Справа № 320/11942/22
Суддя: Василенко Ярослав Миколайович
Дата ухвалення: 2025-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Ганечко О.М., Кузьменка В.В.,

за участю секретаря Шляги А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у м. Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 11.04.2023 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у м. Києві про визнання протиправними та скасування наказів, звільнення зі служби в поліції, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- визнати протиправними та скасувати накази Головного управління Національної поліції у м. Києві № 1229 від 18.11.2022 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських Печерського управління поліції" в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності - звільнення зі служби в поліції ОСОБА_1 та №1841 о/с від 28.11.2022 "Про особовий склад" про звільнення зі служби в поліції ОСОБА_1 ;

- поновити ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді старшого оперуповноваженого сектору розшуку злочинців і зниклих громадян відділу кримінальної поліції Печерського УП ГУ НП у м. Києві;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУ НП в м. Києві на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 28.11.2022 по день прийняття судового рішення;

- рішення суду в частині поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 11.04.2023 позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням Головне управління Національної поліції у м. Києві звернулося до Шостого апеляційного адміністративного суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що зазначена апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , є громадянином України, про що свідчить паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Ставищенським РВ ГУМВС України в Київській області 18.02.1998; проходив службу в органах Національної поліції з 07.11.2015, займав посаду старшого оперуповноваженого сектору розшуку злочинців і зниклих громадян відділу кримінальної поліції Печерського УП ГУ НП в м. Києві; дисциплінарних стягнень на момент проведення стосовно нього службової перевірки, не мав.

З матеріалів справи вбачається, що 16.09.2022, на ім`я начальника ГУ НП в м. Києві, генерала поліції третього рангу І. Вигівського від начальника Печерського УП ГУ НП в м. Києві А.Дуброви надійшла доповідна записка про виявлені факти можливого розголошення персональних даних службовими особами Печерського УП, в якій зазначено, що йому як керівнику Печерського УП, надходили сигнали, що старший оперуповноважений сектору розшуку злочинців та зниклих громадян відділу кримінальної поліції Печерського УП, капітан поліції ОСОБА_1 можливо використовував ресурси системи ІПНП у приватних цілях, систематично здійснював перевірку громадян та транспортних засобів, які не були пов`язані із безпосереднім виконанням його службових обов`язків. Так, окремі поліцейські Печерського УП, маючи доступ до інформаційно-телекомунікаційної системи "Інформаційний портал Національної поліції України" перевіряли інформацію про певних осіб.

УП на підставі вищевказаної доповідної записки, начальник ГУ НП в м. Києві Вигівській І., 12.10.2022, видав наказ №1327 "Про призначення та проведення службового розслідування" з проведення службового розслідування можливого порушення службової дисципліни, законодавства у сфері захисту інформації та використання можливостей інформаційно-комунікаційної системи "Інформаційний портал Національної поліції України" в особистих цілях, не пов`язаних з безпосереднім виконанням службових завдань. Пунктом 2 Наказу №1327 визначено кількісний та персональний склад членів комісії: голова - начальник Печерського УП ГУ НП в м. Києві Дуброва А.; заступник - перший заступник начальника Печерського УП ГУ НП в м. Києві Лозінськиий О.; начальник відділу моніторингу Печерського УП ГУ НП в м. Києві Ферман М.; начальник сектору інформаційної підтримки Печерського УП Неподобний А.; старший оперуповноважений в особливо важливих справах Київського міського управління внутрішньої безпеки Департаменту внутрішньої безпеки Ковтун В.; старший інспектор відділу службових розслідувань управління головної інспекції Задорожна М.; помічник чергового чергової частини відділу моніторингу Печерського УП Фокасій М .

За результатом проведення службового розслідування дисциплінарною комісією було складено висновок від 25.10.2022, затверджений начальником Головного управління Національної поліції в м. Києві генералом поліції третього рангу І. Вигівським. У вказаному висновку зазначено, що у ході проведення службового розслідування встановлено 9 фактів безпідставної перевірки осіб в підсистемі «особа» ІПНП та 1 факт безпідставної перевірки транспортного засобу в підсистемі «Гарпун», а саме:

- 24.05.2022 о 12:14 ОСОБА_1 з ІР-адреси НОМЕР_2 здійснив перевірку облікових даних громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , загальна кількість запитів - 2. Разом із цим, старший оперуповноважений 23.06.2022, о 08.09 з IP-адреси 10.0.30.84 здійснив повторну перевірку вищезазначеного громадянина, загальна кількість запитів - 7. Згідно інформації наданої відділом кадрового забезпечення Печерського УПІ ОСОБА_5 є колишнім співробітником Печерського РУ ГУ МВС України по м. Києву та проходив службу в органах внутрішніх справ на посаді оперуповноваженого;

- 24.05.2022 о 12:14. ОСОБА_1 з ІР-адреси НОМЕР_2 здійснив перевірку облікових даних громадянки ОСОБА_6 , загальна кількість запитів - 2. Разом із цим, останній 23.06.2022, о 08.09 з ІР-адреси НОМЕР_2 здійснив повторну перевірку ОСОБА_6 , загальна кількість запитів - 5;

- 24.05.2022 о 12:14 ОСОБА_1 з ІР-адреси НОМЕР_2 здійснив перевірку облікових даних громадянина ОСОБА_7 , загальна кількість запитів - 35. Також, під час перевірки зазначеної особи позивач неодноразово змінював число, місяць та рік народження, що свідчить про направлення запитів, які завідомо нададуть значний беззмістовний набір даних. Разом із цим, ОСОБА_1 23.06.2022, о 19.38 з ІР-адреси НОМЕР_2 повторно здійснював перевірку облікових даних ОСОБА_7 , загальна кількість запитів - 48. Аналогічно із вищезгаданим випадком 23.06.2022 здійснювалося направлення запитів, які завідомо нададуть значний беззмістовний набір даних;

- 21.06.2022 о 12:22 ОСОБА_1 з ІР-адреси НОМЕР_2 здійснив перевірку облікових даних громадянина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , загальна кількість запитів - 29;

- 30.05.2022 о 20:40 ОСОБА_1 з ІР-адреси НОМЕР_2 здійснив перевірку транспортного засобу державний номер НОМЕР_3 , загальна кількість запитів - 3. Водночас, відповідно до затвердженого плану-розрахунку нарядів Печерського УП на 30.05.2022, вищезазначений поліцейський у період часу із 20.00 30.05.2022 по 08.00 31.05.2022 повинен був здійснювати охорону публічної безпеки та порядку на блокпосту по АДРЕСА_1 . Перевірка транспортного засобу д.н. НОМЕР_3 здійснювалася з IP-адреси, що розташована у адміністративній будівлі Печерського УП по вул. Князів Острозьких, 30, у м. Києві;

- 27.06.2022 о 17:50 ОСОБА_1 з ІР-адреси НОМЕР_2 здійснив перевірку облікових даних громадянки ОСОБА_9 , загальна кількість запитів - 15;

- 05.07.2022 о 20:19 ОСОБА_1 з ІР-адреси НОМЕР_2 здійснив перевірку облікових даних громадянина ОСОБА_10 , загальна кількість запитів - 19. Також, під час перевірки цього чоловіка оперуповноважений неодноразово змінював число, місяць та рік народження, що свідчить про направлення запитів, які завідомо могло надати значний беззмістовний набір даних. Разом із цим, відповідно до затвердженого плану-розрахунку нарядів Печерського УП на 05.07.2022, вищезазначений поліцейський у період часу із 20.00 05.07.2022 по 08.00 06.07.2022 повинен був здійснювати охорону публічної безпеки та порядку на блокпосту по АДРЕСА_1 . Однак, перевірка ОСОБА_10 за обліками ІГНІІ здійснювалася з ІР-адреси, що розташована у адміністративній будівлі Печерського УП по вул. Князів Острозьких, 30, у м. Києві ;

- 05.07.2022 о 22:42 ОСОБА_1 з ІР-адреси НОМЕР_2 здійснив перевірку облікових даних громадянина ОСОБА_11 , загальна кількість запитів - 20. Разом із цим, відповідно до затвердженого плану-розрахунку нарядів Печерського УП на 05.07.2022, вищезазначений поліцейський у період часу із 20.00 05.07.2022 по 08.00 06.07.2022 повинен був здійснювати охорону публічної безпеки та порядку на блокпосту по АДРЕСА_1 . Однак, перевірка ОСОБА_11 за обліками ІПНП здійснювалася із з ІР-адреси, що розташована у адміністративній будівлі Печерського УП по вул. Князів Острозьких, 30, у м. Києві ;

- 12.07.2022 о 09:32 ОСОБА_1 з ІР-адреси НОМЕР_2 здійснив перевірку облікових даних громадянина ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , загальна кількість запитів - 1. Згідно даних ІПНП та державної міграційної служби України вищезазначений громадян з 01.12.2019 рахується померлою особою, а відповідно виникають обґрунтовані підозри щодо законності здійсненої перевірки. Зокрема, у ході службової діяльності ОСОБА_1 не міг здійснювати перевірку облікових даних померлої особи, а відповідно його дії є неправомірними та безпідставними;

- 28.07.2022 о 10:19 ОСОБА_1 з ІР-адреси НОМЕР_2 здійснив перевірку облікових даних громадянина ОСОБА_13 , загальна кількість запитів - 28. Також, під час перевірки цього чоловіка оперуповноважений неодноразово змінював число, місяць та рік народження, що свідчить про направлення запитів, які завідомо нададуть значний беззмістовний набір даних;

- 08.08.2022 о 15:17 ОСОБА_1 з ІР-адреси НОМЕР_2 здійснив перевірку облікових даних громадянина ОСОБА_14 , загальна кількість запитів - 69. У свою чергу, така значна кількість пошукових запитів по вищезазначеному громадянину із зміною деяких персональних даних свідчить про безпідставну хаотичну перевірку особи;

Установлено також, що в період часу з 01.03.2022 по 30.08.2022 у старшого оперуповноваженого ОСОБА_1 на виконанні знаходилось 3 матеріали єдиного обліку та 1 матеріал вхідної кореспонденції. Після вивчення та аналізу вищезазначених матеріалів, дисциплінарною комісією встановлено, що особи, які перевірялися ОСОБА_1 за обліками ІПНП будь-яким чином не пов?язані із матеріалами вхідної кореспонденції та єдиного обліку, які перебували у нього на виконанні. Тобто, особи, персональні дані яких вивчав позивач, не являлись заявниками або іншими учасниками події у матеріалах, які офіційно доручались йому на виконання.

Разом із цим, згідно інформації режимно-секретного сектору Печерського УП, ОСОБА_1 із 24.02.2022 був позбавлений доступу до державної таємниці.

У свою чергу, це унеможливлювало заводити оперативно-розшукові справи, здійснювати оперативно-розшукові заходи, опрацьовувати матеріали та секретну інформацію, що має ступені секретності «Цілком таємно» і «Таємно».

Крім цього, встановлено, що у період часу з 01.01.2022 по 30.08.2022 ОСОБА_1 не отримував на виконання доручення слідчих або дізнавачів у порядку статті 41 КПК України, що підтверджується інформацією сектору документального забезпечення Печерського УП та керівництва відділу кримінальної поліції цього ж підрозділу поліції.

Хоча, ОСОБА_1 повністю не заперечує факт того, що він здійснював перевірку вищезазначених осіб з використанням можливостей ІПНП, однак, у ході проведення службового розслідування, не надавав дисциплінарній комісії будь-яких доказів, що підтверджують законність проведених ним перевірок.

Враховуючи вищевикладене, члени дисциплінарної комісії дійшли висновку, що ОСОБА_1 неодноразово здійснював безпідставні перевірки осіб за обліками ІПНП. Ці дії будь-яким чином не були пов?язані із безпосереднім виконанням його функціональних обов`язків, а отримана ним службова інформація з обмеженим доступом використовувалася у приватних цілях. У межах службового розслідування не було встановлено яким чином дана інформація була використана позивачем у власних цілях та збитків, які гіпотетично могли бути завдані такими діями.

Незважаючи на це, відповідач дійшов висновку, що дії ОСОБА_1 призвели до порушення основоположних прав і свобод людини в частині забезпечення захисту інформації, яка використовується правоохоронними органами для реалізації прав, свобод й законних інтересів суспільства та вказав, що в ході проведення службового розслідування знайшли своє об?єктивне підтвердження інші факти порушення службової дисципліни, а також прав, свобод та законних інтересів громадян в частині незабезпечення належного реагування та розгляду заяв і повідомлень щодо вчинення кримінальних або адміністративних правопорушень.

Комісія вказала, що під час вивчення матеріалів єдиного обліку, розглянутих у 2022 році на підставі Закону України «Про звернення громадян», виявлено 5 матеріалів єдиного обліку, які відповідно до вимог статті 214 КПК України підлягали внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Однак, поліцейськими Печерського УП списані «до справи», незважаючи на явні ознаки вчинення кримінального правопорушення.

Зокрема, 04.08.2022, на спецлінію « 102» Національної поліції України від громадянина ОСОБА_15 надійшло повідомлення з інформацією, що того ж дня, близько 21.00 невстановлена особа таємним шляхом викрала сумку у якій знаходилося 1000 гривень та мобільний телефон «HUAWEI». Дане повідомлення зареєстровано в Журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні, адміністративні правопорушення та інші події Печерського УП за № 17345, 18105 від 04.08.2022.

У подальшому, керівництвом підрозділу виконання вищезазначеного матеріалу було доручено ОСОБА_1 , який, в порушення вимог частини першої статті 15 Закону України «Про звернення громадян» та пунктів 2 та 3 розділу IV Порядку розгляду звернень та організації проведення особистого прийому громадян в органах та підрозділах Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 15.11.2017 №930, не дослідив усі порушенні у зверненні питання, не зв?язався із заявником та за результатом перевірки склав довідку, яка за змістом не відповідає порушеним у зверненні питанням. Поряд із цим, ОСОБА_1 провів неповну та необ?єктивну перевірку про результати якої письмово не поінформував автора звернення у встановлений чинним законодавством України строк.

Аналогічним чином ОСОБА_1 було прийнято рішення щодо списання «до справи» матеріалу за зверненням громадянина ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого у ЄО Печерського УП за №17783 від 09.08.2022.

Крім того, 22.08.2022 на спецлінію « 102» Національної поліції України від диспетчера бригади швидкої медичної допомоги надійшло повідомлення щодо отримання тілесних ушкожень громадянином ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Ці повідомлення зареєстровані у Журналі ЄО Печерського УП за №19160 та 19174 від 22.08.2022.

Членами дисциплінарної комісії здійснено телефонне опитування ОСОБА_20 та ОСОБА_18 з питань, що стосувалися розгляду їх звернень до поліції. У ході розмови із громадянами установлено, що ОСОБА_1 жодним чином із ними не зв?язувався для уточнення додаткових обставин справи та, не запропоновував їм написати письмову заяву щодо вчинення кримінального правопорушення. Внаслідок, чого громадяни залишися невдоволеними роботою поліцейських та станом реагування на свої звернення.

За результатом проведеного службового розслідування, 18.11.2022, було прийнято наказ ГУ НП в м. Києві №1229 про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції за порушення вимог частини першої статті 28 Закону України «Про Національну поліцію», частини першої статті 18 Закону України "Про Національну поліцію", частини першої статті 15 Закону України "Про звернення громадян", пунктів 2 та 3 розділу IV Порядку розгляду звернень та організації проведення особистого прийому громадян в органах та підрозділах Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 15.11.2017 №930, пунктів 5 та 7 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, абзаців першого, другого, третього пункту 1, абзаців третього та четвертого пункту 2 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, пункту 6 розділу IV Положення про інформаційно-комунікаційну систему «Інформаційний портал Національної поліції України», затвердженого наказом МВС України від 03.08.2017 №676, вимог зобов`язання про нерозголошення персональних даних, пунктів 5 та 6 листа ГУНІ у м. Києві від 06.07.2022 № 3269/125/01/31-2022 та наказ від 28.11.2022 №1841 о/с "Про особий склад" про звільнення зі служби в поліції.

Вважаючи накази Головного управління Національної поліції у м. Києві № 1229 від 18.11.2022 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських Печерського управління поліції" в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності - звільнення зі служби в поліції ОСОБА_1 та № 1841 о/с від 28.11.2022 "Про особовий склад" про звільнення зі служби в поліції ОСОБА_1 протиправними, позивач звернувся з даним позовом до суду першої інстанції.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що здійснюючи перегляд персональних даних деяких осіб в системі ІПНП позивач не допускав несанкціонованого доступу до інформації; пошукові дії та перегляд інформації в електронній системі ІПНП не утворюють дисциплінарного проступку, не відповідають визначенню обробка персональних даних; такі дії були вчинені в межах повноважень та рівня доступу, наданого ОСОБА_1 до системи; відповідачем не доведено факт перевірки саме ОСОБА_1 9 осіб в інформаційній базі даних ЄІС МВС - ІПНП; заборона на такі дії документами внутрішньовідомчої нормативно - правової регламентації та практик застосування не встановлена; використання одержаної інформації позивачем в базі персональних даних в процесі перевірки не виявлена, розголошення такої інформації не встановлено; неправомірне використання персональної інформації відповідачем не виявлено та негативні наслідки від таких дій не встановлені, що визнано і у висновку службового розслідування.

Також судом зазначено, що відповідачем було застосовано непропорційний вид стягнення до позивача та не враховано його нагороди і заохочення. Крім іншого, судом підкреслено, що всупереч вимог чинного законодавства звільнення позивача відбувалося під час перебування його на лікарняному. У зв`язку з чим суд прийшов до висновку, що спірні накази є протиправними і підлягають скасуванню, а позивач - поновленню на попередньо займаній посаді із стягненням на його користь середнього заробітку.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що судом було залишено поза увагою зобов`язання поліцейського, який користується системою ІПНП, не розголошувати у будь-який спосіб отриману з даної системи інформацію, зберігати у таємниці пароль для входу в таку систему, а після завершення роботи чи тимчасового залишення робочого місця здійснювати вихід із системи. Зауважує, що всупереч висновків суду позивач безпідставно не забезпечив належну перевірку матеріалів, що стало наслідком списання їх «до справи» за наявності очевидних ознак кримінальних правопорушень. Крім того, підкреслює, що дисциплінарною комісією враховано всі обставини, що мають значення при визначенні виду дисциплінарного стягнення.

Колегія суддів вважає доводи апелянта необґрунтованими та погоджується з рішенням суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII).

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону № 580-VIII у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 18 Закону №580-VIII, яку покладено в основу спірного наказу, визначено, що поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Відповідно до ч.1-2 ст. 19 Закону №580-VIII у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Положеннями ч. 1-2 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року №2337-VIII, визначено поняття службової дисципліни. Так, службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників. Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Згідно зі статтею 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарний проступок - це невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни. Відповідно до ч.1-3 ст. 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.

Положеннями ч. 1 ст. 12 Дисциплінарного статуту передбачено, що дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Згідно з ч.1-3 ст. 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків. Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони. До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Відповідно до ч.1-6 ст. 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського. Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку. У разі надходження до органу поліції матеріалів про вчинення поліцейським адміністративного правопорушення, що складені в порядку, визначеному Кодексом України про адміністративні правопорушення, службове розслідування не призначається, а рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності приймається на підставі зазначених матеріалів.

Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою. Відповідно до ч.10 ст. 14 Дисциплінарного статуту порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України. Проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії, - ч.1 ст. 15 Дисциплінарного статуту. За результатами проведеного службового розслідування дисциплінарна комісія приймає рішення у формі висновку, - ч. 15 ст.15 Дисциплінарного статуту.

У висновку за результатами службового розслідування зазначаються: 1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; 2) підстава для призначення службового розслідування; 3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; 4) пояснення поліцейського щодо обставин справи; 5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; 6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; 7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; 9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; 10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; 11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку, ч.1-3 ст. 19 Дисциплінарного статуту. Висновок підписується всіма членами дисциплінарної комісії, що проводила розслідування. Члени дисциплінарної комісії мають право на окрему думку, що викладається письмово і додається до висновку.

Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби. Частинами ч. 7-9 ст. 19 Дисциплінарного статуту визначено, що у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції. Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби. За кожен дисциплінарний проступок не може застосовуватися більше одного дисциплінарного стягнення. Якщо поліцейський вчинив кілька дисциплінарних проступків, стягнення застосовується за сукупністю вчинених дисциплінарних проступків та враховується під час визначення виду дисциплінарного стягнення.

Дисциплінарне стягнення виконується негайно, але не пізніше місяця з дня його застосування, не враховуючи часу перебування поліцейського у відпустці, відрядженні або на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності). Після закінчення зазначеного строку дисциплінарне стягнення не виконується, - ч. 1-3 ст. 22 Дисциплінарного статуту. Наказ про застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення виконується шляхом його оголошення в органі (підрозділі) поліції та особистого ознайомлення поліцейського з ним. У разі відмови особи від ознайомлення з наказом про це складається акт. Дисциплінарні стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь та звільнення із служби в поліції виконуються (реалізуються) шляхом видання наказу по особовому складу.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що згідно правової позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 23.11.2023 у справі № 420/14443/22 повноваження керівника щодо обрання одного з видів дисциплінарного стягнення у період дії воєнного стану залишаються дискреційними, але з урахуванням особливості його застосування, визначеного у статті 29 Дисциплінарного статуту, зокрема, з дотриманням порядку зростання.

Процедура проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування визначені Порядком проведення службових розслідувань у Національній поліції України, який затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 №893 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 28.11.2018 за № 1355/32807. Відповідно до п. 1-2 розділу V Порядку №893, проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків. Службове розслідування розпочинається з дня видання наказу про його призначення та завершується в день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка виконує його обов`язки, висновку службового розслідування. Якщо закінчення строку проведення службового розслідування припадає на вихідний чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Пунктом 4 розділу V визначено, що службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку. Згідно з пунктом 7 розділу V Порядку №893 розгляд справи дисциплінарною комісією проводиться зазвичай у формі письмового провадження.

Збирання та перевірка матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського у разі розгляду справи у формі письмового провадження здійснюються зазвичай шляхом: одержання пояснень щодо обставин справи від поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та від інших осіб; одержання в органах, закладах, установах поліції та їх підрозділах чи за запитом в інших органах державної влади та органах місцевого самоврядування необхідних документів або їх копій та долучення до матеріалів справи; отримання консультацій спеціалістів з питань, що стосуються службового розслідування. У разі розгляду справи у формі письмового провадження рішення дисциплінарною комісією приймається без повідомлення та (або) виклику інших учасників службового розслідування на підставі наявних у справі матеріалів.

За приписами п.13 розділу V Порядку №893, поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, та інші особи можуть надавати усні чи письмові пояснення з приводу відомих їм відомостей про діяння, що стало підставою для призначення службового розслідування.

Верховний Суд у постанові від 02.05.2019 у справі №825/1902/16 зазначив, що у разі притягнення позивача саме до дисциплінарної відповідальності, адміністративний суд під час розгляду справи повинен самостійно кваліфікувати поведінку особи на предмет наявності в ній ознак дисциплінарного проступку і дійти власних висновків щодо правомірності такої поведінки з відповідним застосуванням необхідних матеріально-правових норм.

При цьому, Верховний Суд у постанові від 10.04.2019 у справі №802/1150/17-а вказав на те, що під час правової оцінки правильності та обґрунтованості рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності, суд повинен фокусуватися насамперед на такому: чи прийнято рішення у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією та законами України; чи дійсно у діянні особи є склад дисциплінарного порушення; чи є встановлені законом підстави для застосування дисциплінарного стягнення; чи є застосований вид стягнення пропорційним (співмірним) із учиненим діянням.

Колегія суддів звертає увагу, що закон, який регулює правові відносини, пов`язані із захистом і обробкою персональних даних, і спрямований на захист основоположних прав і свобод людини і громадянина, зокрема права на невтручання в особисте життя, у зв`язку з обробкою персональних даних, є Закон України "Про захист персональних даних" від 1 червня 2010 року № 2297-VI.

За визначенням термінів та понять, які містяться в ст. 2 Закону України №2297-VI:

- персональні дані - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована;

- обробка персональних даних - будь-яка дія або сукупність дій, таких як збирання, реєстрація, накопичення, зберігання, адаптування, зміна, поновлення, використання і поширення (розповсюдження, реалізація, передача), знеособлення, знищення персональних даних, у тому числі з використанням інформаційних (автоматизованих) систем;

- одержувач - фізична чи юридична особа, якій надаються персональні дані, у тому числі третя особа; база персональних даних - іменована сукупність упорядкованих персональних даних в електронній формі та/або у формі картотек персональних даних;

- володілець персональних даних - фізична або юридична особа, яка визначає мету обробки персональних даних, встановлює склад цих даних та процедури їх обробки, якщо інше не визначено законом.

Контроль за додержанням законодавства про захист персональних даних у межах повноважень, передбачених законом, здійснюють такі органи:1) Уповноважений; 2) суди, - ст.22 Закону №2297-VI.

Положенням про інформаційно-комунікаційну систему «Інформаційний портал Національної поліції України», затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України 03.08.2017 №676, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28 серпня 2017 р. за №1059/30927, визначені основні завдання, призначення, суб`єкти та структура інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України», а також умови її функціонування.

Пунктом 1-3 розділу ІІІ Положення №676, передбачено, що інформаційно-комунікаційна система «Інформаційний портал Національної поліції України» - це сукупність технічних і програмних засобів, призначених для обробки відомостей, що утворюються у процесі діяльності Національної поліції України та її інформаційно-аналітичного забезпечення. Інформаційними ресурсами системи ІПНП є інформація, що утворена в процесі діяльності поліції та використовується: для наповнення та підтримки в актуальному стані баз (банків) даних, які входять до ЄІС МВС та визначені статтею 26 Закону України «Про Національну поліцію»; для формування баз даних у сфері управлінських відносин, необхідних для виконання покладених на поліцію повноважень; для формування баз даних, необхідних для забезпечення щоденної діяльності поліції, у сфері трудових відносин, фінансового забезпечення, документообігу.

В інформаційних ресурсах системи ІПНП обробляється інформація, яка належить до державних інформаційних ресурсів. Така інформація не підлягає поширенню та передачі іншим особам, крім випадків, встановлених законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України "Про захист інформації в інформаційно-комунікаційних системах" № 80/94-ВР умови обробки інформації в системі визначаються власником системи відповідно до договору з володільцем інформації, якщо інше не передбачено законодавством.

За визначенням понять Закону № 80/94-ВР (ст. 1) обробка інформації в системі - виконання однієї або кількох операцій, зокрема: збирання, введення, записування, перетворення, зчитування, зберігання, знищення, реєстрації, приймання, отримання, передавання, які здійснюються в системі за допомогою технічних і програмних засобів.

При цьому, "несанкціоновані дії щодо інформації в системі" -це дії, що провадяться з порушенням порядку доступу до цієї інформації, установленого відповідно до законодавства. Порядок доступу до інформації в системі - умови отримання користувачем можливості обробляти інформацію в системі та правила обробки цієї інформації.

Власник системи забезпечує захист інформації в системі в порядку та на умовах, визначених у договорі, який укладається ним із володільцем інформації, якщо інше не передбачено законом, - ч.1 ст. 5 Закону України "Про захист інформації в інформаційно-комунікаційних системах".

Власником системи ІПНП є Національна поліція України, - п.1 розділу 4 Положення №676.

Пунктом 2 розділу 4 Положення №676 визначено, що адміністратором системи ІПНП є уповноважений структурний підрозділ апарату центрального органу управління Національної поліції України.

Користувачами системи ІПНП є: посадові особи органів (підрозділів) поліції, яким в установленому порядку надано відповідні права доступу до інформації в системі ІПНП; фізичні особи та інші уповноважені посадові особи суб`єктів ЄІС МВС, яким в установленому порядку надано відповідні права доступу до інформації в ЄІС МВС. Власник системи ІПНП вживає заходів із організації матеріально-технічного та кадрового забезпечення, що необхідні для ефективного функціонування системи п.3 розділу 4 Положення №676.

Користувачі системи ІПНП зобов`язані не розголошувати у будь-який спосіб інформацію, яка їм стала відома у зв`язку з виконанням посадових обов`язків, крім випадків, передбачених законом, відповідають за достовірність інформації, що вводиться ними до відповідних інформаційних ресурсів системи ІПНП та зобов`язані дотримуватися законодавства у сфері захисту інформації, - п.6 розділу 4 Положення №676.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 на той час був посадовою особою органу поліції, якому в установленому законом порядку надано право доступу до інформації в системі ІПНП, тобто був законним користувачем цієї системи.

Службовою перевіркою було виявлено, що у період 01.01.2022 по 01.08.2022 було здійснено 9 перевірок осіб в підсистемі «особа» ІПНП та 1 факт перевірки транспортного засобу в підсистемі «Гарпун» ІПНП, а саме: 24.05.2022 о 12:14 з ІР-адреси НОМЕР_2 здійснено перевірку громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , загальна кількість запитів - 2. 23.06.2022 о 08:09 з IP-адреси 10.0.30.84 здійснена повторна перевірку вищезазначеного громадянина, загальна кількість запитів - 7. 24.05.2022 о 12:14 з ІР-адреси НОМЕР_2 здійснено перевірку облікових даних громадянки ОСОБА_6 , загальна кількість запитів - 2. Разом із цим, останній 23.06.2022 о 08:09 з ІР-адреси НОМЕР_2 здійснено повторну перевірку ОСОБА_6 , загальна кількість запитів - 5; 24.05.2022 о 12:14 з ІР-адреси НОМЕР_2 здійснено перевірку облікових даних громадянина ОСОБА_7 , загальна кількість запитів - 35. Також, під час перевірки зазначеної особи неодноразово змінювали число, місяць та рік народження. 23.06.2022 о 19:38 з ІР-адреси НОМЕР_2 повторно здійснена перевірка облікових даних ОСОБА_7 , загальна кількість запитів - 48.

23.06.2022 здійснювалося направлення запитів, які завідомо надавали беззмістовний набір даних; 21.06.2022 о 12:22 з ІР-адреси НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 здійснено перевірку облікових даних громадянина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , загальна кількість запитів - 29; 30.05.2022 з ІР-адреси НОМЕР_2 здійснена перевірка транспортного засобу державний номер НОМЕР_3 , загальна кількість запитів - 3.

27.06.2022 о 17.50 з ІР-адреси НОМЕР_2 здійснено перевірку облікових даних громадянки ОСОБА_9 , загальна кількість запитів - 15; 05.07.2022 о 20:19 з ІР-адреси НОМЕР_2 здійснено перевірку облікових даних громадянина ОСОБА_10 , загальна кількість запитів - 19. Під час перевірки неодноразово змінювали число, місяць та рік народження, що завідомо могло надати значний беззмістовний набір даних.

Разом із цим, відповідно до затвердженого плану-розрахунку нарядів Печерського УП на 05.07.2022, ОСОБА_1 у період часу із 20.00 05.07.2022 по 08.00 06.07.2022 повинен був здійснювати охорону публічної безпеки та порядку на блокпосту по АДРЕСА_1 .

Однак, перевірка ОСОБА_10 за обліками ІПНП здійснювалася з ІР-адреси, що розташована у адміністративній будівлі Печерського УП по вул. Князів Острозьких, 30, у м. Києві; 05.07.2022 о 22:42 з ІР-адреси НОМЕР_2 здійснено перевірку облікових даних громадянина ОСОБА_11 , загальна кількість запитів - 20. Разом із цим, відповідно до затвердженого плану-розрахунку нарядів Печерського УП на 05.07.2022 вищезазначений поліцейський у період часу із 20:00 05.07.2022 по 08:00 06.07.2022 повинен був здійснювати охорону публічної безпеки та порядку на блокпосту по АДРЕСА_1 .

Однак, перевірка ОСОБА_11 за обліками ІПНП здійснювалася з ІР-адреси, що розташована у адміністративній будівлі Печерського УП по вул. Князів Острозьких, 30, що у м. Києві

12.07.2022 о 09:32 з ІР-адреси НОМЕР_2 здійснено перевірку облікових даних громадянина ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , загальна кількість запитів - 1. Згідно даних ІПНП та державної міграційної служби України вищезазначений громадян з 01.12.2019 рахується померлою особою, а відповідно виникають обґрунтовані підозри щодо законності здійсненої перевірки.

Зокрема, у ході службової діяльності ОСОБА_1 не міг здійснювати перевірку облікових даних померлої особи, а відповідно його дії є неправомірними та безпідставними; 28.07.2022 о 10:19 з ІР-адреси НОМЕР_2 здійснено перевірку облікових даних громадянина ОСОБА_13 , загальна кількість запитів - 28.08.08.2022 о 15:17, з ІР-адреси НОМЕР_2 здійснена перевірка облікових даних громадянина ОСОБА_14 , загальна кількість запитів - 69.

Як зазначав позивач у судовому засіданні суду першої інстанції та підтвердив це його представник в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, ОСОБА_1 дійсно переглядав персональні дані підозрілих, як на його думку осіб, які перетинали блокпост, де він здійснював чергування, але назвати прізвища та імена цих осіб він не зміг за сплином часу. Також, позивач стверджував, що не всі дані, вказані вище були об`єктом його перегляду. Так, перегляд персональних даних ОСОБА_9 та ОСОБА_11 здійснювався під час, коли він чергував на блокпості по вул. Бойчука, 40 в м. Києві. Позивач також вказав, що належний йому логін та пароль для зручності користування постійно були відкриті на комп`ютері в його робочому кабінеті в приміщенні Печерського УП, а тому всі хто працює в службовому кабінеті Печерського УП могли безперешкодно використовувати електронну систему пошуку персональних даних. Тим більше, що ніяких заборон на цей рахунок до 06.07.2022 ( лист ГУ НП в м. Києві) не існувало. Свій персональний логін та пароль будь-яким третім особам він не передавав, персональні дані осіб не розголошував, персональну інформацію інших осіб не обробляв та не використовував в особистих цілях. Після виходу із свого службового кабінету та закінчення роботи в системі ІПНП він вихід із системи не здійснював, а залишав систему відкритою на робочому комп`ютері, позаяк був впевнений, що такий захист забезпечується відповідною програмою системи, яка не допускає беззмістовної інформації, та відповідальними особами працівників поліції. З приводу перегляду інформації щодо вищезазначених громадян за обліками інформаційної системи "особа" та "гарпун" позивач повідомив, що можливо й переглядав ці дані, але точно не пам`ятає які саме, ураховуючи сплив часу та значний об`єм опрацьовуваної ним інформації. В частині неналежного розгляду звернень громадян, пояснив, що у нього в провадженні дійсно знаходились матеріали єдиного обліку № 17783, № 17345 та 18105, але стверджував, що перевірку цих матеріалів провів належним чином.

Вирішуючи питання, чи утворюють дії позивача порушення законів та інших нормативно-правових актів у сфері захисту персональних даних, колегія суддів зауважує, що законодавством, яким врегульовано питання порядку доступу та обробки персональної інформації в електронній базі даних Національної поліції є Закони України «Про Національну поліцію», «Про захист інформації в інформаційно-комунікаційних системах», "Про інформацію», «Про електронні документи та електронний документообіг», «Про електронні довірчі послуги», «Про електронні комунікації», Положення «Про інформаційно-комунікаційну систему «Інформаційний портал Національної поліції України» №676.

Відповідно до Закону України «Про захист персональних даних» володілець бази персональних даних - фізична або юридична особа, якій законом або за згодою суб`єкта персональних даних надано право на обробку цих даних, яка затверджує мету обробки персональних даних у цій базі даних, встановлює склад цих даних та процедури їх обробки, якщо інше не визначено законом.

Володілець бази персональних даних може доручити обробку персональних даних розпоряднику бази персональних даних відповідно до договору у письмовій формі. Розпорядник бази персональних даних - фізична чи юридична особа, якій володільцем бази персональних даних, на підставі договору у письмовій формі, або законом надано право обробляти ці дані.

Відповідно до Закону України «Про захист персональних даних» та пункту 1.8 Типового порядку обробки персональних даних у базах персональних даних, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 30.12.2011 р. за №3659/5, володілець бази персональних даних визначає: 1) мету обробки, склад персональних даних у базі персональних даних та її місцезнаходження; 2) порядок внесення, зміни, поновлення, використання, поширення, знеособлення, знищення персональних даних у базі персональних даних; 3) відповідальну особу або структурний підрозділ, на який покладено організацію роботи, пов`язаної із захистом персональних даних при їх обробці; 4) порядок захисту персональних даних, у тому числі від незаконної обробки та незаконного доступу до них. Крім того, володілець бази/баз персональних зобов`язаний: 1) визначити та затвердити мету обробки персональних даних у базах персональних даних; 2) встановити склад персональних даних; 3) встановити процедуру обробки персональних даних; 4) визначити відповідальну особу/структурний підрозділ, відповідальний за організацію процесів з обробки персональних даних; 5) здійснити реєстрацію баз персональних даних.

Отже, саме на володільця персональних даних законом покладається обов`язок розробки та визначення порядку використання, мету та обмеження щодо поводження з такими даними інформаційно-комунікаційної системи "Інформаційний портал Національної поліції України."

Єдиним нормативним актом, що визначає порядок та умови користування системою ІПНП є Положення №676, пунктом 6 розділу 4 якого на користувачів системи накладаються лише такі обмеження: не розголошувати у будь-який спосіб інформацію, яка їм стала відома у зв`язку з виконанням посадових обов`язків, дотримуватися законодавства у сфері захисту інформації.

Виходячи із змісту поняття "обробка персональних даних", наданих в Законах № 80/94-ВР та № 2297-VI, обробка персональних даних передбачає: збирання, реєстрацію, накопичення, зберігання, адаптування, зміну, поновлення, використання і поширення (розповсюдження, реалізація, передача), знеособлення, знищення персональних даних; обробка інформації в системі бази даних означає збирання, введення, записування, перетворення, зчитування, зберігання, знищення, реєстрації, приймання, отримання, передавання, які здійснюються в системі за допомогою технічних і програмних засобів.

Водночас, такі дії як перегляд персональних даних чи безсистемний пошук у системі даних за невизначеними параметрами та критеріями не означає їх обробку, з огляду на що всі вищенаведені операції в системі ІПНП не можуть розцінюватись як обробка персональної інформації певних осіб та/або обробка персональних даних і, на такі дії не розповсюджується заборона чи відповідальність, передбачена вищеназваними законами у сфері захисту персональної інформації.

Порушення прав осіб на приватність наданої ними персональної інформації при користуванні системою ІПНП мало би місце за умови незаконної обробки, розголошення чи використання таких даних та/або надання необмеженого до них доступу, розкриття для широкого загалу, а також збір таких даних за відсутності законної підстави і обґрунтованості мети збирати цю інформацію.

В той же час, як вірно було встановлено судом першої інстанції, відповідач у висновках службового розслідування визнав, що встановити чи використовувалась у будь-якій спосіб переглянута інформація з об`єктивних причин виявилось не можливим, а отже ним не встановлені і негативні наслідки від виявлених у мережі дій та завдання Національній поліції Україні та суспільству збитків.

Також, відповідачем не встановлено, хто саме проводив пошукові запити за логіном та паролем позивача, ураховуючи факт вільного доступу до комп`ютеру, на якому здійснювались пошукові операції.

До того, ж варто зауважити, що контроль у сфері захисту персональних даних здійснюється виключно судом та/або Уповноваженим Верховної Ради України з прав людини у сфері захисту персональних даних шляхом проведення планових, позапланових, виїзних безвиїзних перевірок підприємств, установ і організацій усіх форм власності, органів державної влади та місцевого самоврядування, що є володільцями та/або розпорядниками персональних даних. Процедура проведення перевірок встановлена Порядком здійснення Уповноваженим Верховної Ради України з прав людини контролю за додержанням законодавства про захист персональних даних, затвердженим наказом Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини від 08 січня 2014 р. № 1/02-14. За результатами перевірок складаються акти перевірки додержання вимог законодавства про захист персональних даних, на підставі яких у випадку виявлення порушень складається припис про їх усунення, або протокол про адміністративне правопорушення.

Отже, виявивши факт порушення чи проблему щодо захисту персональних даних відповідний володілець/розпорядник таких даних повинен був звернутися до Уповноваженого, який здійснює контроль за додержанням законодавства про захист персональних даних та скласти протоколи про виявлені факти порушень із зазначенням володільця, розпорядника інформації та прийняття та затвердження Порядку та умов використання інформації ІПНП.

Досліджуючи питання щодо дотримання прав суб`єктів персональних даних на інформування і доступ до інформації про операції щодо обробки персональних даних, які їх стосуються, судом першої інстанції було встановлено відсутність у відповідача - Національної поліції та її територіальних утворень, зокрема Печерського УП, належної політики безпеки персональних даних, затвердженої володільцем та розпорядником таких даних, шляхом розробки та прийняття відповідної внутрівідомчої нормативно-правової бази; відсутність відповідальних осіб з питань захисту даних; відсутність прозорого управління у сфері захисту даних.

Як в суді першої інстанції, та і в суді апеляційної інстанції, відповідачем не зазначено хто володілець та розпорядник бази даних ІПНП; виявлено факт відсутності договору між володільцем та розпорядником інформаційного ресурсу із визначенням нормативними документами мети, підстав, порядку обробки персональних даних, гарантії безпеки і т.п.

Інформація, яка збирається і використовується в поліції не архівується в формати, які забезпечують певний рівень безпеки та конфіденційності, а також не ведеться належний її облік. Або взагалі така інформація є надлишковою, тобто не зрозуміло, з якою метою збирається і накопичується певна її кількість (вид).

Необмежений доступ працівників поліції до огляду інформації системи ІПНП зумовлений виключно відсутністю розроблених і затверджених положень (внутрішньовідомчої нормативно - правової бази та практик застосування) щодо безпеки персональних даних, які б відповідали потребам даного відомства/структурного підрозділу, а також національним і міжнародним стандартам у сфері захисту персональних даних; наявний низький кваліфікаційний рівень співробітників у сфері захисту персональних даних; відсутні особи, відповідальні за захист персональних даних; не ведеться належний облік зібраної або переглянутої інформації, а також того, з якою метою і, на яких законних підставах можуть взагалі проглядатися дані системи, адже перегляд чи пошук персональних даних не утворюють їх обробку, а відтак може здійснюватися на розсуд кожного працівника поліції без обмежень; не встановлені чіткі та зрозумілі критерії для перегляду персональної інформації.

На підтвердження протиправності дій позивача щодо перегляду ним певної персональної інформації, представником відповідача надано лист від 06.07.2022 за №3269/25/01/31-7022 "Про стан дотримання інформаційної безпеки при роботі з ІТС "ІПНП", в якому викладена низка заборон, в тому числі, і заборона залишати робоче місце без виходу із ІПНП, якщо системою можуть скористатися сторонні особи; заборона здійснювати безпідставну перевірку осіб, автотранспорту, адрес, тощо, тобто фактично до 06.07.2022 будь-яка регламентація дій працівників поліції щодо обмежень у користуванні системою ІПНП не існувала, в тому числі щодо залишення робочого місця без виходу із системи ІПНП.

Водночас, вказаний лист не є нормативно-правовим документом та має суто декларативний характер.

Таким чином, єдиним внутрішнім документом, на момент розгляду справи, регулюючим користування системою ІТС «ІПНП» є Положення №676, яким на працівників поліції покладається лише два зобов`язання: не розголошувати персональні дані та дотримуватись законодавства у сфері захисту інформації. Будь-яких заборон чи зобов`язань з приводу перегляду інформації чи пошуку інформації в цій електронній системі, Положення не містить.

В той же час, п.2 розділу ІІ Положення №676 призначення системи визначено як для наповнення та підтримки в актуальному стані баз (банків) даних, які входять до ЄІС МВС та визначені статтею 26 Закону України «Про Національну поліцію»; для формування баз даних у сфері управлінських відносин, необхідних для виконання покладених на поліцію повноважень, без визначення їх переліку; для формування баз даних, необхідних для забезпечення щоденної діяльності поліції, у сфері трудових відносин, фінансового забезпечення, документообігу; надання безпосереднього оперативного доступу до інформаційних ресурсів ЄІС МВС; здійснення пошукових та аналітичних функцій для використання інформації з інформаційних ресурсів (баз даних) поліції, МВС та інших органів державної влади в межах службової діяльності відповідно до рівня доступу і повноважень за запитом або регламентом.

Отже, доступ до інформаційної бази даних ЄІС МВС шляхом здійснення пошукових та аналітичних запитів та використання інформації мають право поліцейські в межах службової діяльності та рівня доступу за запитом або регламентом. Право доступу ОСОБА_1 до вказаної бази даних відповідачем визнається. При цьому, службова діяльність оперуповноваженого охоплює широке коло різних аспектів розшукових заходів, що забезпечує йому право оперативного доступу до інформаційних ресурсів ЄІС МВС .

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів зауважує, що здійснюючи перегляд персональних даних деяких осіб в системі ІПНП позивач не допускав несанкціонованого доступу до інформації; пошукові дії та перегляд інформації в електронній системі ІПНП не утворюють дисциплінарного проступку, не відповідають визначенню обробка персональних даних; такі дії були вчинені в межах повноважень та рівня доступу, наданого ОСОБА_1 до системи; відповідачем не доведено факт перевірки саме ОСОБА_1 9 осіб в інформаційній базі даних ЄІС МВС - ІПНП; заборона на такі дії документами внутрішньовідомчої нормативно-правової регламентації та практик застосування не встановлена; використання одержаної інформації позивачем в базі персональних даних в процесі перевірки не виявлена, розголошення такої інформації не встановлено; неправомірне використання персональної інформації відповідачем не виявлено та негативні наслідки від таких дій не встановлені, що визнано і у висновку службового розслідування.

Щодо допущення ОСОБА_1 порушень Закону України «Про звернення громадян» у п`яти матеріалах єдиного обліку, які відповідно до ст. 214 КПК України, підлягали внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань, списаних ним з позначкою «до справи», колегія суддів зазначає таке.

Як свідчать матеріали справи, 04.08.2022 на спецлінію « 102» НПУ від гр. ОСОБА_15 надійшло повідомлення про викрадення у нього невідомою особою 1 000 грн. та мобільного телефону «HUAWEL». Дане повідомлення було зареєстроване в журналі ЖЄОПКП Печерського УП за №17345, 18105 від 04.08.2022. У подальшому, керівництвом підрозділу виконання вищевказаного матеріалу було доручено ст. оперуповноваженому ОСОБА_1., який, на думку відповідача, не дослідив усі питання звернення, провів неповну та необ`єктивну перевірку, не проінформував автора про рішення у встановлений законодавством строк. Прийнято рішення щодо списання «до справи».

Аналогічно позивач зробив і з матеріалами, які були зареєстровані в журналі ЄО Печерського УП за №19160 та 19174 від 22.08.2022 за повідомленням диспетчера бригади швидкої медичної допомоги щодо отримання тілесних ушкоджень гр. ОСОБА_19 .

Перевіривши дії позивача на предмет дотримання вимог Закону України «Національну поліцію України», Закону України «Про звернення громадян», Порядку розгляду звернень та організації проведення особистого прийому громадян, Дисциплінарного статуту в частині розгляду матеріалів, зареєстрованих в Журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні, адміністративні правопорушення та інші події Печерського УП за №№17345, 18105 від 04.08.2022, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на таке.

Як вказано в преамбулі Закону України «Про звернення громадян» від 02 жовтня 1996 року № 393/96-ВР, цей закон регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів.

Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

Під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

Таким чином, Закон України «Про звернення громадян» регулює відносини з розгляду звернень фізичних осіб, що містять пропозиції, поради, рекомендації щодо діяльності органів державної влади і органів місцевого самоврядування, суб`єктів господарювання, посадових і службових осіб, а також щодо врегулювання суспільних відносин та удосконалення правової основи державного устрою, соціально-культурної та іншої сфери діяльності держави і суспільства.

Вимоги щодо звернення в рамках вищевказаного Закону викладені у ст. 5, де зазначено, що звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань. Звернення може бути подано окремою особою (індивідуальне) або групою осіб (колективне). Звернення може бути усним чи письмовим.

Усне звернення викладається громадянином на особистому прийомі або за допомогою засобів телефонного зв`язку через визначені контактні центри, телефонні "гарячі лінії" та записується (реєструється) посадовою особою. Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення). У зверненні має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв`язку з ним. Застосування електронного цифрового підпису при надсиланні електронного звернення не вимагається.

Звернення, оформлене без дотримання зазначених вимог, повертається заявнику з відповідними роз`ясненнями не пізніш як через десять днів від дня його надходження, крім випадків, передбачених частиною першою статті 7 цього Закону. Звернення про надання безоплатної правової допомоги розглядаються в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правової допомоги.

Водночас, згідно з ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частиною 1 ст. 214 КПК України визначено, що слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.

З 24 лютого 2022 року відповідно до Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено режим воєнного стану. Телефонна лінія щодо злочинів, вчинених в умовах збройного конфлікту: (Viber, WhatsApp, Telegram, Signal); .

Кримінальне правопорушення - це суспільно небезпечне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення,- стаття 11 КК України.

Зміст повідомлень на спеціальну лінію « 102» від гр. ОСОБА_15 та диспетчера швидкої допомоги утворює повідомлення про вчинене відносно цих осіб кримінальне правопорушення, відтак така інформація повинна була бути внесена до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а орган досудового розслідування зобов`язаний був розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Суб`єктами внесення таких відомостей, згідно із ст. 214 КПК України є слідчий, дізнавач, прокурор.

Згідно з п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України та абз. 5 п. 1 глави 2 розділу І Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генеральної прокуратури України від 06.04.2016 № 139, до Реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

При цьому, відповідно до п. 4-1 ст.3 КПК України дізнавач - службова особа підрозділу дізнання органу Національної поліції, органу безпеки, органу Бюро економічної безпеки України, органу Державного бюро розслідувань, Національного антикорупційного бюро України, у випадках, установлених цим Кодексом, уповноважена особа іншого підрозділу зазначених органів, які уповноважені в межах компетенції, передбаченої цим Кодексом, здійснювати досудове розслідування кримінальних проступків.

Кримінальне правопорушення, як соціальне явище, характеризується сукупністю таких обов`язкових ознак: 1) суспільна небезпечність діяння; 2) кримінальна протиправність; 3) караність; 4) винність.

Таким чином, будь-яке діяння вважається кримінальним правопорушенням, якому візуально притаманні всі вищевказані ознаки, таке повідомлення підлягає обов`язковому внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відтак, всі вищенаведені повідомлення, які розглядалися відповідачем як заяви, що надійшли в порядку Закону України «Про звернення громадян» відносяться до кримінальних правопорушень та повинні були бути внесені позивачем до ЄРДР.

Як було зазначено судом першої інстанції, маніпуляція з підміною заяви про вчинення кримінального правопорушення на заяву про звернення громадян, яка зазвичай подається на захист політичних, соціальних та економічних прав, пов`язаних з неефективною роботою державних органів влади, свідчить про непрофесіоналізм та неефективність діяльності органів Національної поліції та їхніх структурних підрозділів у здійсненні реагування на вчинений злочин та подану у зв`язку з цим заяву потерпілого та уникнення від виконання обов`язків, покладених Законом України «Про Національну поліцію» .

Колегія суддів звертає увагу, що бездіяльність позивача по невнесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань заяв про вчинені кримінальні правопорушення відносно громадян ОСОБА_21 та ОСОБА_20 не була предметом дослідження як керівництва Печерського УП ГУ НП в м. Києві, так і комісії, яка проводила службове розслідування і такі дії не отримали будь-якої правової оцінки.

Так, в мотивувальній частині оспорюваного наказу №1229 від 18.11.22 відповідач вказав, що: «… у подальшому, керівництвом Печерського управління поліції виконання матеріалу доручено старшому оперуповноваженому ОСОБА_1 , який у порушення вимог ст. 15 Закону України «Про звернення громадян» та п.2,3, 13 розділу IV Порядку розгляду звернень та організації проведення особистого прийому громадян та підрозділах НП України № 930 від 15.11.2017, не дослідив усі порушені питання у зверненні, не зв`язався із заявником та склав довідку, яка не відповідає порушеним у зверненні питанням». Саме за порушення ст. 15 Закону України «Про звернення громадян» та п. 2,3, 13 розділу IV Порядку розгляду звернень та організації проведення особистого прийому громадян та підрозділах НП України № 930 від 15.11.2017 на ОСОБА_1 було накладено дисциплінарне стягнення".

Отже, оскільки в цій частині матеріали службового розслідування, які стали підставою для видачі наказу №1229 від 18.11.2022 не відповідають фактичним обставинам справи, про що зазначено вище, підстав для притягнення позивача до відповідальності за порушення Закону України «Про звернення громадян» були відсутні, то суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про те, що доводи відповідача про наявність підстав для притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності є незаконними та необґрунтованими.

Таким чином, враховуючи відсутність належних доказів, підстав та обставин для притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, беручи до уваги, що службове розслідування було проведено поверхово та з обвинувальним ухилом, без правильного нормативно-правового обґрунтування та наявності вини з боку позивача, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність наказу ГУ НП в м. Києві №1229 від 18.11.2022 в частині застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби.

При цьому, оскільки вимога про скасування наказу № 1841 о/с від 28.11.2022 є похідною від вимоги про скасування наказу НУ НП в м. Києві від №1229 від 18.11.2022, ця така вимога також підлягає задоволенню, а наказ скасуванню.

Відповідно до ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню. Аналіз зазначених правових норм, у їх сукупності з положеннями ст. 43 Конституції України, дає підстави для висновку, що за змістом ч. 1 ст. 235 КЗпП України працівник підлягає поновленню на попередній роботі у разі незаконного звільнення, під яким слід розуміти як звільнення без законної підстави, так і звільнення з порушенням порядку, установленого законом.

На підставі ч. 1 ст. 235 КЗпП у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

З огляду на те, що ГУ НП в м. Києві допустило звільнення позивача з порушенням порядку установленого законом, то відповідно до положень статті 235 КЗпП України зобов`язаний поновити його на попередній посаді, а саме, на службі в Національній поліції на посаді старшого оперуповноваженого сектору розшуку злочинців і зниклих громадян відділу кримінальної поліції Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь заявника суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Відповідно до частини першої статті 27 Закону України від 24.03.1995 №108/95-ВР «Про оплату праці», порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Підпунктом «з» пункту 1 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 (далі - Порядок №100), встановлено, що вказаний Порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується у випадку вимушеного прогулу. Пунктом 2 вказаного Порядку визначено, що обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час. Відповідно до пункту 5 цього Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно з пунктом 8 цього ж Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. З огляду на викладене, розрахунок середньоденної заробітної плати проводиться шляхом ділення заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин).

Як було встановлено судом першої інстанції та не заперечується сторонами, середньоденна заробітна плата складає суму 1 928, 85 грн. Кількість днів вимушеного прогулу становить 115 днів.

Таким чином, стягненню з відповідача підлягає сума грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у розмірі 221 817, 75 грн. (1 928, 85 грн. х 115 дн.).

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують правильності висновків суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції повно встановлено фактичні обставини справи, правильно визначено норми матеріального і процесуального права, які підлягають застосуванню.

Надаючи оцінку всім доводам учасників справи, судова колегія також враховує рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянт не надав до суду належні докази, що підтверджують факт незаконності та необґрунтованості рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 244, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у м. Києві залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 11.04.2023 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Ганечко О.М.

Кузьменко В.В.

Повний текст постанови виготовлений 08.09.2025.