Справа № 480/10324/23
Суддя: О.О. Осіпова
Дата ухвалення: 2025-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
В С Т А Н О В И В:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Контакт плюс" звернулося до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до відділу Державного нагляду (контролю) у Сумській області Державної служби України з безпеки на транспорті, в якій просить:
Свої вимоги мотивує тим, що положеннями статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено необхідність наявності як у перевізника так, і у водія інших документів, визначених законодавством, а наявність протоколу про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу, або індивідуальної контрольної книжки водія - в разі не обладнання транспортного засобу тахографом, передбаченої Інструкцією з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженою Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України № 385 від 24.06.2010, та Положенням про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженим Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України № 340 від 07.06.2010.
Однак, порядок облаштування транспортного засобу тахографом передбачено законодавством лише для суб`єктів господарювання, які надають послуги з перевезення вантажів та пасажирів.
Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України у ТОВ «Контакт Плюс» відсутній вид економічної діяльності «перевезення вантажів», а згідно з пунктом 1.3 Інструкції № 385 вона поширюється на суб`єктів господарювання, які провадять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами (крім таксі).
Згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо усунення надмірного державного регулювання у сфері автомобільних перевезень» від 05.07.2011 №3556-VI застосування подорожніх листів суб`єктами господарювання, що експлуатують колісні транспортні засоби, стало необов`язковим.
Наказом Міністерства інфраструктури України та Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 10.12.2013 №1005/1454 визнано таким, що втратив чинність, наказ Міністерства транспорту України, Міністерства статистики України від 29.12.1995 №488/346 "Про затвердження типових форм первинного обліку роботи вантажного автомобіля".
На цей час лише один підзаконний акт передбачає, що водієві юридичної особи потрібен подорожній лист - Перелік документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом у внутрішньому сполученні, наведений у додатку до постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2009 №207.
Так, відповідно до пункту 2 зазначеного вище додатку водій юридичної особи повинен мати дорожній лист з відмітками про проведення передрейсового медичного огляду водія та огляду технічного стану транспортного засобу.
Відповідно до подорожнього листа вантажного автомобіля від 19.07.2023 №000445 автомобіль MAN, номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричіпом BENALU, номерний знак НОМЕР_2 , у зазначений день не здійснював вантажних перевезень, на що вказує також і відсутність товаро-транспортної накладної на вантаж.
Отже, на думку позивача, є неприйнятними посилання відповідача в акті №023382 від 19.07.2023 та постанові №342967 від 04.09.2023, що товариство допустило порушення статті 48 Закону №2344-11 та Інструкції № 385, оскільки приписи зазначеного Закону та Інструкції на нього у цьому випадку не поширюються.
Абзацом 2 пункту 21 Порядку проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 (далі - Порядок №1567), про результати перевірки транспортного засобу (відсутність порушення або зазначення номера складеного акта) посадова особа робить запис у дорожньому листі (за наявності такого) із зазначенням дати, часу, місця перевірки, свого прізвища, місця роботи і посади, номера службового посвідчення та ставить свій підпис, а у разі проведення перевірки виконання Європейської угоди ставить відповідний відбиток печатки на реєстраційному листку режиму праці та відпочинку водіїв (у разі наявності), що відповідачем у цьому випадку не виконано.
Відповідачем в акті №023382 від 19.07.2019 не зазначений строк проведення рейдової перевірки згідно з пунктом 19 Порядку №1567, а лише зазначений номер направлення та дата його видачі.
Фіксуючи 19.07.2023р. начебто порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом, відповідач не скористався положеннями абзаців 7-9 пункту 16 Порядку №1567 для збору інформації про правопорушення, зосередившись лише на текстовому складанні акту №023382.
Оскільки позивач не є «автомобільним перевізником» у визначенні статті 1 Закону №2344-ІІІ та 19.07.2023р. не надавав послуг із перевезення вантажів і такими послугами не користувався, внаслідок чого на позивача не розповсюджуються вимоги щодо наявності у нього протоколу повірки та адаптації тахографа, а тому оскаржувана постанова про накладення штрафу є протиправною та має бути скасована.
Ухвалою від 25.09.2023р. провадження у справі відкрито, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву (а.с.62-68), в якому у задоволенні позову просив відмовити, оскільки під час проведення перевірки, на момент складання акта про проведення перевірки, у водія транспортного засобу були відсутні документи, а саме: протокол перевірки та адаптації тахографу.
Водій ОСОБА_1 від підписання складеного акту відмовився.
Відсутність необхідних документів (чинного протоколу перевірки та адаптації цифрового тахографа до транспортного засобу), визначеного положенням Закону № 2344-ІІІ та Порядку № 1567, на момент проведення рейдової перевірки знайшла своє відображення в акті від 19.07.2023 № 023382.
Так, під час перевірки було виявлено порушення вимог статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».
Під час надання послуг з перевезення вантажу на момент проведення перевірки відсутній протокол перевірки та адаптації тахографа (транспортний засіб обладнаний аналоговим тахографом), відсутня товарно-транспортна накладна на вантаж.
Зазначає, що перевезення вантажу для власних потреб у розумінні норм Закону №2344-III жодним чином не позбавляє позивача від відповідальності за відсутність документів.
Крім того, відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 04.01.2023р., наданого позивачем, вбачається, що одним з видів діяльності, що зареєстровані за ТОВ «КОНТАКТ ПЛЮС», є КВЕД 49.41 «Вантажний автомобільний транспорт».
Враховуючи наведені доводи, позивачем не було вжито всіх від нього залежних заходів для недопущення господарського правопорушення.
Тому представник відповідача вважає, що, приймаючи оскаржувану постанову, орган державного контролю діяв у межах, у спосіб та на підставі повноважень, визначених чинним законодавством.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з огляду на таке.
Відповідно до договору оренди транспорту від 01.10.2021р. №28/10/2021 ТОВ «Ньюсфера», власник транспортних засобів, передав позивачу у строкове платне володіння та користування строком з 01.10.2012р. до 30.09.2023р. транспортні засоби, в тому числі: сідловий тягач MAN TGA 26.390, номерний знак НОМЕР_1 , та спеціалізований напівпричіп BENALU T34G-CNINLA, номерний знак НОМЕР_2 .
19.07.2023р. о 16 год. 05 хв. в м. Шостка, вул. Воронізька, в районі АЗС «ANP» було здійснено рейдову перевірку транспортного засобу марки MAN/BENALU, державний номерний знак НОМЕР_1 , напівпричіп НОМЕР_3 , серія і номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , який належить ТОВ «Ньюсфера».
Під час проведення перевірки, на момент складання акта про проведення перевірки, у водія транспортного засобу були відсутні документи, а саме: протокол перевірки та адаптації тахографу.
Водій ОСОБА_1 від підписання складеного акту відмовився.
Про відсутність необхідних документів (діючого протоколу перевірки та адаптації цифрового тахографа до транспортного засобу), визначеного положенням Закону № 2344-ІІІ та Порядку № 1567, на момент проведення рейдової перевірки було зазначено в акті від 19.07.2023р. №023382.
Отже, під час перевірки було виявлено порушення вимог статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».
В подальшому, рекомендованим листом від 26.07.2023р. уповноважену особу ТОВ «Ньюсфера» було запрошено для участі у розгляді справи про адміністративне правопорушення на 28.08.2023р. на 09:30 хв.
21.08.2023 на адресу Укртрансбезпеки надійшла відповідь-лист де надавалися пояснення та відповідні докази, того що ТОВ «НЬЮСФЕРА» не було перевізником в момент проведення рейдової перевірки, оскільки транспортний засіб, що перевірявся, був переданий в оренду згідно з договором оренди транспортну № 28/10/2021 від 01.10.2021.
Надалі, рекомендованим листом від 22.08.2023 уповноважену особу ТОВ «Контакт Плюс» було запрошено для участі у розгляді справи про адміністративне правопорушення на 04.09.2023р. на 09:30 хв.
В листі було зазначено, що в разі не прибуття в зазначений час, справа буде розглянути за відсутності позивача.
На розгляд справи про порушення 04.09.2023р. представник позивача не з`явився, рекомендований лист отримано позивачем 25.08.2023. Жодних заперечень, пояснень щодо обставин справи не надав.
05.09.2023р. відповідачем направлено лист на адресу ТОВ «Контакт Плюс» разом з копією постанови №342967 від 04.09.2023р.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Постановою Кабінету Міністрів України № 103 від 11.02.2015 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) (далі - Положення № 103).
Відповідно до пункту першого Положення № 103 Державна служба України з безпеки на транспорті є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем`єр-міністра з відновлення України - Міністра розвитку громад, територій та інфраструктури (далі - Міністр) і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.
Згідно із підпунктом 1 пункту 4 Положення основними завданнями Укртрансбезпеки є, зокрема, реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування міському електричному, залізничному транспорті.
Відповідно до пункту 8 Положення № 103 Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.
Пунктом 5 Положення № 103 визначено, що Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань здійснює, зокрема, державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті.
Процедура здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами визначена Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 (далі - Порядок № 1567, у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 19.08.2022 № 727).
Так, положеннями Порядку № 1567 врегульовано, що:
-державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України (пункт 2);
-органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансбезпека, її територіальні органи (пункт 3);
-державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) (пункт 4);
-рейдова перевірка додержання суб`єктом господарювання вимог, визначених пунктом 15 цього Порядку, здійснюється на підставі щотижневого графіка (пункт 12);
-рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту (пункт 14);
-рейдова перевірка проводиться у строк, зазначений у направленні на перевірку (пункт 19).
Крім того, пунктом 15 Порядку № 1567 визначено, що під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно:
-наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом;
-виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.
Статтею 48 Закону № 2344-Ш обумовлено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:
для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;
для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ навантаж, інші документи, передбачені законодавством.
Таким чином, положеннями спеціального закону покладено на перевізника обов`язок з забезпечення, а водія - пред`явлення для перевірки відповідних документів.
Проте, долучені до матеріалів адміністративного позову документи не свідчать про пред`явлення всіх визначених вище документів на момент складання акта про проведення перевірки.
Статтею 39 Закону № 2344-Ш вказані документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.
Автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.
Документи для регулярних пасажирських перевезень;
для автомобільного перевізника - ліцензія, договір із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування чи їх дозвіл, паспорт маршруту, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України;
для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, квитково-касовий лист, схема маршруту, розклад руху, таблиця вартості проїзду (крім міських перевезень), інші документи, передбачені законодавством України.
Відповідно до вимог пункту 21 Порядку № 1567, зазначено, що у разі виявлення в ході рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт.
З аналізу положень статті 39 Закону № 2344-Ш вбачається, що перелік документів визначений зазначеною нормою для здійснення пасажирських перевезення не є вичерпним.
Проте, долучені до матеріалів адміністративного позову документи не свідчать про пред`явлення всіх визначених вище документів на момент складання акта про проведення перевірки.
Зокрема, відповідно до статті 1 Закону № 2344-ІІІ товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу (крім фізичних осіб, які здійснюють перевезення вантажу за рахунок власних коштів та для власних потреб) документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, який складається у паперовій та/або електронній формі та містить обов`язкові реквізити, передбачені Законом №2344-ІІІ та правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом.
Відповідно до пункту 11.1 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 14.10.1997 року №363, основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил.
Товарно-транспортну накладну суб`єкт господарювання може оформлювати без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім`я, по батькові) перевізника та/ або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які дають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора.
Обов`язковим же є оформлення товарно-транспортної накладної незалежно від умов оплати за роботу автомобіля, умов перевезення підприємством вантажів - як на комерційній основі, так і для власних потреб, а також видів перевезень. Для деяких видів вантажів (алкоголь, хлібобулочні вироби, молочна сировина) існують спеціалізовані товарно-транспортні накладні. У міжнародних перевезеннях також використовується товарно-транспортна накладна спеціальної форми.
Виключна відповідальність автомобільних перевізників у вигляді адміністративно- господарських штрафів за порушення законодавства про автомобільний транспорт передбачена у статті 60 Закону № 2344-Ш.
Відповідно до абзацу 3 частини 1 статті 60 цього Закону, перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Крім того, статтею 18 Закону № 2344-ІІІ встановлено, що з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані:
- організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України;
- здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху;
- забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці;
- здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням.
Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю.
Положення щодо режимів праці та відпочинку водіїв транспортних засобів визначається законодавством.
В розумінні вказаної норми контроль за роботою водіїв повинен здійснюватися роботодавцем незалежно від протяжності маршрутів та інших обставин.
Відповідно до пункту 1.3 Положення №340 вимоги цього Положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами.
Згідно з пунктом 6.1 Положення №340 автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тон повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.
Пунктом 6.3 Положення №340 водій, що керує ТЗ, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3) або повинен мати копію графіка змінності водіїв.
Отже, згідно з визначенням Положення тахограф - контрольний пристрій, який встановлюється на транспортному засобі для показу та реєстрації інформації про рух транспортного засобу. Іншим способом контролю водіїв є індивідуальна контрольна книжка, яка відображає відомості про тривалість змінного періоду керування.
В свою чергу, Порядок установлення, технічного обслуговування та використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільних транспортних засобах (крім таксі), які використовуються для надання послуг із перевезення пасажирів та вантажів встановлено Інструкцією з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України №385 від 24.06.2010 (далі - Інструкція №385).
Відповідно до п. 1.4 Інструкції №385 контрольний пристрій (тахограф) - обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв;
тахокарта - бланк, призначений для внесення й зберігання зареєстрованих даних, який вводять в аналоговий контрольний пристрій (тахограф) та на якому маркувальні пристрої останнього здійснюють безперервну реєстрацію інформації, що підлягає фіксуванню відповідно до положень ЄУТР.
Згідно з положеннями п. 3.3 Інструкції №385 водій транспортного засобу, обладнаного тахографом:
- забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа;
- своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання;
- використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом;
- має при собі; протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу;
- заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом;
- у разі несправності або пошкодження аналогового тахографа своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками, інформує про це відповідну посадову особу перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв);
- у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів.
Відповідно до пункту 2.5 Інструкції № 385 повірку тахографів здійснюють повірочні лабораторії, які уповноважені на проведення повірки тахографів відповідно до Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність».
Пунктом 2.6 Інструкції № 385 визначено, що ПСТ виконують перевірку та адаптацію тахографів до транспортних засобів відповідно до вимог ЄУТР періодично кожні два роки, а також у разі:
- установлення або заміни тахографа;
- ремонту тахографа;
- зміни типу розмірів пневматичних шин автомобільного транспортного засобу;
- якщо під час технічного обслуговування або ремонту автомобільного транспортного засобу відбулося пошкодження таблички тахографа або пломб, накладених на його складові, під час установлення або адаптації або у разі зміни конструкції автотранспортного засобу, що може вплинути на роботу тахографа.
Відповідно до положень пункту 1.4 Інструкції № 385 ПСТ - пункт сервісу тахографів, спеціально облаштовані виробничі ділянки для надання послуг щодо установлення та технічного обслуговування тахографів суб`єктами господарювання (резидентами України), що виконують передбачені ЄУТР функції «майстерні або механіка» та внесені Мінінфраструктури як компетентним органом з виконання ЄУТР до переліку уповноважених суб`єктів господарювання.
Пунктом 2.7 Інструкції №385 передбачено, що за результатами перевірки та адаптування тахографа до транспортного засобу ПСТ оформлює у двох примірниках протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу за формою, наведеною в додатку 1.
Бланк протоколу перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу роздруковується відповідальною особою ПСТ на папері формату А4 (210х297 мм) щільністю 100 г/кв.м або більше. Не допускається робити закреслення чи виправлення відомостей, які заносяться до протоколу, а також внесення додаткових записів після того, як протокол підписано та поставлено печатку відповідальної особи ПСТ. У графах, які не заповнюються під час складання протоколу, проставляються прочерки.
ПСТ надає один примірник зазначеного протоколу перевізнику, а другий залишає собі і зберігає разом з тахокартою або у разі цифрового тахографа - з роздруківкою та електронними файлами, що підтверджують достовірність наведених у протоколі даних.
Протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу зберігають протягом трьох років з дати проведення робіт.
Відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 10 Конвенції Міжнародної організації праці 1979 року № 153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті (ратифікованої Україною у 2008 році) компетентні власті чи органи в кожній країні передбачають ведення індивідуальної контрольної книжки та визначають умови її видачі, її зміст і спосіб її заповнення водіями.
Згідно ч. 3 ст. 10 даної Конвенції традиційні засоби контролю, зазначені в пунктах 1 та 2 цієї статті, якщо це потрібно для деяких категорій транспорту, заміняються або доповнюються, наскільки це можливо, сучасними засобами, такими, наприклад, як тахографи згідно з правилами установленими компетентними властями чи органами в кожній країні.
Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що водії, які здійснюють перевезення на автобусах, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, зобов`язані мати при собі діючий та повірений тахограф.
В свою чергу, положеннями статті 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено необхідність наявності як у перевізника так, і у водія інших документів, передбачених законодавством, а наявність протоколу про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу, або індивідуальної контрольної книжки водія - в разі не обладнання транспортного засобу тахографом, передбачено Інструкцією з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженою Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України №385 від 24.06.2010, та Положенням про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженим Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України №340 від 07.06.2010р.
Абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що за відсутності документів, зокрема, у цьому випадку протоколу перевірки та адаптації пристрою тахографа, до фізичних або юридичних осіб, які здійснюють на комерційній основі чи за власний кошт перевезення вантажів транспортними засобами, застосовуються адміністративно-господарські штрафи.
Відповідно до п.2.6 наказу Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010р. №385 ПСТ виконують перевірку та адаптацію тахографів до транспортних засобів відповідно до вимог ЄУТР періодично кожні два роки.
У спірному випадку під час проведення перевірки у водія транспортного засобу були відсутні документи, а саме: протокол перевірки та адаптації тахографу.
Водій ОСОБА_1 від підписання складеного акту відмовився.
Про відсутність необхідних документів (чинного протоколу перевірки та адаптації цифрового тахографа до транспортного засобу), визначеного положенням Закону № 2344-ІІІ та Порядку № 1567, на момент проведення рейдової перевірки, зазначено в акті від 19.07.2023 № 023382.
Так, під час перевірки було виявлено порушення вимог статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», оскільки під час надання послуг із перевезення вантажу на момент проведення перевірки відсутній протокол перевірки та адаптації тахографа (транспортний засіб обладнаний аналоговим тахографом), відсутня товарно-транспортна накладна на вантаж.
При цьому, щодо доводів представника позивача про те, що відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України у ТОВ «Контакт Плюс» відсутній вид економічної діяльності «перевезення вантажів», а згідно з пунктом 1.3 Інструкції № 385 вона поширюється на суб`єктів господарювання, які провадять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами (крім таксі), суд зазначає, що згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань до видів його економічної діяльності, серед іншого, належать: 49.41 «Вантажний автомобільний транспорт», який включає усі види перевезень вантажним автомобільним транспортом: перевезення лісоматеріалів; перевезення великогабаритних вантажів; рефрижераторні перевезення; перевезення великовагових вантажів; перевезення непакованих вантажів (навалом або наливом), включаючи перевезення автоцистернами, у т. ч. збирання молока на фермах; перевезення автомобілів; перевезення відходів і брухту без діяльності щодо їх збирання або утилізації.
Тому такі доводи не можуть бути підставою для задоволення позовних вимог.
З приводу відсутності на момент проведення перевірки товарно-транспортної накладної суд вважає необхідним відмітити, що в акті перевірки не вказано, який саме вантаж перевозився позивачем та на який була відсутня відповідна накладна, відтак твердження про порушення товариством вимог законодавства про автомобільний транспорт саме у цій частині є передчасним та не доведеним належними доказами у справі.
Водночас суд наголошує, що відповідальність за правопорушення, передбачена абз.3 ч.1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», настає не лише за відсутність у перевізника товарно-транспортної накладної, а й інших визначених законодавством документів, у вигляді адміністративно- господарського штрафу.
Отже, у цьому випадку, зважаючи на відсутність у водія під час проведення перевірки протоколу перевірки та адаптації тахографу, у відповідача були правові підставі для прийняття оскаржуваної постанови про накладення штрафу.
Також суд не вважає такими, що можуть мати наслідком задоволення позовних вимог, посилання представника позивача на не зазначення відповідачем в акті №023382 від 19.07.2019р. строку проведення рейдової перевірки згідно з пунктом 19 Порядку №1567, оскільки Верховний Суд в Постанові від 16.03.2023 у справі № 400/4409/21 зазначив, що «...порушення процедури прийняття рішення суб`єктом владних повноважень саме по собі може бути підставою для визнання його протиправним та скасування у разі, коли таке порушення безпосередньо могло вплинути на зміст прийнятого рішення.
Певні дефекти адміністративного акта можуть не пов`язуватись з його змістом, а стосуватися процедури його ухвалення. У такому разі можливі дві ситуації: внаслідок процедурного порушення такий акт суперечитиме закону (тоді акт є нікчемним) або допущене порушення не впливає на зміст акта (тоді наслідків для його дійсності не повинно наставати взагалі)».
Отже, саме порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом.
Виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття.
Так, дефектні процедури прийняття адміністративного акта, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків (ultra vires action - invalid act). Разом із тим, не кожен дефект акта робить його неправомірним.
Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.
Верховний Суд також наголосив, що, відповідно до практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.
Таким чином, ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: «протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків» і, на противагу йому, принцип «формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення»; межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття».
Тому окремий недолік акта перевірки про порушення законодавства про автомобільний транспорт за умови можливості встановити із його змісту обставини правопорушення безпосередньо не впливає на повноту змісту такого акта та не спричиняє наслідки у вигляді визнання протиправними та скасування прийнятих на його підставі рішень суб`єкта владних повноважень щодо притягнення правопорушника до передбаченої законом відповідальності.
Крім того, оскільки на момент проведення перевірки протокол перевірки та адаптації тахографу були відсутні, то виявлені у позивача під час перевірки порушення, зафіксовані в акті, становлять склад господарського правопорушення, передбаченого абзацом 3 частини першої статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", і мають наслідком накладання штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Надані до позову пояснення водія ОСОБА_2 до директора ТОВ «Контакт Плюс», викладені у заяві від 19.07.2023р. (а.с.29), не є юридично значимими для цілей визначення наявності порушення на момент перевірки, оскільки відповідні докази були відсутні на місці події, а фактичні обставини зафіксовані в акті, як вже зазначалося, і є первинним носієм доказової інформації, в якому у графі «Пояснення водія про причини порушень» вказано лише «Водій з порушенням ознайомився» та у графі «Водій транспортного засобу» стоїть позначка «Відмовився» та не перелічено жодних зауважень водія транспортного засобу щодо порушення порядку проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт чи відмови посадової особи, яка проводила перевірку, врахувати надані водієм пояснення на спростування твердження про вчинені позивачем порушення.
Згідно з п.40 Порядку №1597 уповноважена особа суб`єкта господарювання, водій мають право: ознайомитися з актом, підписати або відмовитися від його підписання; надати свої пояснення та зауваження щодо змісту акта.
Проте водій не надав своїх пояснень та зауважень щодо змісту акта перевірки, що свідчить про дотримання посадовою особою усіх необхідних вимог щодо його складання.
Надання матеріалів згодом, навіть не внаслідок розгляду справи Укртрансбезпекою, жодним чином не спростовує та не змінює встановлених на місці події фактичних обставин, зафіксованих в акті проведення перевірки, не створює для цього акту наслідків юридично дефектного документу та не нівелює зафіксованих в акті обставин.
Відтак, оскаржувана постанова, складена на підставі акта №АР 023287 від 21.06.2023р. за порушення ст. 39 Закону України "Про автомобільний транспорт", є правомірною.
Враховуюче вищевикладене, суд дійшов висновку, що доводи позовної заяви не підтверджують порушення в діях контролюючого органу під час проведення рейдової перевірки, а оскаржуваний акт індивідуальної дії є таким, що прийнято відповідно до вимог чинного законодавства.
Отже, суд не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог.
Враховуючи вимоги статті 139 КАС України, підстави для відшкодування позивачу судових витрат у справі відсутні.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
В задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Контакт плюс" до Відділу Державного нагляду (контролю) у Сумській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправним та скасування постанови відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.О. Осіпова