завірена адміністрацією підприємства, установи, організації за місцем останньої роботи або органом, що призначає пенсію.

У відповідності до пункту 4.2 Порядку №22-1 при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб до оформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі; 4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 4), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2021 року в справі № 160/23570/21 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково та вирішено:

Визнати дії та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 03.09.2019 року, надані листом від 03.09.2021 №0400-010305-8/116939, стосовно відмови у призначенні пенсії ОСОБА_1 та бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не призначення пенсії ОСОБА_1 протиправними, скасувати їх.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 19.03.2018 року (з дати першого звернення за призначенням пенсії) та здійснювати виплату пенсії на вказаний нею банківський рахунок.

А отже, питання щодо призначення пенсії ОСОБА_1 пенсії за віком з 19.03.2018 року та виплати пенсії на вказаний нею банківський рахунок є вирішеним в межах справи №160/23570/21.

Щодо зміни поточного рахунку з АТ Ощадбанк на новий відкритий в АТ Універсал Банк, суд виходить з наступного.

Пунктом 1.2 Порядку визначено, що заява про виплату пенсії на банківський рахунок пенсіонера в банку подається заявником згідно з Порядком виплати пенсії та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 року №1596.

Пунктом 10 Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 року №1596 (зі змінами) передбачено, що заява про виплату пенсії або грошової допомоги подається одержувачем особисто до органу Пенсійного фонду чи органу соціального захисту населення за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувача в населеному пункті у межах України або приймається органом Пенсійного фонду чи органом соціального захисту населення від установи уповноваженого банку.

У даному випадку, 05 травня 2025 року представник ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою, в якій просив здійснювати виплату пенсії ОСОБА_1 на банківський рахунок № НОМЕР_1 , який відкрито в АТ "Універсал Банк", додавши до заяви довіреність.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області №25343-17103/М-01/8-0400/25 від 04 червня 2025 року представнику позивача повідомлено, що заява про виплату пенсії або грошової допомоги може прийматися органом Пенсійного фонду України або органом соціального захисту населення через установи уповноваженого банку, зокрема, в електронній формі з накладенням кваліфікованого електронного підпису або удосконаленого електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису відповідно до вимог Закону України "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", одержувача та уповноваженого працівника банку.

Заява приймається за умови пред`явлення паспорта громадянина України або іншого документа, що посвідчує особу та підтверджує її вік, і визначеного законодавством документа, необхідного для з`ясування місця її проживання, та реєструється в установленому порядку.

Заява про виплату пенсії може подаватися до органу Пенсійного фонду України в електронній формі через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України з використанням засобів електронної ідентифікації з високим або середнім рівнем довіри відповідно до вимог Законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" і "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги".

Надати заяву про зміну способу виплати пенсії також можливо в електронній формі через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України за посиланням: portal.pfu.gov.ua.

Для цього необхідно зайти до особистого кабінету за допомогою кваліфікованого електронного підпису, у розділі "Щодо пенсійного забезпечення" обрати підрозділ "Внесення змін до пенсійної справи" та вкладку "Заява на зміну способу виплати пенсії", заповнити всі обов`язкові поля та прикріпити скан-копії оригіналів вищезазначених документів.

Заяву необхідно підписати за допомогою кваліфікованого електронного підпису та надіслати до Пенсійного фонду України.

Верховний Суд у своїй постанові від 24 липня 2023 року у справі №280/6637/22 роз`яснив щодо питання звернення представника позивача з особистою заявою позивача про виплату пенсії, зазначивши, що жоден з пунктів Порядку №22-1 не містить обов`язку пенсіонера звертатись із заявою про поновлення виплати пенсії особисто.

Вжитий у пункті 1.1 термін заявник, як вже зазначено вище, дає підстави стверджувати, що таким заявником може бути і представник за довіреністю.

Таким чином, колегія суддів вважає за можливе проводити виплату пенсії громадянам, які виїхали на постійне проживання за кордон, шляхом її перерахунку на діючі карткові рахунки, відкриті в українських банках.

При цьому, відповідну заяву із зазначенням реквізитів рахунку може подавати представник пенсіонера за довіреністю.

Особиста присутність пенсіонера під час подання такої заяви чинним законодавством не вимагається.

Заява про виплату пенсії може подаватися до органу Пенсійного фонду України в електронній формі через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України з використанням засобів кваліфікованого електронного підпису.

У відповідності з Постановою Верховного Суду від 20.02.2018 у справі №757/12134/14-а, від 17.07.2018 у справі №211/1789/17, від 18.09.2018 у справі №522/535/17, від 31.01.2019 у справі №520/9721/16-а, від 08.08.2019 у справі №426/7157/16-а, від 12.03.2019 у справі №441/1239/17 судами було вказано на можливість подачі заяви як особисто пенсіонером, так і його уповноваженим представником, при цьому, відсутні вказівки на те, що останній повинен звертатися до органу ПФУ особисто та позбавлений можливості надіслати заяву та належні документи поштою.

Наведена позиція узгоджується з численною судовою практикою, що викладена в рішеннях, по справах №160/11236/23 від 29.06.2023 року, №200/897/20-а від 16.03.2020 року, №280/3644/22 від 24.10.2022 року, №160/10007/22 від 28.09.2022 року, №160/13475/23 від 18.07.2023 року, №160/11913/23 від 05.07.2023 року, №400/2548/23 від 25.04.2023 року.

Суд погоджується з доводами представника позивача в частині того, що ні Закон №1058, ні Порядки №22-1, №1596 не передбачають такої підстави для відмови у виплаті призначеної довічно пенсії через банківську установу, як подання заяви про виплату пенсії або грошової допомоги через уповноваженого представника.

З матеріалів справи, зокрема з листа Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області №25343-17103/М-01/8-0400/25 від 04 червня 2025 року, судом вбачається, що лише в разі подання заяви згідно вимог чинного законодавства буде розглянуто питання щодо поновлення та виплати пенсії ОСОБА_1 .

Під час прийняття рішення по справі, суд враховує, що виплата пенсії ОСОБА_1 призупинена на підставі частини 1 статті 49 Закону України від 09 липня 2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у зв`язку з неотриманням призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд.

А отже, питання щодо поновлення та виплати пенсії ОСОБА_1 на визначений нею банківський рахунок відкритий в АТ Універсал Банк станом на дату звернення до суду не розглядалося.

Однак, враховуючи позицію Верховного Суду, суд приходить до висновку, що заява представника позивача від 05.05.2025 року про виплату пенсії на визначений нею банківський рахунок разом була подана відповідно до Порядку №1596, а відтак повинна бути розглянута.

Зважаючи на вищенаведене та висновки Європейського Суду з прав людини, правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 23.04.2019 року в справі №766/12481/16-а щодо розуміння ефективності способу відновлення порушеного права, суд дійшов висновку, що з метою забезпечення належного захисту прав та недопущення дискримінації є необхідним визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не розгляду заяви представника ОСОБА_1 від 05.05.2025 року щодо виплати поточної пенсії ОСОБА_1 та недоотриманої пенсії з 19.03.2018 року по довічно відповідно до рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.12.2021 року по справі №160/23570/21 на новий банківський рахунок № НОМЕР_1 відкритий в АТ "Універсал Банк", і, як наслідок, необхідності поновлення порушеного права шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області розглянути заяву представника ОСОБА_1 від 05.05.2025 року щодо виплати поточної пенсії ОСОБА_1 та недоотриманої пенсії з 19.03.2018 року по довічно відповідно до рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.12.2021 року по справі №160/23570/21 на новий банківський рахунок № НОМЕР_1 відкритий в АТ "Універсал Банк", з урахуванням правової позиції суду викладеній в рішенні.

Щодо вимоги про компенсацію втрати частини доходів, така задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у даному випадку органом Пенсійного фонду України) добровільно чи на виконання судового рішення.

Наведене нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений цей платіж і коли, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням.

Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 20.02.2018 року у справах №522/5664/17, №336/4675/17 та від 21.02.2018 року у справі №569/7903/16-ц.

У постанові від 29.09.2022 у справі №520/1001/19 Верховний Суд наголошував на тому, що дія Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи) та стосується всіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (зокрема, пенсії).

У цій же постанові колегія суддів вказувала, що законодавець пов`язав виплату компенсації з виплатою заборгованості доходу, тобто і компенсація й заборгованість по доходу провадиться в одному місяці.

Аналогічний висновок щодо застосування тих самих норм права у подібних правовідносинах викладено й у постановах Верховного Суду від 16.05.2019 року в справі №134/89/16-а, від 10.02.2020 року в справі №134/87/16-а, від 05.03.2020 року в справі №140/1547/19 та застосована у постанові від 20.10.2022 року в справі №140/862/19, де зауважено, що законодавець пов`язує виплату компенсації втрати частини доходів з виплатою основної суми доходу.

Як передбачено положеннями пунктів 5 - 7 Порядку проведення компенсацій громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року №159, сума компенсацій виплачується громадянам у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за повний місяць.

Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент звернення до суду.

Порушення має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

При цьому, суд не може перебирати на себе функції органу, що здійснює поновлення та виплату пенсійного забезпечення.

Оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, позовні вимоги щодо компенсації втрати частини доходу є, на думку суду, передчасними.

Щодо позовної вимоги про стягнення 250 000 гривень на відшкодування моральної шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, дією та бездіяльністю, в результаті яких відповідач відмовив позивачеві у виплаті пенсії, суд вважає за необхідне зазначити про таке.

Відповідно до частини 2 статті 23 Цивільного кодексу України визначено, що моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч.3 ст.23 Цивільного кодексу України).

Також і відповідно до пункту 3 Постанови Пленум Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (зі змінами та доповненнями) визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Так, згідно із правовою позицією Пленуму Верховного Суду України, викладеною у постанові від 31.03.1995 № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

З огляду на те, що "розумність" і "справедливість" є оціночними поняттями, суди, які заслуховують сторін та встановлюють фактичні обставини справи, мають широку свободу розсуду під час визначення розумного та справедливого (співмірного) розміру відшкодування моральної шкоди.

У справі "Юрій Миколайович Іванов проти України" (п.64, заява №40450/04, від 15 жовтня 2009) Європейський суд з прав людини зазначив, що засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути "ефективним" як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося.

Отже, адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту.

Виходячи із загальних засад доказування, у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органами державної влади та органами місцевого самоврядування, позивач повинен довести, які саме дії (рішення, бездіяльність) спричинили страждання чи приниження, яку саме шкоду вони заподіяли і який її розмір.

При цьому слід враховувати, що порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого.

У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психологічних тощо) яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Як встановлено зі змісту даного позову, позивач в обґрунтування стягнення компенсації за моральну шкоду посилається на те, що їй нанесено моральну шкоду у вигляді страждань та принижень, яких позивач зазнала внаслідок протиправних дій, бездіяльності та рішень відповідача вказаних в позові, котрі діяли на позивача як всі разом так і кожен з них окремо, однак, на підтвердження того, що такої моральної шкоди у наведеній сумі позивач зазнала саме внаслідок протиправних дій, бездіяльності та рішень пенсійного органу, позивачем жодних доказів суду надано не було.

Окрім того, позивачем не було наведено і мотивів та розрахунку, з яких вона виходила при визначенні моральної шкоди у розмірі 250 000 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що представником позивача не доведено належними доказами спричинення саме відповідачем моральної шкоди за наведеними вище критеріями її оцінки та не наведено обставин, які б свідчили про наявність причинного зв`язку між бездіяльністю відповідача та спричиненням моральної шкоди позивачеві у розмірі 250 000 грн., а тому позовні вимоги в частині стягнення на користь позивача моральної шкоди в розмірі 250 000 гривень задоволенню не підлягають.

Суд враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що всі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява №65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (Заява №63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Згідно частини 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для часткового задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 .

Щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Відповідно до вимог частини 1 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Судом встановлено, що позивачем при зверненні до адміністративного суду з позовною заявою сплачено суму судового збору у розмірі 968,96 грн., що документально підтверджується платіжною інструкцією АТ "Таскомбанк" №0706-4973-7215-5053 від 24.06.2025 року.

А отже, пропорційно задоволеним позовним вимогам, суд приходить до висновку про стягнення на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 484,48 грн.

Керуючись ст. ст. 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не розгляду заяви представника ОСОБА_1 від 05.05.2025 року про виплату поточної пенсії ОСОБА_1 та недоотриманої пенсії з 19.03.2018 року, відповідно до рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.12.2021 року по справі №160/23570/21, на новий банківський рахунок № НОМЕР_1 відкритий в АТ "Універсал Банк".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () розглянути заяву представника ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) від 05.05.2025 року щодо виплати поточної пенсії ОСОБА_1 та недоотриманої пенсії з 19.03.2018 року, відповідно до рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.12.2021 року по справі №160/23570/21, на новий банківський рахунок № НОМЕР_1 відкритий в АТ "Універсал Банк", з урахуванням висновків суду викладених у рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 484,48 грн. (чотириста вісімдесят чотири гривні сорок вісім копійок).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене, в строки передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України, до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.М. Олійник