Справа № 460/13212/25
Суддя: Т.О. Комшелюк
Дата ухвалення: 2025-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

08 вересня 2025 року м. Рівне №460/13212/25

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Комшелюк Т.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Міністерства оборони України про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (далі - позивач 1, 2, 3) звернулися до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства оборони України (далі - відповідач), в якому просять суд: 1) визнати протиправним і скасувати рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформлене протоколом від 20 червня 2025 року №54/в, в частині відмови ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю військовослужбовця Збройних сил України старшого солдата ОСОБА_5 ; 2) зобов`язати Міністерство оборони України в особі Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум повторно розглянути заяви ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 (законного представника ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ) з доданими до них документами про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із смертю під час проходження військової служби військовослужбовця старшого солдата ОСОБА_5 в порядку і розмірі, передбаченому Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вона є дружиною загиблого військовослужбовця ОСОБА_6 та матір`ю його неповнолітніх дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Смерть військовослужбовця ОСОБА_6 настала ІНФОРМАЦІЯ_6 внаслідок мінно-вибухової травми, вогнепального ушкодження тканин лівої легені та пов`язана із захистом Батьківщини. Позивачі звернулися із заявою про призначення та виплату їм одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю їх батька. Проте, відповідачем було прийняте рішення, оформлене протоколом від 20.06.2025р. № 54/в, про відмову у призначенні та виплаті такої одноразової грошової допомоги, оскільки загибель військовослужбовця ОСОБА_5 є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного сп`яніння згідно ст. 16-4 Закону № 2011-ХІІ. Позивачі не погоджуються із таким рішенням відповідача, оскільки відсутній причинно-наслідковий зв`язок між алкогольним сп`янінням та фактом смерті. Просять позов задовольнити.

Відповідач подав відзив на позов в якому заперечує проти вимог. Свої вимоги аргументує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_7 помер ОСОБА_5 під час повернення з лікування до місця проходження військової служби. Згідно з лікарським свідоцтвом про смерть, причиною смерті стали гостра серцева недостатність, дилатаційна кардіоміопатія. Водночас, відповідно до висновку судово-медичного токсикологічного дослідження, у крові померлого виявлено алкоголь у концентрації 2,3 проміле. Концентрація алкоголю 2,3 проміле відповідає тяжкому ступеню сп`яніння. Причиною смерті зазначено гостру серцеву недостатність і дилатаційну кардіоміопатію, але високий рівень алкоголю є значущим медичним фактором, який спровокував летальний результат. Етиловий спирт у таких дозах значно підвищує навантаження на серцево-судинну систему, викликає аритмії, знижує оксигенацію міокарда, різко збільшуючи ризик раптової смерті, особливо у людей із хронічними хворобами серця. Таким чином, алкогольне сп`яніння стало безпосереднім провокуючим фактором, що запустив летальний механізм на фоні хронічної патології серця. Це підтверджує причинний зв`язок між дією (вживанням алкоголю) та смертю, що відповідає даним клінічного протоколу МОЗ України від 21.09.2009 № 681. Позивачі помилково тлумачать п. «б» ч. 1 ст. 16-4 Закону № 2011-XII, вважаючи, що відмова можлива лише за умови вчинення активних дій у стані сп`яніння. Однак закон формулює норму ширше - достатньо, щоб смерть настала як наслідок дій у стані сп`яніння, якими може бути і саме вживання алкоголю. Таким чином, незалежно від наявності інших активних дій, сам факт алкогольного сп`яніння за наявності відповідного діагнозу, є юридично достатнім для застосування п. «б» ч. 1 ст. 16-4 Закону. Відповідно до ст. 172-20 КУпАП, перебування військовослужбовця в стані алкогольного сп`яніння під час виконання службових обов`язків є адміністративним правопорушенням. Закон не вимагає наявності негативних наслідків чи притягнення до відповідальності - достатньо встановлення факту порушення. Смерть особи виключає притягнення до відповідальності (ст. 247 КУпАП), але не скасовує факту правопорушення. Встановлення медичним висновком факту перебування військовослужбовця в стані алкогольного сп`яніння під час виконання обов`язків, є достатньою підставою для кваліфікації його дій як адміністративного правопорушення, навіть без формального провадження. На підставі цих обставин комісія Міністерства оборони України з розгляду питань призначення грошової допомоги прийняла рішення відмовити у призначенні одноразової грошової допомоги, посилаючись на підпункти «а, б» пункту 1 частини першої статті 16-4 та статтю 3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Отже, рішення про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги є законним, обґрунтованим і відповідає вимогам чинного законодавства. Просить відмовити у задоволенні позову повністю.

Ухвалою від 06.08.2025 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою суду від 06.08.2025 витребувано додаткові докази.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, з`ясувавши всі фактичні обставини справи, якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.

ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 є дітьми військовослужбовця ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від 22.09.2022, актовий запис № 99).

Відповідно до розділу 3 Акту проведення спеціального розслідування нещасного випадку від 28.12.2022, 15.09.2022 близько 18год. у потягу № 88 сполученням Ковель-Запоріжжя, у вагоні № 11 в другому купе, місце № 7, помер військовослужбовець ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 .

Розділом 4 Акту розслідування зазначено причини нещасного випадку: «За результатами службового розслідування, встановлено, що причиною нещасного випадку стала хвороба військовослужбовця, також це зумовлено зловживанням спиртних напоїв.

Також, причинами нещасного випадку є надмірне вживання спиртних напоїв, що призвело до порушення статті 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

В діях старшого солдата військової частини НОМЕР_2 старшого солдата ОСОБА_5 містяться ознаки складу злочину що передбачає частина 3 статті 172-20 КУпАП «перебування на військовій службі в стані алкогольного сп`яніння».

Відповідно висновку комісії (розділ 6 Акту), зокрема, «…в діях солдата резерву запасної роти військової частини НОМЕР_2 старшого солдата ОСОБА_5 виявлено порушення: Статті 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, де кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Статтю 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, відповідно до якої військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів. Також, в діях старшого солдата військової частини НОМЕР_2 старшого солдата ОСОБА_5 , містяться ознаки складу злочин що передбачає частина 3 статті 172-20 КУПАП «перебування на військовій службі в стані алкогольного сп`яніння». Притягнути старшого солдата ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності спроможності не має у зв`язку зі смертю військовослужбовця. Даний нещасний випадок не підлягає обліку і на нього не складається акт за формою НВ-3».

Згідно із висновком експерта Вінницького обласного бюро судово-медичної експертизи, Козятинське відділення, № 103 від 16.09.2022, на підставі судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_5 , 1982р.н., приймаючи до уваги обставини справи, результат судово-токсикологічної експертизи крові, катамнестичні дані, згідно з поставленими запитаннями, експерт дійшов до таких підсумків: при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_5 механічних тілесних ушкоджень не виявлено.

Смерть ОСОБА_5 настала від гострої серцево-недостатності, яка розвинулась внаслідок захворювання дилатаційної кардіоміопатії.

Даний висновок підтверджується ознаками швидконасталої смерті та порушення органного кровообігу на фоні збільшення розмірів серця, розширення порожнин серця. витончення стінок серця, дряблого серцевого м`язу, пристінкових тромбів тощо.

При судово-токсикологічній експертизі крові від трупа ОСОБА_5 виявлено етиловий спирт у концентрації 2,3 % відповідно орієнтовної таблиці, може вказувати на алкогольне сп`яніння середнього ступеня померлого перед настанням смерті.

Відповідно до копії лікарського свідоцтва про смерть ОСОБА_5 № 103 від 16.09.2022 з відміткою «остаточне», виданого Вінницьким обласним бюро судово-медичної експертизи, Козятинське відділення, його смерть настала внаслідок захворювання: гостра серцева недостатність; дилатаційна кардіоміопатія. Відповідно до довідки про причину смерті від 16.09.2022 № 103, причиною смерті вказано - кардіоміопатія.

22.09.2022 Виконавчсим комітетом Городоцької сільської ради Рівненського району Рівненської області видано Свідоцтво про смерть ОСОБА_5 у віці 40 років, актовий запис № 99 серія НОМЕР_1 .

Відповідно до витягу з протоколу 16 регіональної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України № 1372 від 13.06.2024, захворювання, яке призвело до смерті, та причина смерті так, пов`язані з проходженням військової служби.

В подальшому позивачами були подані документи для призначення одноразової грошової допомоги членам родини військовослужбовця.

З копії Витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 23.06.2025 № 54/в (п. 9) вбачається, що позивачам було відмовлено у призначенні та виплаті такої одноразового грошової допомоги: «…Відповідно до акту службового розслідування військової частини НОМЕР_2 від ІНФОРМАЦІЯ_10 ОСОБА_5 помер в потягу прямуючи до м. Дніпро з лікувального закладу. Також в даному акті службового розслідування зазначено що в діях ОСОБА_5 містяться ознаки складу злочину що передбачає стаття 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Згідно з висновком експерта Вінницького обласного бюро судово-медичної експертизи від 30.09.2022 № 103 під час проведення судово-токсикологічного дослідження в крові ОСОБА_5 , виявлено етиловий спирт в концентрації 2,3%. Причиною смерті ОСОБА_5 стала гостра серцева недостатність. Відповідно до статті 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення розпивання алкогольних напоїв військовослужбовцями на території військових частин, військових об`єктів або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані є адміністративним правопорушенням. Згідно зі статтею 16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть) військовослужбовця є наслідком вчинення адміністративного правопорушення, або вчинення дій в стані алкогольного сп`яніння».

Вважаючи таке рішення відповідача протиправним, позивачі звернулися до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі-Закон №2232-XII) здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Згідно із ч. 1 ст. 21-4 Закону № 2232-ХІІ (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності іноземців або осіб без громадянства, які проходять військову службу у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту та Національній гвардії України (далі - одноразова грошова допомога), - це гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до п.2) ч. 2 ст. 21-4 Закону № 2232-ХІІ, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, єдину систему їх соціального та правового захисту, що гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни встановлює та врегульовує Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991р. № 2011-ХІІ (далі - Закон №2011-ХІІ).

Відповідно до п.2 ч.1 ст.3 Закону № 2011-ХІІ його дія поширюється на членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.

Частиною першою статті 16 Закону № 2011-ХІІ передбачено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Згідно із положеннями підпункту 2 пункту 2 статті 16 Закону № 2011-ХІІ встановлено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується, зокрема, у разі смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби.

У випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають особи, зазначені у пункті 4 цієї статті (п.1 статті 16-1 Закону № 2011-ХІІ).

Згідно пункту 4 статті 16-1 Закону № 2011-ХІІ до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать, зокрема, діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав; вдова (вдівець).

У відповідності до вимог абзацу 2 підпункту «а» пункту 1 ст.16-2 Закону № 2011-ХІІ передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпунктах 2-3 пункту 2 статті 16 цього Закону.

Згідно із п. 3 ст.16-2 Закону № 2011-ХІІ розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період дії воєнного стану визначається Кабінетом Міністрів України з урахуванням, зокрема, розмір одноразової грошової допомоги, що виплачується в інших випадках, передбачених підпунктами 2 і 3 пункту 2 статті 16 цього Закону, визначається відповідно до абзацу другого підпункту «а» пункту 1 цієї статті.

За приписами п. 6 ст.16-3 Закону № 2011-XII передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві резервістами.

За змістом п. 8 ст.16-3 Закону № 2011-XII, якщо особа одночасно має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, та одноразової грошової допомоги або компенсаційної виплати, встановлених іншими нормативно-правовими актами, виплата грошових сум здійснюється за однією з підстав за її вибором.

Аналогічні приписи містить і пп. 2 п. 4 та абз.3 п. 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013р. № 975 (далі - Порядок № 975).

За приписами п. 3 Порядку № 975 передбачено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста є дата складання актового запису про смерть.

Відповідно до п. 11 Порядку № 975 розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період воєнного стану визначається відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

В той же час, пунктом 1 статті 16-4 Закону № 2011-ХІІ встановлено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком:

а) вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення;

б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння;

в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом);

г) подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

Із викладених приписів п. 1 статті 16-4 Закону № 2011-ХІІ вбачається, що одноразова грошова допомога не призначається та не виплачується, зокрема, у разі вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення, або ж смерть військовослужбовця є наслідком вчинення дій самим військовослужбовцем, який знаходиться, зокрема, у стані алкогольного сп`яніння.

При цьому, сам факт знаходження військовослужбовця у стані алкогольного /наркотичного сп`яніння на час загибелі (смерті) не є підставою для відмови у призначенні і виплаті одноразової грошової допомоги його членам сім`ї.

Наведений висновок узгоджується із правовими висновками Верховного Суду, які викладені, зокрема, у його постановах від 29.06.2022р. у справі № 640/6477/19, від 10.05.2023р. у справі № 640/5320/19.

Отже визначальним при вирішенні питання щодо наявності права члена сім`ї на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, є не сам стан алкогольного сп`яніння військовослужбовця, а наявність причинно-наслідкового зв`язку між вживанням алкогольних напоїв та смертю військовослужбовця.

Як встановлено судом із наявних в матеріалах справи копій документів та змісту пункту 9 оспорюваного рішення, підставою для відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги позивачам, були приписи ст. 16-4 Закону №2011-ХІІ, за якими передбачено, що така одноразова допомога не здійснюється, якщо загибель (смерть) військовослужбовця є наслідком вчинення адміністративного правопорушення або вчинення дій у стані алкогольного сп`яніння, а саме: «… Відповідно до акту службового розслідування військової частини НОМЕР_2 від ІНФОРМАЦІЯ_10 ОСОБА_5 помер в потягу, прямуючи до м. Дніпро з лікувального закладу. Також в даному акті службового розслідування зазначено що в діях ОСОБА_5 містяться ознаки складу злочину що передбачає стаття 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Згідно з висновком експерта Вінницького обласного бюро судово-медичної експертизи від 30.09.2022 № 103 під час проведення судово-токсикологічного дослідження в крові ОСОБА_5 , виявлено етиловий спирт в концентрації 2,3%. Причиною смерті ОСОБА_5 стала гостра серцева недостатність. Відповідно до статті 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення розпивання алкогольних напоїв військовослужбовцями на території військових частин, військових об`єктів або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані є адміністративним правопорушенням...».

Тобто, зі змісту оскаржуваного рішення слідує, що відповідач застосував дві підстави відмови у призначенні і виплаті одноразової грошової допомоги: а) вчинення ним кримінального або адміністративного правопорушення; б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння.

Щодо підстави «вчинення ним адміністративного правопорушення», суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення, розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння -

тягнуть за собою накладення штрафу від ста до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт з утриманням на гауптвахті на строк до семи діб.

Участь начальників (командирів) та інших керівників у розпиванні з підлеглими військовослужбовцями, а також військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів під час виконання ними обов`язків військової служби, або невжиття ними заходів для відсторонення від обов`язків військової служби осіб, які перебувають у нетверезому стані, стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або приховування випадків розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів, появи на території військової частини в нетверезому стані, стані наркотичного чи іншого сп`яніння підлеглих військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів -

тягнуть за собою накладення штрафу від п`ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт з утриманням на гауптвахті на строк до десяти діб.

Дії, передбачені частинами першою або другою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду, -

тягнуть за собою накладення штрафу від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт з утриманням на гауптвахті на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

Згідно положень статті 221 Кодексу України про адміністративні правопорушення справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, статтею 172-20 КУпАП, розглядають судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів.

Отже, саме при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності (стаття 280 КУпАП).

У даному випадку відповідач не надав суду жодних належних і допустимих доказів того, що військовослужбовець притягувався до адміністративної відповідальності за статтею 172-20 КУпАП в судовому порядку.

Стосовно застосування відповідачем підпункту «б» пункту 1 статті 16-4 Закону № 2011-ХІІ, то суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували, що смерть військовослужбовця стала наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного сп`яніння.

Так, згідно із висновком експерта Вінницького обласного бюро судово-медичної експертизи, Козятинське відділення, № 103 від 16.09.2022, на підставі судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_5 , 1982р.н., смерть ОСОБА_5 настала від гострої серцево-недостатності, яка розвинулась внаслідок захворювання дилатаційної кардіоміопатії. Даний висновок підтверджується ознаками швидконасталої смерті та порушення органного кровообігу на фоні збільшення розмірів серця, розширення порожнин серця. витончення стінок серця, дряблого серцевого м`язу, пристінкових тромбів тощо.

При судово-токсикологічній експертизі крові від трупа ОСОБА_5 виявлено етиловий спирт у концентрації 2,3 % відповідно орієнтовної таблиці, може вказувати на алкогольне сп`яніння середнього ступеня померлого перед настанням смерті.

Відповідно до копії лікарського свідоцтва про смерть ОСОБА_5 № 103 від 16.09.2022 з відміткою «остаточне», виданого Вінницьким обласним бюро судово-медичної експертизи, Козятинське відділення, його смерть настала внаслідок захворювання: гостра серцева недостатність; дилатаційна кардіоміопатія.

Відповідно до довідки про причину смерті від 16.09.2022 № 103, причиною смерті вказано - кардіоміопатія.

Отже, виходячи із аналізу наведених доказів, наявності причинно-наслідкового зв`язку між поведінкою військовослужбовця ОСОБА_5 - перебуванням його у стані алкогольного сп`яніння на момент смерті та його смертю, судом не встановлено і відповідачем не спростовано.

Крім цього, із лікарського свідоцтва про смерть ОСОБА_5 № 103 від 16.09.2022 з відміткою «остаточне», чітко зазначено, що його смерть настала внаслідок захворювання: гостра серцева недостатність; дилатаційна кардіоміопатія.

Відповідно до довідки про причину смерті від 16.09.2022 № 103, причиною смерті вказано - кардіоміопатія.

Водночас жодних застережень, що вказане захворювання виникло внаслідок зловживання померлим алкогольними напоями ні висновок експерта, ні лікарське свідоцтво про смерть не містять.

Доказів його відміни чи скасування станом на момент прийняття спірного рішення відповідачем надано не було.

Суд наголошує, що причина смерті померлої особи має бути відображена саме у лікарському свідоцтві про смерть, яке видається у встановленому законодавством порядку відповідальною особою, зокрема, судово-медичним експертом.

За наведених підстав суд уважає, що комісія з спеціального розслідування зазначивши у акті проведення спеціального розслідування нещасного випадку від 28.12.2022 той факт, що за результатами службового розслідування, встановлено, що причиною нещасного випадку ОСОБА_5 захворювання військовослужбовця зумовлено зловживанням спиртних напоїв, є не що іншим, як припущенням, яке не ґрунтується на належних та допустимих доказах.

Зважаючи на вищевикладене та за відсутності доказів зворотного, суд приходить до висновку, що у відповідача були відсутні правові підстави для відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги позивачам згідно Закону № 2011-ХІІ.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіривши у відповідності до вимог ч .2 ст. 2 наведеного Кодексу правомірність прийняття відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, пункту 9 оспорюваного рішення, оформленого протоколом від 20.06.2025 № 54/в, суд приходить до висновку, що встановлені судом обставини, які слугували підставами для прийняття спірного рішення, є протиправними та не обґрунтованими, спростовуються вищенаведеними доказами, а тому наведене рішення у оспорюваній його частині (пункт 9) є таким, що прийнятий не у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, не обґрунтовано та без врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Таким чином, судом встановлено, що відповідачем при прийнятті оскаржуваного пункту 9 оспорюваного рішення, оформленого протоколом від 20.06.2025 № 54/в, були порушені права та інтереси позивачів, які підлягають судовому захисту шляхом визнання його протиправним та скасування, тому позов в цій частині належить до задоволення.

Щодо позовної вимоги позивача з приводу зобов`язання відповідача повторно розглянути документи про призначення та виплату позивачам одноразової грошової допомоги як членам сім`ї померлого військовослужбовця ОСОБА_5 , то позовні вимоги у цій частині підлягають також задоволенню як такі, що є похідними від первинної вимоги.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При цьому, як встановлено судом, за подання даного позову ОСОБА_1 сплачений судовий збір у сумі 2422,40грн, в той час, як сума судового збору мала б бути сплачена у розмірі 1211,20грн (одна позовна вимога).

Отже, сума судового збору у розмірі 1211,20грн сплачена позивачем надмірно та належить йому до повернення.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати п. 9 рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформлене протоколом від 20 червня 2025 року № 54/в, в частині відмови ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги в зв`язку зі смертю військовослужбовця в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_5 .

Зобов`язати комісію Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум повторно розглянути заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , як законного представника неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з доданими документами про призначення та виплату одноразової грошової допомоги в зв`язку зі смертю військовослужбовця в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_5 , з урахуванням висновків рішення суду.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства оборони України судовий збір у розмірі 1211,20грн.

Повернути ОСОБА_1 надмірно сплачений судовий збір у сумі 1211,20грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 08 вересня 2025 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_3 ); ОСОБА_2 в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 )

Відповідач - Міністерство оборони України (АДРЕСА_2, ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_5)

Суддя Т.О. Комшелюк