Справа № 420/6826/25
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2025-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/6826/25

Перша інстанція: суддя Єфіменко К.С.,

повний текст судового рішення

складено 20.05.2025, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Вербицької Н.В.

- Кравченка К.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Одеської митниці на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 травня 2025 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАЙНОРТ» до Одеської митниці, за участю третьої особи Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області, про визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, стягнення збитків, зобов`язання вчинити певні дії, -

ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА

НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАЙНОРТ» до Одеської митниці, за участю третьої особи Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області, за результатом якого позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA500500/2025/000117/1 від 01.03.2025 року;

- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500500/2025/000185 від 01.03.2025 року;

- стягнути з Одеської митниці (код ЄДРПОУ ВП 44005631, адреса місцезнаходження: 65078, м. Одеса, вул. Лип Івана та Юрія, 21А) за рахунок її бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАЙНОРТ» (65031, м.Одеса, вул. Промислова, 28-А, ) спричинені протиправним рішенням збитки у розмірі 4700,00 грн. (чотири тисячі сімсот гривень 00 копійок);

- зобов`язати Одеську митницю (код ЄДРПОУ ВП44005631, адреса місцезнаходження: 65078, м. Одеса, вул. Юрія та Івана Лип, буд. 21А) сформувати електронний висновок про повернення Товариству з обмеженою відповідальністю «СТАЙНОРТ» з державного бюджету надміру сплачених митних та інших платежів: ввізного мита у розмірі 1 689,45 грн. (одна тисяча шістсот вісімдесят дев`ять гривень 45 коп.) та ПДВ у розмірі 67915,68 грн. (шістдесят сім тисяч дев`ятсот п`ятнадцять гривень 68 коп.) за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАЙНОРТ» та надіслати сформований електронний висновок з накладеними кваліфікованими електронними підписами та кваліфікованими електронними печатками Одеської митниці до Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області для виконання;

- стягнути з Одеської митниці (код ЄДРПОУ ВП 44005631, адреса місцезнаходження: 65078, м. Одеса, вул. Лип Івана та Юрія, 21А) за рахунок її бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАЙНОРТ» (65031, м.Одеса, вул. Промислова, 28-А, ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн. (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 копійок) та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. (п`ять тисяч гривень 00 копійок).

Товариство з обмеженою відповідальністю «СТАЙНОРТ» в обґрунтування позовних вимог зазначило, що ним було подано достатньо доказів на підтвердження заявленої митної вартості товару за основним методом. Проте, Одеською митницею, всупереч вимогам діючого законодавства за результатами опрацювання поданих митних декларацій та документів, винесена картка відмови у прийнятті митної декларації та прийнято рішення про коригування митної вартості товарів. Позивачем наголошувалося, що Одеською митницею в оскаржуваному рішенні не наведено достатнє обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано та не зазначено інформацію, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом.

Позивач не погоджується із зазначеними у рішенні доводами митного органу та стверджує, що подані ним документи містять достатньо відомостей, що визначають та підтверджують митну вартість товару.

Ухвалою суду від 12 березня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (ст.262 КАС України).

Відповідач не погоджується з заявленими позовними вимогами, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню та зазначає, що оскільки в документах, які надані позивачем до Одеської митниці, містились розбіжності та були відсутні всі відомості що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, та відомості щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а також декларантом не подані документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах 2-4 статті 53 Митного кодексу України від 13.03.2012 року №4495-VІ, то зазначені обставини, у відповідності до п.2 ч.6 ст.54 Митного кодексу України від 13.03.2012 року №4495-VІ, були підставою для прийняття митницею рішення про коригування митної вартості товарів та відмови митного органу у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.

Таким чином, на переконання відповідача, Одеська митниця, під час здійснення контролю митної вартості товарів позивача та прийняття рішення про коригування митної вартості товарів, а також картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення діяла у відповідності до вимог законів та інших нормативно-правових актів України, не порушувала права та законні інтереси позивача, а тому відсутні підставі для задоволення адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю «СТАЙНОРТ».

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20 травня 2025 року у задоволенні клопотання Одеської митниці (вул.Івана та Юрія Лип, 21-А, м.Одеса, 65078) про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін - відмовлено. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАЙНОРТ» (вул.Промислова,28-А, м.Одеса, 65031) до Одеської митниці (вул.Івана та Юрія Лип,21-А, м.Одеса, 65078), за участю третьої особи Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області (вул.Садова,1-А, м.Одеса, 65023), про визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, стягнення збитків, зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості №UA500500/2025/000117/1 від 01.03.2025 року. Визнано протиправною та скасовано картку відмови у митному оформленні (випуску) товарів №UA500500/2025/000185 від 01.03.2025 року. Стягнуто з Одеської митниці (код ЄДРПОУ ВП 44005631, адреса місцезнаходження: 65078, м. Одеса, вул. Лип Івана та Юрія, 21А) за рахунок її бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАЙНОРТ» (65031, м.Одеса, вул. Промислова, 28-А, ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн. (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 копійок) та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. (п`ять тисяч гривень 00 копійок).

На вказане рішення суду Одеська митниця подала апеляційну скаргу. Апелянт просить скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 травня 2025 року у справі №420/6826/25 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАЙНОРТ» до Одеської митниці, скасувати, та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАЙНОРТ» до Одеської митниці у повному обсязі. Апелянт вважає зазначене рішення незаконним, необґрунтованим, таким, що винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права та без повного з`ясування усіх обставин, які мають значення для справи, а тому, на думку апелянта, є всі підстави для скасування рішення.

21.07.2025 року (вхід.№39538/25) на адресу суду апеляційної інстанції від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАЙНОРТ» - адвоката Акрабової Ольги Миколаївни надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому заявник просить апеляційну скаргу представника Одеської митниці на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20.05.2025 року по справі №420/6826/25 за позовом ТОВ «СТАЙНОРТ» до Одеської митниці, третя особа: ГУ ДКСУ в Одеській області, про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA500500/2025/000117/1 від 01.03.2025 року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500500/2025/000185 від 01.03.2025 року, стягнення судових витрат відхилити; рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20.05.2025 року по справі №420/6826/25 залишити без змін.

Відповідно до вимог ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

За правилами частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

КОЛЕГІЯ СУДДІВ ВСТАНОВИЛА

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 20.01.2025 року між Advanced Kimya Dis Ticaret Ltd. Sti., Туреччина, надалі іменована Постачальник, Товариством з обмеженою відповідальністю «СТАЙНОРТ», Україна, надалі іменоване Покупець, було укладено контракт №ADST/01-25 на поставку товарів (далі Контракт).

Відповідно до п.1.2 Контракту, найменування товару, що поставляється; одиниці виміру товару; кількість товару; ціна за одиницю товару; сума вартості товару; валюта платежу; термін та умови поставки; умови оплати; спосіб переходу права власності на товар (партію товару) - зазначаються в Специфікаціях на поставку кожної окремої партії товару. Специфікації є додатками до Контракту.

Згідно п.3.1. Контракту, поставка товару (партії товару) здійснюватиметься за умовами EXW Інкотермс 2010. Поставка товару (партії товару) може здійснюватися за іншими умовами Інкотермс 2010, які будуть фіксуватися в Специфікаціях на кожну окрему поставку (партію). Керуючись п.5.5. Контракту, в разі зміни умов поставки, передбачених в п.3.1. цього Контракту, в окремій специфікації на кожну окрему партію сторони можуть визначити інші умови оплати.

Відповідно до розділу 4 Контракту «Ціна і загальна вартість контракту» ціна товару, що поставляється за цим Контрактом, встановлюється в Євро (EUR) і буде відображатися в Специфікаціях, вартість тари та упаковки входить у вартість товару, що поставляється. загальна ціна Контракту визначається загальною сумою всіх Специфікацій.

Згідно п.5.2 Контракту, покупець здійснює попередню оплату у розмірі 100% від вартості товару (партії товару), на підставі виставленого Постачальником рахунку на оплату.

Згідно п.6.3. Контракту, право власності на поставлений товар (партію товару) і ризик його загибелі переходять від Постачальника до Покупця й поставка товару вважатиметься виконаною в момент поставки товару уповноваженому представнику Покупця, що підтверджується комерційним інвойсом (за датою його складання). В разі зміни умов поставки, передбачених в п.3.1. цього Контракту, в окремій специфікації на кожну партію товару сторони можуть визначити інший порядок переходу прав власності на товар.

Відповідно до Специфікації №1 від 21.01.2025 року, яка є невід`ємною частиною Контракту №ADST/01-25 від 20.01.2025 року, сторони узгодили перелік товару, що постачається, загальною вартістю 13 232,00 Євро. Умови поставки ІНКОТЕРМС 2010: FCA BUYUKCEKMECE / ISTANBUL, TURKEY. Право власності на поставлений товар (партію товару) і ризик його загибелі переходять від Постачальника до Покупця й поставка товару вважатиметься виконаною в місці та в день, що зазначається в CMR (за датою завантаження вантажу). Товар повинен бути поставлений протягом 14 календарних днів після надходження 100% передоплати на рахунок Постачальника. Постачальником було видано рахунок-проформу № 2025028 від 21.01.2025 року, вбачається деталі транзакції та можлива оплата за контрактом №ADST/01-25 від 20.01.2025 року, щоб отримати від покупця авансовий платіж перед відвантаженням товару.

18.02.2025 року Постачальником був виданий Рахунокфактура (Інвойс) №ADV050, як товаросупровідний документ, який містить перелік товарів, їх кількість і ціну, за якою вони поставляються Покупцеві, формальні особливості товару, умови постачання погоджені сторонами в Специфікації №1: FCA/BUYUKCEKMECE ISTANBUL та вартість товару 13 232,00 Євро.

Згідно пакувального листа від 18.02.2025 року містить детальний опис вантажу, кількість і упаковку у відправленні, а також державні номери транспортних засобів (траків) BH0294OB - BH2586XH, якими було здійснено вантажоперевезення вантажно-перевізником ФОП ОСОБА_1 .

Згідно прайс-листа від 18.02.2025 року, наданого Постачальником, перелік товарів із зазначенням цін та характеристики товару зазначено згідно рахункуфактури (Інвойсу) №ADV050 від 18.02.2025 року.

Крім того, на підтвердження походження товару Постачальником надано експортну декларація № 25341300EX00134155 від19.02.2025 року та сертифікат походження №1432691 від 19.02.2025 року.

Експортна декларація № 25341300EX00134155 від 19.02.2025 року складена митним брокером Постачальника та містить в собі дані про проходження вантажу через митне оформлення в країні відправлення Турції. Крім того, експортна декларація містить дані про умови поставки FCA ISTANBUL, перелік товару, що поставляється та загальна вартість - 13 232,00 Євро. Місце поставки FCA ISTANBUL є більш узагальненим місцем поставки зазначеним митним брокером Постачальника (BUYUKCEKMECE (Бююкчекмедже) район в м. Стамбул). Згідно умов поставки FCA Інкотермс 2010, відповідальність Продавця закінчується в місці передачі товару Покупцю.

Крім того, на кожну номенклатуру товару Постачальником надано паспорти безпеки SDS та MSDS на поставлену хімічну продукцію про відповідність продукції:

- Паспорт безпеки AKDRY ZIRCONIUM OCTOATE 6% відповідно до Додатку II до REACH Регламенту (ЄС) 2020/878 та Додатку II до REACH Великобританії від 16.02.2024 року;

- Паспорт безпеки AKDRY COBALT OCTOATE 10% відповідно до Додатку II до REACH;

- Регламенту (ЄС) 2020/878 та Додатку II до REACH Великобританії від 10.02.2024 року;

- Паспорт безпеки AKDRY CALCIUM OCTOATE 4% відповідно до Додатку II до REACH;

- Регламенту (ЄС) 2020/878 та Додатку II до REACH Великобританії від 02.12.2024 року;

- Паспорт безпеки ADC 65L70 відповідно до 1907/2006/EC (REACH), 453/2010/EU, 2015/830/ЄС від 22.05.2022 року;

- Паспорт безпеки ADC 29S70 паспорт безпеки відповідно до 1907/2006/EC (REACH), 453/2010/EU, 2015/830/ЄС від 22.05.2023 року;

- Паспорт безпеки AKDRY DRIER 24 OCTOATE відповідно до Регламенту (ЄС) №1907/2006 від 15.05.2024 року.

28.01.2025 року згідно платіжної інструкції №168 та банківської виписки по рахунку, ТОВ «СТАЙНОРТ» на рахунок Покупця було здійснено попередню оплату за поставку товару у розмірі 13 232,00 Євро, SWIFT перерахуванням, де отримувач коштів - Beneficary Customer /TR2726 ADVANCED KIMYA DISTICARET LTD.STI.

Відповідно до оборотно-сальдової відомості ТОВ «СТАЙНОРТ» по рахунку 312 від 28.01.2025 року, вбачається інформація про операції та залишки на рахунках в банку в іноземній валюті, де в графі обороти Кредит прослідковується здійснення видатків Товариством на суму 13 232,00 Євро 28.01.2025 року.

Відповідно до оборотно-сальдової відомості ТОВ «СТАЙНОРТ» по рахунку 3712 від 28.01.2025 року, вбачається інформація про сплату Товариством на користь ADVANCED KIMYA DIS TICARET LTD. STI. ADVANCED KIMYA 13 232,00 Євро 28.01.2025 року графа Кінцеве сальдо Дт.

Згідно міжнародної товарно-транспортної накладної (CMR) №021820225 від 18.02.2025 року, вбачається укладення договору міжнародної автоперевезення товару і те, що товар в момент прийняття до перевезення знаходиться в належному стані.

Крім того, надана CMR містить в собі відомості про державні номери ВН0294OB / ВH2586ХH транспортних засобів, на який здійснюється перевезення, умови поставки FCA / BUYUKCEKMECE ISTANBUL, номер Рахунку фактури (Інвойс) №ADV050 від 18.02.2025 року.

17.02.2025 року між ТОВ «СТАЙНОРТ» та ФОП ОСОБА_1 було укладено договір №01/CT-25 від 17.02.2025 року про транспортно-експедиційні послуги. Невід`ємною частиною вищезазначеного договору є заявка №1 до Договору №01/CT-25 від 17.02.2025 року про транспортно-експедиційні послуги.

22.02.2025 року ФОП ОСОБА_1 було виставлено рахунок на оплату №13.

22.02.2025 року сторонами договору №01/CT-25 від 17.02.2025 року було підписано Акт здачі приймання робіт (наданих послуг) від 22.02.2025 року №13 на загальну суму 120 000,00 грн., у тому числі щодо поставки товару за (CMR) № 021820225 від 18.02.2025 року у розмірі 32 000,00 грн.

Відповідно до довідки №02/23 від 22.02.2025 року, яка була надана вантажно-перевізником ФОП ОСОБА_1 ТОВ «СТАЙНОРТ», при доставці вантажу, CMR №021820225, автомобілем державний номер НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , були наступні транспортні витрати: за маршрутом Istanbul (Турція) Рені (Україна) 22 700,00 грн. (ПДВ 0,00 грн.), за маршрутом Рені (Україна) - Одеса (Україна) 9 300,00 грн. (ПДВ 0,00 грн). Навантаження, розвантаження, включені до загальної вартості транспортних витрат. Страхування вантажу не проводилося.

Крім того, на підтвердження повноважень представника ТОВ «СТАЙНОРТ» у митному органі, декларантом було надано Контракт №02/ТЕО-23 на надання транспортно-експедиційних послуг від 03.01.2023 року та договір про надання послуг митного брокера №02/ТБО-23 від 16.03.2023 року, укладені між ТОВ «СТАЙНОРТ» та ПП «ВІСАН».

24.02.2025 року декларантом було направлено до митного органу МД №25UA92U5, яка була складена відповідно до діючого законодавства із зазначенням відомостей про товари, умови і способи їх переміщення через митний кордон України та відомості щодо нарахування митних платежів, необхідних для застосування процедури митного оформлення. Крім того, в п.20 МД зазначено умови поставки FCA TR BUYUKCEKMECE, в п.22 МД валюта та загальна вартість товару, що переміщується через митний кордон EUR 13 232,00, в п.40 номер загальної декларації прибуття 1101/25UA36U7/1.

Разом із МД №25UA92U5 від 24.02.2025 року, декларантом було надано митному органу всі передбачені ч.2 ст.53 МК України документи на підтвердження митної вартості товару, у тому числі:

- Експортну декларація №25341300EX00134155 від 19.02.2025 року;

- Сертифікат походження №1432691 від 19.02.2025 року;

- Контракт на поставку товарів №ADST/01-25 від 20.01.2025 року;

- Специфікація №1 від 21.01.2025 року до Контракту №ADST/01-25 від 20.01.2025 року;

- Рахунок-проформу №2025028 від 21.01.2025 року;

- Рахунок фактуру (Інвойс) №ADV050 від 18.02.2025 року;

- Пакувальний лист (Packing List) від 18.02.2025 року;

- Прайс-лист від 18.02.2025 року;

- Паспорт безпеки AKDRY ZIRCONIUM OCTOATE 6% відповідно до Додатку II до REACH Регламенту (ЄС) 2020/878 та Додатку II до REACH Великобританії від 16.02.2024 року;

- Паспорт безпеки AKDRY COBALT OCTOATE 10% відповідно до Додатку II до REACH;

- Регламенту (ЄС) 2020/878 та Додатку II до REACH Великобританії від 10.02.2024 року;

- Паспорт безпеки AKDRY CALCIUM OCTOATE 4% відповідно до Додатку II до REACH;

- Регламенту (ЄС) 2020/878 та Додатку II до REACH Великобританії від 02.12.2024 року;

- Паспорт безпеки ADC 65L70 відповідно до 1907/2006/EC (REACH), 453/2010/EU, 2015/830/ЄС від 22.05.2022 року;

- Паспорт безпеки ADC 29S70 паспорт безпеки відповідно до 1907/2006/EC (REACH), 453/2010/EU, 2015/830/ЄС від 22.05.2023 року;

- Паспорт безпеки AKDRY DRIER 24 OCTOATE відповідно до Регламенту (ЄС) №1907/2006 від 15.05.2024 року;

- Платіжну інструкцію №168 від 28.01.2025 року;

- SWIFT від 28.01.2025 року;

- Оборотно-сальдову відомість ТОВ «СТАЙНОРТ» по рахунку 312;

- Оборотно-сальдову відомість ТОВ «СТАЙНОРТ» по рахунку 3712;

- міжнародну товарно-транспортну накладну (CMR) №021820225 від 18.02.2025 року;

- довідку №02/23 від 22.02.2025 року складена вантажно-перевізником ФОП ОСОБА_1 ;

- Контракт №02/ТЕО-23 на надання транспортно-експедиційних послуг від 03.01.2023 року, укладений між ТОВ «СТАЙНОРТ» та ПП «ВІСАН»;

- Договір про надання послуг митного брокера №02/ТБО-23 від 16.03.2023 року, укладений між ТОВ «СТАЙНОРТ» та ПП «ВІСАН».

25.02.2025 року на електронну пошту митного брокера ТОВ «СТАЙНОРТ» надійшло повідомлення із ідентифікатором d943f08d-0428-49ec-8fe5-96 від ВМО №2 митного поста «Одеса-внутрішній» наступного змісту: «у зв`язку із тим, що подані документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів. Крім того, митним органом зазначено, що банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури не надано; в копії митної декларації країни відправлення від 19.02.2025 року №25341300EX00134155 зазначено умови поставки FCA ISTANBUL, проте, поданій до митного оформлення зазначено інший географічний пункт переходу відповідальності за втрату товарів та витрат на транспортування товарів від продавця до покупця, а саме: BUYUKCEKMECE, та зобов`язано протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи у відповідності до частини 3 статті 53 МКУ».

01.03.2025 року декларантом у відповідності до ч.3 ст.53 МК України було надано лист на підтвердження митної вартості імпортованого товару та додаткові документи, запитувані митним органом:

1) Стосовно зауваження митного органу по п.1 Повідомлення додатково було надано Договір № 01/CT-25 від 17.02.2025 року про транспортно-експедиційні послуги, укладений між ТОВ «СТАЙНОРТ» та ФОП ОСОБА_1 ; Заявку №1 до Договору № 01/CT-25 від 17.02.2025 року про транспортно-експедиційні послуги; Акт здачі приймання робіт (наданих послуг) від 22.02.2025 року №13, калькуляцію транспортних витрат від вантажно-перевізника; платіжну інструкцію про сплату послуг вантажно-перевізника № 1803 від 28.02.2025 року.

2) Стосовно зауваження митного органу по п.2 Повідомлення у вищезазначеному листі надано роз`яснення, що митним брокером Постачальника було вказано в експортній декларації 25341300EX00134155 від 19.02.2025 року умови поставки FCA ISTANBUL, тобто, більш узагальнене місце поставки, у той же час місце поставки FCA BUYUKCEKMECE, (BUYUKCEKMECE (Бююкчекмедже) промисловий район в Стамбул) є більш точним та сказане в рахунку фактурі (Інвойс) №ADV050 від 18.02.2025 року, даний факт ніяким чином не впливає та не створює додаткові транспортні витрати на транспортування вантажу до кордонів України. Таким чином, в МД №25UA92U5 від 24.02.2025 року, зазначено вірний географічний пункт переходу відповідальності за втрату товарів та витрат на транспортування товарів від продавця до покупця, а саме: BUYUKCEKMECE».

3) Стосовно зауваження митного органу по п.3 Повідомлення у вищезазначеному листі надано роз`яснення, що надання паспортів безпеки до митного органу англійською мовою не є порушенням ст.254 МК України. Крім того, була надана копія перекладу митної декларації країни відправлення (експортної декларації) 25341300EX00134155 від 19.02.2025 року, складена митним брокером Постачальника.

На підтвердження митної вартості заявленого товару додатково надана виписка по рахунку в Євро ТОВ «СТАЙНОРТ» за 28.01.2025 року та довідки про ціну №0101/1-inf від 28.02.2025 року та №0101/2-inf від 28.02.2025 року, видані ТОВ «Експоцентр Одеса», які підтверджують заявлену декларантом митну вартість товару.

Розглянувши подані документи, Одеською митницею прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500500/2025/000185 від 01.03.2025 року та рішення про коригування митної вартості товарів №UA500500/2025/000117/1 від 01.03.2025 року.

Обґрунтовуючи рішення про коригування митної вартості товарів №UA500500/2025/000117/1 від 01.03.2025 року відповідачем зазначено, що «(1) Для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до ч.2 ст.53 Митного кодексу України (далі - МКУ) подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Згідно наказу МФУ від 24.05.2012 №599 до зазначених документів можуть належати: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту. Банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури не надано: (2) В копії митної декларації країни відправлення від 19.02.2025 № 25341300EX00134155 зазначено умови поставки FCA ISTANBUL, проте, поданій до митного оформлення зазначено інший географічний пункт переходу відповідальності за втрату товарів та витрат на транспортування товарів від продавця до покупця, а саме: BUYUKCEKMECE; 3) Копія митної декларації країни відправлення, паспорт безпеки надано без перекладу українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна (стаття 254 Митного кодексу України)».

Вважаючи протиправним та необґрунтованим рішення про коригування митної вартості, а також картки відмови в прийнятті митної декларації, позивач звернувся до суду з даним позовом.

ЗАСТОСУВАННЯ НОРМ ПРАВА

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи правову оцінку законності і обґрунтованості рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Засади державної митної справи, зокрема, правовий статус органів доходів і зборів, митну територію та митний кордон України, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, митні режими та умови їх застосування, заборони та/або обмеження щодо ввезення в Україну, вивезення з України та переміщення через територію України транзитом окремих видів товарів, умови та порядок справляння митних платежів, митні пільги, визначаються Митним кодексом України (далі - МК України, МКУ) та іншими законами України.

Відповідно до вимог ст.49 МК України, митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України - це вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відомості про митну вартість використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів (ст.50 МКУ).

Відповідно до Брюссельської Конвенції про створення уніфікованої методології визначення митної вартості товарів 1950 року (Конвенція про оцінку товарів у митних цілях), митна вартість була визначена як номінальна ціна товару, за якою відповідний товар може бути проданий в країну призначення в момент подання митної декларації (тобто ціна, що укладається між незалежними один від одного продавцем і покупцем на умовах повної ринкової конкуренції).

Відповідно до Генеральної угоди про тарифи і торгівлю (ГАТТ), підписаної 30 жовтня 1947 року, оцінка імпортованого товару для митних цілей (митна вартість) повинна ґрунтуватись на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито.

Згідно Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року митною вартістю імпортованих товарів є їх контрактна вартість, тобто ціна, що фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт до країни імпорту.

Відповідно до вимог ч.1 ст.51 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм Митного кодексу України.

При цьому, відповідно до вимог ч.2 ст.52 МК України, декларант або уповноважена ним особа зобов`язані подавати митниці достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню, а митний орган має право впевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості (п.1 ч. 5 ст.54 МК України).

Як встановлено вимогами ч.1 ст.53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно з вимогами ч.2 ст.53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1)декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У той же час, відповідно до вимог ч.3 ст.53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Тобто, вимоги вказаних норм дають змогу відокремити наступні обставини, за наявності яких митний орган має право зобов`язати декларанта подати додаткові документи для підтвердження митної вартості:

1) наявність розбіжностей між окремими документами;

2) наявність ознак підробки певних документів;

3) відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Таким чином, висновок митного органу щодо наявності даних обставин повинен бути обґрунтованим та підтверджений відповідними доказами. Так, встановивши розбіжність між документами чи відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Згідно з вимогами ч.1 ст.54 МКУ, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до вимог ч.4 ст.54 МКУ, орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У відповідності до вимог ч.5 ст.54 МКУ, орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Згідно з вимогами ч.6 ст.54 МКУ, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до вимог ч.1 ст.55 МКУ, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідно до вимог ст.57 МКУ, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 (визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів) і 60 (визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів) Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 (визначення митної вартості на основі віднімання вартості) Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 (визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість) Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч.2 ст.58 МКУ, основний метод визначення митної вартості не застосовується, якщо використані декларантом відомості не підтверджені документально або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

ОБГРУНТУВАННЯ ДОВОДІВ СТОРІН

Відповідач в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості зазначив, що подані документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару.

Проте, колегія суддів не погоджується з зазначеними висновками відповідача.

Так, наявними у справі доказами підтверджується, що заявлена позивачем митна вартість товару базувалась на документально підтверджених відомостях, що піддавалась обчисленню, поданих документів було достатньо для прийняття рішення на їх підставі, а тому відповідач неправомірно відмовив позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом, визначив митну вартість за резервним методом визначення митної вартості та прийняв оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів, з огляду на наступне.

Так, відповідно до частини 3 статті 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, зокрема: виписку з бухгалтерської документації; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару.

Основним методом визначення митної вартості товарів є метод - за ціною договору. Обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачу. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 12.03.2019 року у справі №803/3649/15.

Однією з підстав прийняття оскаржуваного рішення Одеською митницею зазначено, що підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до ч.2 ст.53 Митного кодексу України (далі МКУ) подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Згідно наказу МФУ від 24.05.2012 року №599 до зазначених документів можуть належати:- рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; - банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; - калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту. Банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури не надано.

Стосовно вищенаведеного, колегія суддів зазначає наступне.

На підтвердження вартості перевезення оцінюваних товарів декларантом надавалась довідка №02/23 від 22.02.2025 року складена вантажно-перевізником ФОП ОСОБА_1 , згідно якої вартість послуг склала 32 000,00 грн.

Додатково було надано Договір №01/CT-25 від 17.02.2025 року про транспортно-експедиційні послуги, укладений між ТОВ «Стайнорт» та ФОП ОСОБА_1 ; Заявку №1 до Договору №01/CT-25 від 17.02.2025 року про транспортно-експедиційні послуги; Акт здачі приймання робіт (наданих послуг) від 22.02.2025 року №13, калькуляцію транспортних витрат від вантажно-перевізника; Платіжну інструкцію №1803 від 28.02.2025 року.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що в копії митної декларації країни відправлення від 19.02.2025 року №25341300EX00134155 зазначено умови поставки FCA ISTANBUL, проте, поданій до митного оформлення зазначено інший географічний пункт переходу відповідальності за втрату товарів та витрат на транспортування товарів від продавця до покупця, а саме: BUYUKCEKMECE, колегія суддів зазначає наступне.

Митним брокером Постачальника було вказано в експортній декларації 25341300EX00134155 від 19.02.2025 року умови поставки FCA ISTANBUL, тобто, більш узагальнене місце поставки, у той же час місце поставки FCA BUYUKCEKMECE, (BUYUKCEKMECE (Бююкчекмедже) промисловий район в м.Стамбул) є більш точним та сказане в рахунку фактурі (Інвойс) №ADV050 від 18.02.2025 року, даний факт ніяким чином не впливає та не створює додаткові транспортні витрати на транспортування вантажу до кордонів України.

Таким чином, в МД №25UA92U5 від 24.02.2025 року, зазначено вірний географічний пункт переходу відповідальності за втрату товарів та витрат на транспортування товарів від продавця до покупця, а саме: BUYUKCEKMECE».

Поставка товару здійснювалась на умовах FCA Інкотерм 2010 (згідно з офіційним тлумаченням торговельних термінів Міжнародних правил торгівлі Інкотермс термін FCA, або Франко перевізник (...назва місця). Зі змісту зазначеного терміну вбачається, що базис поставки на умовах FCA покладає зобов`язання по завантаженню на продавця, а також продавець зобов`язаний сплатити експортні витрати. А тому, така складова митної вартості товару, що був поставлений, як витрати на навантаження у даному конкретному випадку не потребують додаткового підтвердження.

Також, колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про те, що копія митної декларації країни відправлення, паспорт безпеки надано без перекладу українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна (стаття 254 Митного кодексу України), оскільки декларантом подано копію декларації країни відправлення 25341300EX00134155 від 19.02.2025 року та наступні паспорти безпеки від Постачальника складені англійською мовою: паспорт безпеки AKDRY ZIRCONIUM OCTOATE 6% відповідно до Додатку II до REACH Регламенту (ЄС) 2020/878 та Додатку II до REACH UK від 16.02.2024 року; паспорт безпеки AKDRY COBALT OCTOATE 10% відповідно до Додатку II до REACH - Регламенту (ЄС) 2020/878 та Додатку II до REACH UK від 10.02.2024; паспорт безпеки AKDRY CALCIUM OCTOATE 4% відповідно до Додатку II до REACH - Регламенту (ЄС) 2020/878 та Додатку II до REACH UK від 02.12.2024 року; паспорт безпеки НОМЕР_3 відповідно до 1907/2006/EC (REACH), 453/2010/EU, 2015/830/ЄС від 22.05.2022 року; паспорт безпеки НОМЕР_4 паспорт безпеки відповідно до 1907/2006/EC (REACH), 453/2010/EU, 2015/830/ЄС від 22.05.2023 року; паспорт безпеки AKDRY DRIER 24 OCTOATE відповідно до Регламенту (ЄС) №1907/2006 від 15.05.2024 року.

Згідно з вимогами ст.254 МК України, документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються митному органу українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування.

30.08.2022 року Україна приєдналася до Конвенції про спрощення формальностей у торгівлі товарами від 20.05.1987 р. Крім того, 05.09.2022 року на полях Ради Асоціації Україна-ЄС була підписана Угода між Україною та Європейським Союзом про участь України в «Митниці», Програмі Союзу для співробітництва в митній сфері та Угода між Україною та Європейським Союзом про участь України у програмі Європейського Союзу для співробітництва в галузі оподаткування «Fiscalis». В згаданих Програмах беруть участь всі країни члені і кандидати у члени ЄС (Туреччина кандидат у члени ЄС).

Крім того, відповідно до вимог ст.1 Закону України «Про застосування англійської мови в Україні» Англійська мова належить до мов міжнародного спілкування в Україні.

Відповідно до вимог ч.2 ст.2 Закону України «Про застосування англійської мови в Україні» метою цього Закону є сприяння забезпеченню застосування англійської мови як однієї з мов міжнародного спілкування на всій території України у публічних сферах суспільного життя, визначених цим Законом.

Таким чином, надання паспортів безпеки до митного органу англійською мовою не є порушенням ст.254 МК України.

Відповідно до вимог ч.1 ст.6 Конвенції, Декларація повинна бути заповнена однією з офіційних мов Договірних сторін, яка є прийнятною для компетентних органів країни, в якій виконують формальності для експорту чи транзиту. У разі необхідності, митний орган країни призначення чи транзиту може вимагати, щоб декларант або його представник у такій країні надав переклад зазначеної декларації офіційною мовою або однією з офіційних мов такої країни.

Копія перекладу митної декларації країни відправлення (експортної декларації) 25341300EX00134155 від 19.02.2025 року, складеної митним брокером Постачальника, була надана.

Крім того, відповідно до вимог п.8 ч.3 ст.53 МК України декларантом було надано довідки про ціну №0101/1-inf від 28.02.2025 року та №0101/2-inf від 28.02.2025 року, видані ТОВ «Експоцентр Одеса», якими підтверджено вартості вантажу в Євро на умовах постачання FCA BUYUKCEKMECE, Туреччина (умови Інкотермс 2010).

У постанові від 30.04.2020 року по справі №820/231/16 Верховний Суд вказує, що отримана з Центральної бази даних ЄАІС ДМСУ інформація про вантажну митну декларацію, на яку митний орган посилається при коригуванні митної вартості, не є достатнім доказом ціни, за яку відповідну партію товару було дійсно імпортовано до України, оскільки при здійсненні контролю за коригуванням митної вартості, проведеним митним органом за другорядним методом, митний орган повинен довести, що: відповідний товар за певною митною вартістю був дійсно ввезений до України; що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) не було оскаржене до суду та скасоване судом, тощо.

Отже, судом першої інстанції вірно встановлено, що спірне рішення про коригування митної вартості товарів №UA500500/2025/000117/1 від 01.03.2025 року та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного № UA500500/2025/000185 від 01.03.2025 року прийняті відповідачем необґрунтовано, тобто без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

З огляду на зазначене, оцінивши докази, які є у справі, проаналізувавши положення законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення адміністративного позову та скасування спірного рішення про коригування митної вартості №UA500500/2025/000117/1 від 01.03.2025 року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного №UA500500/2025/000185 від 01.03.2025 року.

Стосовно позовної вимоги про зобов`язання Одеської митниці (код ЄДРПОУ ВП44005631, адреса місцезнаходження: 65078, м. Одеса, вул. Юрія та Івана Лип, буд. 21А) сформувати електронний висновок про повернення Товариству з обмеженою відповідальністю «СТАЙНОРТ» з державного бюджету надміру сплачених митних та інших платежів: ввізного мита у розмірі 1 689,45 грн. (одна тисяча шістсот вісімдесят дев`ять гривень 45 коп.) та ПДВ у розмірі 67 915,68 грн. (шістдесят сім тисяч дев`ятсот п`ятнадцять гривень 68 коп.) за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАЙНОРТ» та надіслати сформований електронний висновок з накладеними кваліфікованими електронними підписами та кваліфікованими електронними печатками Одеської митниці до Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області для виконання, колегія суддів зазначає наступне.

Так, порядок внесення та повернення авансових платежів (передплати) регулюється статтею 299 МКУ. Відповідно до частини п`ятої статті 299 МКУ повернення коштів авансових платежів здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, якщо заяву про повернення подано до митного органу протягом 1095 днів з дня внесення таких коштів на рахунок митного органу.

Відповідно до положень Бюджетного кодексу України, Податкового кодексу України та Митного кодексу України, наказом Міністерства фінансів України від 18.07.2017 року №643 затверджений Порядок повернення авансових платежів (передоплати) і помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів (далі Порядок № 643).

Порядок повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені визначений розділом III Порядку №643.

Згідно вимог Порядку №643, повернення з державного бюджету помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені здійснюється за заявою платника податків, яка подається до митниці Держмитслужби, та до якої додаються: документи, що підтверджують суму помилково та/або надміру сплачених митних, інших платежів та пені; виконавчий лист суду та/або рішення суду, що набрало законної сили (за наявності), щодо скасування рішення митниці Держмитслужби, яке призвело до виникнення помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені; документи, що підтверджують право на перенесення граничних строків для подання заяви щодо повернення надміру сплачених митних платежів (за наявності).

Згідно із пунктом 1 розділу III Порядку №643, для повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів платником податків подається до митниці заява довільної форми протягом 1095 днів від дня її виникнення.

Пунктом 3 розділу III Порядку №643, визначені вимоги до заяви. Платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов`язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку.

Заяву платника розглядають відповідні структурні підрозділи митниці, за визначенням керівника митниці.

Перевіряється факт перерахування суми коштів з відповідного рахунку до державного бюджету та відсутність у платника податків податкового боргу за допомогою засобів АСМО.

Відповідно до пункту 6 розділу III Порядку № 643, якщо за результатами розгляду заяви митницею Держмитслужби встановлено наявність підстав для повернення коштів, митниця формує висновок про повернення з державного бюджету помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені за формою згідно Порядку № 643.

У разі, якщо заявником не виконано вимоги пунктів 1-3 розділу III Порядку № 643, надано недостовірні дані та/або має податковий борг (крім випадків визначення в заяві напряму перерахування коштів на погашення податкового боргу), готується та надсилається заявнику письмова обґрунтована відмова у відповідності до пункту 8 розділу III Порядку № 643.

У відповідності до пункту 6 розділу III Порядку № 643, висновок про повернення з державного бюджету помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені готується за умови якщо за результатами розгляду заяви митницею Держмитслужби встановлено наявність підстав для повернення коштів.

З огляду на вищевикладене, обов`язковою умовою для здійснення повернення надмірно сплачених сум митних платежів є подання заяви про таке повернення за наявності підстав, з дотриманням процедури і на умовах, встановлених Порядком №643.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що зазначена позовна вимога є передчасною, оскільки на момент звернення до відповідача з відповідною заявою рішення про коригування митної вартості не було скасоване судом, а отже було чинним.

Стосовно позовної вимоги про стягнення збитків, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з вимогами ст.56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до вимог ст.11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Пунктом 8 частини 2 статті 16 даного Кодексу встановлено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Отже, збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ кредитора, пов`язане з обмеженням його інтересів як учасника певних суспільних відносин і яке проявилося у здійснених ним витратах, в утраті або пошкодженні його майна або у втраті доходів, які він повинен був отримати.

Відшкодування збитків (упущеної вигоди) є видом цивільно-правової відповідальності.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені статтею 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи вказаних органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені у статтях 1173 та 1174 ЦК України.

Статтею 1173 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи (стаття 1174 ЦК України).

Відповідно до вимог ч.2 ст.30 МК України, шкода, заподіяна особам та їх майну неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю митних органів або їх посадових осіб чи інших працівників при виконанні ними своїх службових (трудових) обов`язків, відшкодовується цими органами, організаціями у порядку, визначеному законом.

Підставою для застосування цивільно-правової відповідальності відповідно до статті 1166 ЦК України є наявність в діях особи складу цивільного правопорушення, елементами якого, з урахуванням особливостей, передбачених статтями 1173, 1174 ЦК України, є заподіяна шкода, протиправна поведінка та причинний зв`язок між ними.

Положення ст.ст.1173, 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою, між тим не заперечується обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення збитків.

У постанові Верховного Суду від 28 жовтня 2020 року у справі №904/3667/19 вказано, що у справах про відшкодування шкоди доведення обґрунтованості заявлених вимог покладається на позивача, який має надати докази наявності шкоди, протиправності поведінки того, хто заподіяв шкоду, та причинного зв`язку такої поведінки із заподіяною шкодою. Для настання цивільно-правової відповідальності відповідача за заподіяння матеріальної шкоди позивачеві необхідно довести наявність усієї сукупності вищезазначених умов, які необхідні для відшкодування шкоди за правилами статей 1173, 1174 ЦК України, тоді як відсутність хоча б однієї з цих умов виключає настання відповідальності.

Як вбачається з позовної заяви, позивач визначає у якості матеріальної шкоди витрати, понесені у зв`язку з перекладом митної декларації країни відправлення (експортної декларації) 25341300EX00134155 від 19.02.2025 року у розмірі 800,00 грн., та отримання довідок про ціну № 0101/1-inf від 28.02.2025 року та № 0101/2-inf від 28.02.2025 року, виданих ТОВ «Експоцентр Одеса», у розмірі 3 900,00 грн.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що в даному випадку вказані витрати не є матеріальною шкодою, оскільки вказані довідки є необхідними для встановлення митної вартості товару, та на них, як на докази підтвердження митної вартості товару у позовній заяві посилається сам позивач.

За правилами частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до вимог ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Статтею 242 КАС України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до положень п.1 ч.3 ст.132 КАС України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

При вирішенні питання щодо розподілу витрат на професійну (правничу) допомогу суд, відповідно до положень ч.5, ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», ч.5 ст.242 КАС України враховує висновки Верховного Суду щодо застосування норм права.

Так, відповідно до висновків Верховного Суду, які викладені у постанові від 15 травня 2018 року у справі №821/1594/17, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з того, що компенсація таких витрат здійснюється у порядку, передбаченому статтею 134 КАС України, яка не обмежує розмір таких витрат.

За змістом статті 134 КАС України за результатами розгляду справи, витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Як вбачається з аналізу наведених правових норм, документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Цей висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21 березня 2018 року у справі № 815/4300/17, від 11 квітня 2018 року у справі №814/698/16.

Колегією суддів встановлено, що 25.02.2025 року між ТОВ «СТАЙНОРТ» та адвокатом Акрабовою О. М. було укладено договір про надання правничої допомоги №25/02.

Відповідно до Пункту 2 Додаткової угоди №1 Сторони погодили, що загальна вартість юридичних послуг Адвоката з професійної правничої допомоги (гонорару) щодо судового захисту в Одеському окружному адміністративному суді прав Клієнта при розгляді даної позовної заяви про скасування рішення про коригування рішення про коригування митної вартості товарів №UA500500/2025/000117/1 від 01.03.2025 року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500500/2025/000185 від 01.03.2025 року, стягнення збитків, зобов`язання вчинити дії, становить 5 000,00 (п`ять тисяч ) гривень.

Колегія суддів зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Тобто, суд оцінює рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи була їх сума обґрунтованою.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката є співрозмірним зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, тому стягнення адвокатських витрат в сумі 5000,00 грн. відповідає критеріям розумності, співрозмірності та справедливості.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про можливість відшкодування витрат на правову допомогу та стягнення з відповідача на користь позивача 5000,00 грн.

Відповідно до вимог ч.2 ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до вимог ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308; 311; 315; 316; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Одеської митниці залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 травня 2025 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Суддя-доповідач О.В. Джабурія
Судді К.В. Кравченко Н.В. Вербицька