Справа № 520/7774/25
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2025-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2025 р. Справа № 520/7774/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бегунца А.О.,

Суддів: Калиновського В.А. , Русанової В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Височанської селищної ради на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.05.2025, головуючий суддя І інстанції: Полях Н.А., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 19.05.25 по справі № 520/7774/25

за позовом ОСОБА_1

до Височанської селищної ради

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Височанської селищної ради, в якому просить суд:

- визнати бездіяльність Височанської селищної ради щодо не надання достовірної інформації на запити від 20.12.2024 року № 375/02-29, №379/02-29 неправомірною;

- визнати вимогу щодо здійснення сплати за рахунками № 415 та №416 від 25.12.2024 року за копіювання документів для надання повної інформації на запити від 20.12.2024 року № 375/02-29, №379/02-29 на підставі прийняття рішення виконкому Височанської селищної ради неправомірними, такою що зобов`язує виконувати незаконні рішення виконкому Височанської селищної ради, які прийняті за відсутності у виконкому повноважень на прийняття таких рішень;

- визнати бездіяльність Височанської селищної ради щодо ненадання інформації, яка складає суспільний інтерес, щодо використання бюджетних коштів та комунального майна, на запити від 20.12.2024 року № 375/02-29, №379/02-29 неправомірними;

- визнати бажання Височанської селищної ради «продати» недостовірну інформацію на суму 11538.24 гривні неправомірною, такою що спрямована на введення в оману;

- зобов`язати Височанську селищну раду надати інформацію на інформаційний запит №375/02-29 від 20.12.2024 року, а саме: надати копії маршрутних листів які оформлено на використання легкового автомобіля ВАЗ 21061 державний номер НОМЕР_1 , посадовими особами Височанської селищної ради, які його використовували з дня реєстрації авто по 01.12.2024;

- зобов`язати Височанську селищну раду надати інформацію на інформаційний запит №379/02-29 від 20.12.2024 року, а саме: надати копії маршрутних листів які оформлено на використання легкового автомобіля RAVON R4 державний номер НОМЕР_2 , посадовими особами Височанської селищної ради, які його використовували з дня реєстрації авто по 01.12.2024;

- зобов`язати Височанську селищну раду в подальшому утриматись від продажу недостовірної інформації.

В обґрунтування позову зазначено що бездіяльність відповідача щодо ненадання інформації на запити позивача, а також вимога щодо здійснення сплати за рахунками за копіювання документів для надання повної інформації на запити, є протиправною.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 19.05.2025 частково задоволено позовну заяву ОСОБА_1 до Височанської селищної ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Визнано протиправною бездіяльність Височанської селищної ради щодо ненадання інформації на запити ОСОБА_1 від 20.12.2024 (вхід.№375/02-29 від 20.12.2024) стосовно надання інформації про копії маршрутних листів (подорожні) на легковий автомобіль ВАЗ 21061 державний номер НОМЕР_1 , від 20.12.2024 (вхід.№379/02-29 від 20.12.2024) стосовно надання інформації про копії маршрутних листів (подорожні) на легковий автомобіль RAVON R4 державний номер НОМЕР_3 .

Визнано протиправною вимогу Височанської селищної ради, викладену у листах від 26.12.2024 № 02-22/3148, від 26.12.2024 № 02-22/3150 щодо необхідності здійснення ОСОБА_1 сплати за рахунками №415 та №416 від 25.12.2024 за копіювання документів для надання повної інформації на запити від 20.12.2024.

Зобов?язано Височанську селищну раду надати інформацію на інформаційні запити позивача від 20.12.2024 (вхід.№375/02-29 від 20.12.2024) стосовно надання інформації про копії маршрутних листів (подорожні) на легковий автомобіль ВАЗ 21061 державний номер НОМЕР_1 , від 20.12.2024 (вхід.№379/02-29 від 20.12.2024) стосовно надання інформації про копії маршрутних листів (подорожні) на легковий автомобіль RAVON R4 державний номер НОМЕР_3 .

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням, Височанською селищною радою подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.05.2024 у справі №520/7774/25 за позовом ОСОБА_1 до Височанської селищної ради в частині задоволених позовних вимог та закрити провадження по справі.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що дії відповідача стосовно надання позивачу частини запитуваної інформації в обсязі 10 аркушів, на кожен запит окремо, та пропозиції відшкодування витрат на сканування решти документів з надсиланням розрахунку та встановлення розміру витрат на сканування документів є правомірними. Оскільки позивач не здійснив сплату коштів за вказаними рахунками, відповідач не надав повні відповіді на його запити від 20.12.2024, що цілком узгоджується із приписами п. 3 ч.1 ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації». Разом з тим, позивачем належними та допустимими доказами не доведено тієї обставини, що запитувана ним інформація має суспільний інтерес. Також вказує, що суд першої інстанції в своєму рішенні не надав жодних аргументів, які б свідчили про значний суспільний інтерес саме до цієї конкретної справи й вказували на те, що предмет даного спору стосується питань, які мають виняткове значення для суспільства.

Позивач подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому вважає рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим, а тому просить суд апеляційної інстанції залишити без змін рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.05.2025 по справі №520/7774/25, а апеляційну скаргу Височанської селищної ради залишити без змін.

Колегія суддів зазначає, що з огляду на ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.3 ч. 1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи ( в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у них доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін ( у порядку письмового провадження).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що позивач 20.12.2024 звернувся до Височанської селищної ради з Інформаційними запитами, у яких просив надати копії маршрутних листів, які оформлено на використання легкового автомобіля ВАЗ 21061 державний номер НОМЕР_1 , що оформлені з дня державної реєстрації цього автомобіля, посадовими особами Височанської селищної ради, які його використовували, маршрутних листів, які оформлено на використання легкового автомобіля RAVON R4 державний номер НОМЕР_4 , що оформлені з дня державної реєстрації цього автомобіля, посадовими особами Височанської селищної ради, які його використовували. Копії маршрутних листів позивач просив надати, які оформлювались в період, починаючи з дня реєстрації цього автомобіля по 01.12.2024.

Інформаційні запити позивача зареєстровані за №375/02-29 (ВАЗ 21061), 379/02-29 ( RAVON R4).

26.12.2024 позивачу надіслано відповідь на запит 375/02-29, щодо використання автомобіля ВАЗ 21061 у вигляді 10 подорожних листів, оформлених з 04.01.2021 по 18.01.2021 року та рахунок №415 від 25.12.2024 року про сплату 5775.18 гривен за копіювання документів, та відповідь на запит 379/02-29, щодо використання автомобіля RAVON R4 у вигляді подорожних листів оформлених з 04.01.2021 по 18.01.2021 року та рахунок №416 від 25.12.2024 року про сплату 5763.06 гривен за копіювання документів.

В адміністративному позові позивач посилається на те, що сплата коштів за копіювання та друк обумовлена тим, що рішенням виконкому Височанської селищної ради №75 від 13.05.2021 року затверджено сплачувати кошти за копіювання документів згідно «Порядку відшкодування фактичних витрат на копіювання, друк та сканування документів, що надаються за запитами на інформацію».

В обґрунтування позову позивач зазначає, що у відповідача відсутні повноваження встановлювати ціну на копіювання та друк документів при наданні відповідей на інформаційні запити, а інформація про використання посадовими особами Височанської селищної ради, які закуплені за кошти громади, і на які витрачаються кошти з бюджету громади, є інформація яка має суспільний інтерес. При тому, мешканці громади бачать що службові автомобілі посадови особи селищної ради тримають вдома і використовують їх як наче власні.

Щодо надання достовірної відповіді на запити, позивач посилався на те, що у подорожному листі №811172 від 12.01.2021 року щодо використання автомобіля ВАЗ 21061 0754XIА зазначено, що автомобіль о 8:00 випустив з гаража механік ОСОБА_2 , який його заправив, як заправник і авто повернулось в гараж о 17:00. У подорожному листі 01 від 04.01.2021 року щодо використання автомобіля RAVON R4 AX3767IM зазначено, що автомобіль о 8:00 випустив з гаража механік ОСОБА_2 , і авто повернулось в гараж 17:00 (інші подорожні листи, що надано, аналогічного змісту). Також в подорожних листах зазначено, що перед виїздом водіїв перевіряє лікар.

На черговий інформаційний запит щодо штатного розпису гаража Височанської селищної ради (09/02-29 від 03.01.2025) позивачу надано відповідь №02-22/82 від 07.01.2025, в якій зазначено, що Височанська селищна рада не має гаражів, а службові автомобілі зберігаються вдома.

18.02.2025 за № 02- 22/475 позивачу надано відповідь про те, що у Височанській селищній раді відсутня посада механіка гаража Височанської селищної ради, а є посада механіка відділу благоустрою Височанської селищної ради. Також надано інформацію що на роботу заправника гаража не приймали.

22.01.2025 за №02-22/230, № 22-22/229 надано відповідь про те, що у відділі благоустрою Височанської селищної ради відсутній штатний розпис гаражу, та у штатному розписі Височанської селищної ради відсутній відділ житлово-комунального господарства та благоустрою.

Так, позивач в адміністративному позові посилається на те, що надані подорожні листи, на його думку, містять недостовірну інформацію про використання означених службових автомобілів посадовими особами Височанської селищної ради.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з підстав їх обґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої, з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про інформацію», інформація - це будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Відповідно до ст. 5 вказаного Закону кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес визначений Законом України «Про доступ до публічної інформації» (Закон 2939-VI).

Статтею 1 Закону 2939-VI визначено, що публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону № 2939-VI право на доступ до публічної інформації гарантується обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом.

Стаття 5 Закону № 2939-VI гарантує, що доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

За приписами ст. 6 Закону № 2939-VI визначено, що інформацією з обмеженим доступом є: конфіденційна інформація; таємна інформація; службова інформація. Обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог: 1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя; 2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам; 3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні. Інформація з обмеженим доступом має надаватися розпорядником інформації, якщо немає законних підстав для обмеження у доступі до такої інформації, які існували раніше. Не може бути обмежено доступ до інформації про розпорядження бюджетними коштами, володіння, користування чи розпорядження державним, комунальним майном, у тому числі до копій відповідних документів, умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно. При дотриманні вимог, передбачених частиною другою цієї статті, зазначене положення не поширюється на випадки, коли оприлюднення або надання такої інформації може завдати шкоди інтересам національної безпеки, оборони, розслідуванню чи запобіганню злочину. Не належать до інформації з обмеженим доступом відомості, зазначені у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, поданій відповідно до Закону України «Про запобігання корупції», крім відомостей, зазначених в абзаці четвертому частини першої статті 47 вказаного Закону. Обмеженню доступу підлягає інформація, а не документ. Якщо документ містить інформацію з обмеженим доступом, для ознайомлення надається інформація, доступ до якої необмежений.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону № 2939-VI розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.

Згідно з ст. 14 Закону № 2939-VI на розпорядників публічної інформації покладені обов`язки, зокрема, оприлюднювати інформацію, передбачену цим та іншими законами; надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 19 Закону № 2939-VI запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Згідно з ст. 22 Закону № 2939-VI розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту у таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

З матеріалів справи судом апеляційної інстанції встановлено, що 20 грудня 2024 року позивач звернувся до Височанської селищної ради з інформаційним запитом, який зареєстровано за вхідним № 375/02-29 від 20.12.2024, в якому просив надати копії маршрутних листів на легковий автомобіль ВАЗ 21061 державний номер НОМЕР_5 , починаючи з дня реєстрації цього авто по 01 грудня 2024 року.

26 грудня 2024 року Височанською селищною радою на вказаний запит надано відповідь, в якій зазначено, що відповідно до ст. 21 Закону України «Про доступ до публічної інформації», рішення виконавчого комітету Височанської селищної ради від 13 травня 2021 року № 75 «Про встановлення розміру фактичних витрат на копіювання, друк та сканування документів, що надаються за запитами на інформацію», у разі якщо задоволення запиту на інформацію передбачає виготовлення копій документів обсягом більш як 10 сторінок, запитувач зобов`язаний відшкодувати виготовлення паперових копій документів шляхом копіювання. Тому відповідач повідомив, що надає 10 аркушів копій запитуваних документів. Після оплати наступних аркушів запитуваних документів згідно з Рахунком № 415 від 25.12.24р. (додається) позивачу будуть надані копії наступних сторінок.

Окрім цього, 20 грудня 2024 року позивачем подано до Височанської селищної ради інформаційний запит, який зареєстровано за вхідним № 379/02-29 від 20.12.2024, в якому просив надати копії маршрутних листів на легковий автомобіль RAVON R4 державний номер НОМЕР_6 , починаючи з дня реєстрації цього авто по 01 грудня 2024 року.

26 грудня 2024 року Височанською селищною радою позивачу направлено відповідь на вказаний запит, в якій повідомлено, що відповідно до ст. 21 Закону України «Про доступ до публічної інформації», рішення виконавчого комітету Височанської селищної ради від 13 травня 2021 року № 75 «Про встановлення розміру фактичних витрат на копіювання, друк та сканування документів, що надаються за запитами на інформацію», у разі якщо задоволення запиту на інформацію передбачає виготовлення копій документів обсягом більш як 10 сторінок, запитувач зобов`язаний відшкодувати виготовлення паперових копій документів шляхом копіювання. Тому відповідач повідомив про надання 10 аркушів копій запитуваних позивачем документів та зазначив, що після оплати наступних аркушів запитуваних документів згідно з Рахунком №416 від 25.12.24р. (додається) будуть надані копії наступних сторінок.

Суд зазначає, що статтею 40 Конституції України передбачено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Як зазначалося, публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з п.1, 3 ч.1 ст.3 Закону №2939-VІ право на доступ до публічної інформації гарантується, зокрема, обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом та максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.5 Закону №2939-VІ доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Статтею 12 Закону №2939-VІ визначено, що суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Положенням п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону №2939-VІ встановлено, що розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються: суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.

Усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акта, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом (ч.4 ст.13 Закону №2939-VІ).

Статтею 14 Закону №2939-VІ передбачено, що розпорядники інформації зобов`язані: 1) оприлюднювати інформацію, передбачену цим та іншими законами; 2) систематично вести облік документів, що знаходяться в їхньому володінні; 3) вести облік запитів на інформацію; 4) визначати спеціальні місця для роботи запитувачів з документами чи їх копіями, а також надавати право запитувачам робити виписки з них, фотографувати, копіювати, сканувати їх, записувати на будь-які носії інформації тощо; 5) мати спеціальні структурні підрозділи або призначати відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації та оприлюднення інформації; 6) надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Згідно з ч. 1-4 ст. 19 Закону №2939-VІ, запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту. Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача. Письмовий запит подається в довільній формі.

Частина 5 статті 19 Закону №2939-VІ передбачає, що запит на інформацію має містити: 1) ім`я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв`язку, якщо такий є; 2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо; 3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 20 Закону №2939-VІ розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

З аналізу наведених норм судом встановлено, що з запитом на інформацію до розпорядника інформації має право звернутися фізична особа. Запит може надаватися у письмовій формі чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача.

Розпорядник повинен надати відповідь на запит не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту. Проте строк може бути продовженим у разі, якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних.

З матеріалів справи вбачається, що Височанською селищною радою позивачу направлено відповіді на запити позивача від 20.12.2024, в якій повідомлено, що відповідно до ст. 21 Закону України «Про доступ до публічної інформації», рішення виконавчого комітету Височанської селищної ради від 13 травня 2021 року № 75 «Про встановлення розміру фактичних витрат на копіювання, друк та сканування документів, що надаються за запитами на інформацію», у разі якщо задоволення запиту на інформацію передбачає виготовлення копій документів обсягом більш як 10 сторінок, запитувач зобов`язаний відшкодувати виготовлення паперових копій документів шляхом копіювання. Тому відповідач повідомив про надання 10 аркушів копій запитуваних позивачем документів та зазначив, що після оплати наступних аркушів запитуваних документів згідно за доданими до запиту рахунками будуть надані копії наступних сторінок.

Отже, якщо задоволення запиту на інформацію передбачає виготовлення копій документів обсягом більш як 10 сторінок, запитувач зобов`язаний відшкодувати фактичні витрати на копіювання та друк.

Розмір фактичних витрат визначається відповідним розпорядником на копіювання та друк у межах граничних норм, установлених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо розпорядник інформації не встановив розміру плати за копіювання або друк, інформація надається безкоштовно.

Відповідно до ч. 4 статті 21 Закону № 2939-VIП при наданні особі інформації про себе та інформації, що становить суспільний інтерес, плата за копіювання та друк не стягується.

Предметом суспільного інтересу вважається інформація, яка свідчить про загрозу державному суверенітету, територіальній цілісності України; забезпечує реалізацію конституційних прав, свобод і обов`язків; свідчить про можливість порушення прав людини, введення громадськості в оману, шкідливі екологічні та інші негативні наслідки діяльності (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб тощо.

З огляду на характер суспільно необхідної інформації законодавство не надає вичерпного визначення цього поняття. Гнучкість законодавства в цьому аспекті надає можливість визначати, чи є інформація суспільно необхідною, в кожному конкретному випадку.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що відповідачем не надано доказів на підтвердження того, що запитувана позивачем інформація не становить суспільний інтерес.

Так, порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес регулює Закон України "Про доступ до публічної інформації", відповідно до ст.1 якого публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.5 Закону доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Згідно з п.1 ч.1 ст.13 Закону розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.

Відповідно до ч.ч.1-5 ст.19 Закону запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Як вбачається із змісту запитів позивача від 20.12.2024 (вхід.№375/02-29 від 20.12.2024) стосовно надання інформації про копії маршрутних листів (подорожні) на легковий автомобіль ВАЗ 21061 державний номер НОМЕР_1 , від 20.12.2024 (вхід.№379/02-29 від 20.12.2024), стосовно надання інформації про копії маршрутних листів (подорожні) на легковий автомобіль RAVON R4 державний номер НОМЕР_3 , останні стосуються надання інформації, що була отримана або створена відповідачем в процесі виконання ним як суб`єктом владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні Височанської селищної ради.

При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу не те, що публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.21 ЗУ «Про доступ до публічної інформації», інформація на запит надається безкоштовно.

При наданні особі інформації про неї та інформації, що становить суспільний інтерес, плата за копіювання та друк не стягується, крім випадків надання інформації у сфері реєстрації викидів та перенесення забруднювачів і відходів. Надання інформації у сфері реєстрації викидів та перенесення забруднювачів і відходів здійснюється в порядку, визначеному частинами першою - третьою цієї статті (ч. 4 ЗУ «Про доступ до публічної інформації»).

Статтею 22 Закону передбачено, що розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону (частина 1).

Розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником (частина 3).

Як встановлено судовим розглядом, Височанська селищна рада є розпорядником запитуваної позивачем інформації.

До суду не надано доказів того, що запитувана інформація є інформацією з обмеженим доступом, відповідач не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит.

Крім того, посилаючись на те, що на відшкодування виготовлення паперових копій документів шляхом копіювання, після оплати якого будуть надані наступні аркуші запитуваних документів, відповідачем до суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що копії запитуваних позивачем документів є обсягом більш як 10 сторінок і позивач має оплатити фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком, тощо.

З наявних в матеріалах справи доказів, судом не встановлено, що відповідачем надавалась позивачу повна відповідь із порушуваних у запитах на інформацію питань у визначений законом строк, що свідчить про допущену відповідачем бездіяльність у межах спірних правовідносин.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про допущення Височанською селищною радою протиправної бездіяльності щодо ненадання інформації на запити позивача, а також протиправність вимоги щодо здійснення сплати за рахунками № 415 та №416 від 25.12.2024 за копіювання документів для надання повної інформації на запити від 20.12.2024.

У справі «Рисовський проти України» Європейський Суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу належного урядування. Цей принцип передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок … і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист. Крім того, суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Засіб захисту, повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, «ефективний засіб правового захисту» у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

З урахуванням вищевикладеного колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що належним способом відновлення порушеного права позивача, а також із метою усунення порушень, допущених відповідачем у спірних правовідносинах, є зобов`язання Височанську селищну раду надати інформацію на інформаційні запити позивача від 20.12.2024 (вхід.№375/02-29 від 20.12.2024) стосовно надання інформації про копії маршрутних листів (подорожні) на легковий автомобіль ВАЗ 21061 державний номер НОМЕР_1 , від 20.12.2024 (вхід.№379/02-29 від 20.12.2024) стосовно надання інформації про копії маршрутних листів (подорожні) на легковий автомобіль RAVON R4 державний номер НОМЕР_3 .

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд апеляційної інстанції враховує, що відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Крім того, стосовно вимог апеляційної скарги, щодо закриття провадження у зв`язку з тим що позивачем не доведено порушення його прав та інтересів, колегія суддів вважає помилковими, оскільки судовим розглядом доведено порушення права позивача на доступ до публічної інформації та інформації, що становить суспільний інтерес , а тому відсутні підстави для закриття провадження.

Колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Височанської селищної ради - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.05.2025 по справі № 520/7774/25 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя А.О. Бегунц
Судді В.А. Калиновський В.Б. Русанова