Справа № 480/6943/25
Суддя: В.О. Павлічек
Дата ухвалення: 2025-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про залишення позовної заяви без руху
09 вересня 2025 року Справа № 480/6943/25
Суддя Сумського окружного адміністративного суду Павлічек В.О., розглянувши матеріали позовної заяви Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України до ОСОБА_1 про стягнення коштів до державного бюджету,
В С Т А Н О В И В:
До Сумського окружного адміністративного суду звернулася Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просить стягнути з ОСОБА_1 на користь військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України вартість збитків, які останній наніс державі виявленої недостачею при проведенні непланової інвентаризації у розмірі 615 972,98 грн.
Водночас подано заяву про поновлення процесуального строку звернення до суду, в якій просить поновити Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України процесуальний строк для звернення до суду.
Заява обгрунтовується тим, що наказ про притягнення до матеріальної відповідальності відповідача правами командира військової частини винесений 12.11.2024 року. З даним наказом відповідач не ознайомлений, оскільки на момент винесення даного наказу і до теперішнього часу він знаходиться в розшуку, в зв`язку з самовільним залишенням частини. При цьому повернення з самовільного залишення частини (СЗЧ) у військовий час було передбачено законом України від 20.08.2024 № 3902-ІX та законом України від 30.04.2025 № 4392-ІХ, які дозволяють уникнути кримінальної відповідальності за перше СЗЧ за умови добровільного повернення та отримання згоди командира. Ця можливість була продовжена до 30 серпня 2025 року. Військова частини НОМЕР_1 НГУ також долучилась до ініціативи держави щодо можливості повернення військовослужбовців, які самовільно залишили місця служби, з метою уникнення кримінальної відповідальності, а також врегулювання виниклої заборгованості перед державою (за отримане майно, нестачі) шляхом добровільного погашення боргу в позасудовому порядку. Більшість військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , які на момент винесення до наказів про притягнення їх до матеріальної відповідальності, і які в цей момент залишили місце службу, вже повернулись до виконання своїх службових обов`язків, добровільно згодились виплачувати борги перед державою. Однак, військовослужбовці, які не повернулись до частини до 30 серпня 2025року втратили таку можливість та питання погашення їх боргів перед державою позивач повинен вирішувати в судовому порядку.
Відповідно до ч. 1 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.
Подана позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки поданий з порушенням вимог Кодексу адміністративного судочинства України.
Перевіривши матеріали позовної заяви та доводи заяви про поновлення процесуального строку звернення до суду, суд зазначає наступне.
31 жовтня 2019 року набув чинності Закон України від 03 жовтня 2019 року №160-IX «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» (далі - Закон №160-IX; тут і далі - у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), який визначає підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків
Дія цього Закону поширюється на військовослужбовців під час виконання ними обов`язків військової служби, військовозобов`язаних та резервістів під час проходження ними зборів, а також осіб рядового та начальницького складу правоохоронних органів спеціального призначення, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції України, сил цивільного захисту, Державної кримінально-виконавчої служби України, Державного бюро розслідувань (стаття 2 Закону №160-ІХ).
З огляду на зміст наведених положень Закону №160-ІХ Верховний Суд указав, що особа може бути притягнута до матеріальної відповідальності протягом трьох років з дня виявлення завданої шкоди, про що командир (начальник) видає відповідний наказ. Однак, термін у три роки передбачений саме для притягнення особи до відповідальності. Водночас відшкодування завданої шкоди у передбачених статтею 12 Закону випадках здійснюється у судовому порядку. При цьому, Закон №160-ІХ не визначає строки звернення до суду щодо відшкодування такої шкоди.
За таких умов, при визначенні строку звернення суб`єкта владних повноважень до суду з позовом про відшкодування завданої шкоди застосуванню підлягають відповідні норми КАС України.
Згідно з частиною першою статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Положеннями частини другої статті 122 КАС України встановлено різні строки звернення до адміністративного суду для суб`єктів владних повноважень та для інших осіб.
Зокрема, абзацом 2 частини другої статті 122 КАС України визначено, що для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.
Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (частина п`ята статті 122 КАС України).
Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 05.12.2024 року по справі № 400/5284/22.
Згідно ч. 1 ст. 121 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Суд зазначає, що поважними причинами, що зумовили пропуск строку звернення до суду, визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами, які не дозволяють вчасно реалізувати право на судовий захист.
Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.
Суд звертає увагу на те, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин, якщо ці відносини стали спірними.
Обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011). Такі обмеження направленні на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.
Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення від 21 грудня 2010 року у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України").
Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд судді.
З позовної заяви суду вбачає, що правовою підставою для вимоги позивача про стягнення з відповідача вартості збитків, які останній наніс державі виявленої недостачею при проведенні непланової інвентаризації у розмірі 615 972,98 грн, став наказ командира Військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 від 12.11.2024 № 943 "Про підсумки службового розслідування", про що також зазначено представником позивача у заяві про поновлення процесуального строку звернення до суду. А отже, саме з цього дня розпочався перебіг процесуального строку звернення позивача до суду.
При цьому дана позовна заява була подана до суду через систему "Електронний суд" 04.09.2025року, тобто із пропуском процесуального строку звернення до суду.
При цьому суд вважає безпідставними посилання представника позивача у заяві про поновлення процесуального строку на Закон України від 20.08.2024 № 3902-ІX та Закон України від 30.04.2025 № 4392-ІХ як на підставу поважності причин пропуску строку звернення до суду, оскільки передбачена зазначеними законами можливість повернення військовослужбовців з самовільного залишення частини (СЗЧ) у військовий час до 30 серпня 2025 року, ніяким чином не заважала позивачу вчасно звернутися до суду з даною позовною заявою.
Суд враховує, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.
При цьому, доводів, які б свідчили про наявність об`єктивно непереборних обставин, пов`язаних з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення дій щодо звернення до суду з позовом за захистом порушеного права, протягом установленого законом строку, представником позивача суду не наведено.
А відтак, суд зазначає, що доводи викладені представником позивача у заяві щодо підстав пропуску позивачем строку звернення до суду, є безпідставними.
За вказаних обставин, суд не знайшов підстав для задоволення заяви позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду.
Враховуючи викладене, позивачу необхідно усунути недоліки позовної заяви шляхом подання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду, у якій зазначити інші поважні причини пропуску такого строку та доказів поважності причин пропуску такого строку.
Відповідно до ч. 1 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
Згідно ч. 1 ст. 123 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Керуючись ст.ст. 169, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У Х В А Л И В:
У задоволенні заяви представника позивача про поновлення процесуального строку звернення до суду - відмовити.
Позовну заяву Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України до ОСОБА_1 про стягнення коштів до державного бюджету - залишити без руху.
Встановити позивачу десятиденний строк з дня вручення даної ухвали для усунення недоліків.
Роз`яснити позивачу, що в разі невиконання вимог цієї ухвали у встановлений судом строк, позовна заява буде повернута протягом п`яти днів з дня закінчення строку на усунення недоліків.
Копію даної ухвали направити особі, що звернулась із позовною заявою.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В.О. Павлічек