Справа № 580/5116/25
Суддя: Сергій КУЛЬЧИЦЬКИЙ
Дата ухвалення: 2025-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2025 року справа № 580/5116/25
м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кульчицького С.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження у змішаній (паперовій та електронній) формі адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто Партнер" до Житомирської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Авто Партнер" (далі - позивач) з позовом до Житомирської митниці (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправними та скасувати рішення Житомирської митниці про коригування митної вартості товарів № UА 101000/2025/000030/2 від 26.12.2024 року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА 101020/2025/000073.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у митного органу були відсутні жодні підстави для коригування митної вартості товарів та відмови у митному оформленні товару на підставі поданих у відповідності до частини 2 статті 53 Митного кодексу України товариством документів, оскільки ними повністю підтверджується дійсна вартість товару та відсутність будь-яких розбіжностей щодо складових ціни, повна відповідність документів, наданих нерезидентом щодо вартості товару та його повна попередня оплата позивачем. Розбіжності на які вказує митний орган вважає несуттєвими, такими, що не впливають ні на розмір заявленої митної вартості товару, ні на складові митної вартості. Із спірного рішення не вбачається, які саме документи (із обов`язкового переліку, передбаченого ч. 2 ст. 53 МКУ) не надав позивач до декларації та в чому саме полягає обгрунтований сумнів митного органу у правильності визначення митної вартості товару декларантом, які конкретні документи, що мають бути надані декларантом, дають можливість митному органу пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України.

Ухвалою суду від 13.05.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.

До суду надійшов письмовий відзив на адміністративний позов, в якому представник відповідача просив в задоволенні позову відмовити повністю, зазначивши при цьому, що подані документи для підтвердження митної вартості містили розбіжності щодо умов поставки (відповідно до умов Контракту, умови поставки товару зазначаються в інвойсах на кожну поставку. Однак, і в рахунку-проформі, і в рахунку фактурі, відомості про умови поставки відсутні, що суперечить умовам Контракту; розбіжності в частині обраних сторонами умов поставки і інформації, наведеній в довідці про транспортні витрати від 20.01.2025 щодо завантаження унеможливлюють перевірку числового значення складових митної вартості, зокрема розміру витрат на транспортування, та викликають сумнів у його достовірності. Звернув увагу, що заявлені умови поставки (EXW Kaunas) щодо навантаження товару не включені до ціни товару, витрати на транспортування є однією з складових митної вартості відповідно до частини десятої статті 58 МКУ, а виявлені розбіжності є такими, що безпосередньо впливають на правильність визначення митної вартості товару. Додатково надана позивачем до митного оформлення митна декларація країни-відправника №25LTKR200000DB881B8 від 15.01.2025 обгрунтовано не взята до уваги, оскільки подана на мові, яка не є мовою митних союзів, членом яких є Україна та мовою міжнародного спілкування, що унеможливлює перевірку відомостей у зазначеному документі.

Розглянувши подані документи і матеріали, суд зазначає, що відповідно до пункту 122 розділу VI Перехідні положення Положення №1845/0/15-21 до початку функціонування всіх підсистем (модулів) ЄСІТС справи можуть розглядатися (формуватися та зберігатися) в паперовій, електронній чи змішаній формі залежно від наявних у суді можливостей. Електронні документи та електронні копії паперових документів вносяться до АСДС та зберігаються в централізованому файловому сховищі. Документи, що надійшли до суду в електронній формі, за потреби можуть роздруковуватися та приєднуватися до матеріалів справи у паперовій формі.

Згідно з абзацом 21 пункту 1 розділу VII Формування і оформлення судових справ Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20.08.2019 № 814 (у редакції наказу Державної судової адміністрації України від 17 жовтня 2023 року № 485) у випадку прийняття суддею (суддею-доповідачем), у провадженні якого перебуває судова справа, рішення щодо розгляду (формування та зберігання) судової справи (матеріалів кримінального провадження) в електронній чи змішаній (паперовій та електронній) формі, формування матеріалів судової справи здійснюється у відповідній(их) формі(ах) (паперовій та/або електронній).

Отже, процесуальне законодавство передбачає можливість розгляду справи у змішаній формі (паперовій та електронній) та прийняття рішення про такий розгляд суддею, у провадженні якого перебуває судова справа.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає за доцільне здійснити розгляд справи у змішаній (паперовій та електронній) формі.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов до такого висновку.

22 квітня 2024 року між позивачем (як покупцем) та фірмою UAB NOVA RENT (Литва) як продавцем було укладено Контракт №363 МАТ відповідно до якого Продавець зобов`язується продавати, а Покупець приймати та оплачувати сільськогосподарську техніку, далі - Товар, згідно з інвойсами за кожною окремою поставкою та є невід`ємною частиною цього Контракту.

Відповідно до п.п.3.2.1 п.3.2 розділу 3 Контракту товар поставляється на умовах поставки, зазначених у інвойсі на кожну поставку. Відповідно до п.п.3.2.1 п.3.2 розділу 3 контракту Товар поставляється на умовах поставки, зазначених у інвойсі на кожну поставку. Ціна товару обумовлюється Сторонами на кожну одиницю товару та фіксується у рахунку-фактурі.

Нерезидентом, на виконання вимог вищевказаного контракту, надано проформу-інвойс від 31.10.2024 №NRENT2024124-1 у якій визначено умови поставки: EXW - Kaunas, посилання на контракт №363 МАТ від 22.04.2024, терміни доставки, умови оплати: передоплата, характеристика Товару та його ціна.

На виконання зобов`язань по оплаті трактора, позивачем здійснено оплату за товар, що підтверджується банківськими виписками АТ КРЕДОБАНК від 21.11.2024 р. на суму 8000 євро, від 27.12.2024 на суму 40000 євро, від 13.01.2025 на суму 31000 євро, всього на загальну суму 79000 євро, відповідно до яких підтверджується повне виконання зобов`язань по оплаті за товар у сумі 79000 євро.

На виконання вимог вищевказаного контракту продавець фірма UAB NOVA RENT (Литва) надав позивачу інвойс від 15.01.2025 №NRENT2025005 на придбання позивачем трактора John Deere 8345RT, бувшого у користуванні, серійний номер НОМЕР_1 , 2014 року випуску за ціною 79000 євро.

20.01.2025 Позивач подав відповідачу митну декларацію за №25UA99U0 для митного оформлення трактору гусеничного, марки John Deere, модель 8345RT; серійний номер (номер шасі) - НОМЕР_2 ; тип двигуна - дизельний; обєм двигуна 9000см3; номер двигуна НОМЕР_3 ; потужністю 257,3 кВАТ, колір зелений, що був у використанні рік виготовлення 2014. Митна вартість товару декларантом заявлена за першим методом (за ціною контракту) у розмірі 79000 євро. Розрахована декларантом митна вартість товару з урахуванням складових митної вартості (транспортування) 80200,04 євро.

За результатами перевірки поданої митної декларації та поданих документів митний орган прийняв рішення про коригування митної вартості від 20.01.2025 року №UA101000/2025/000030/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA101020/2025/000073.

В обґрунтування вказаного рішення про коригування митної вартості відповідач зазначив, що за результатами проведеного опрацювання, заявлена декларантом митна вартість товару не може бути визнана з наступних причин:

1) подані декларантом до митного оформлення основні документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей не містять всіх відомостей щодо складових митної вартості;

2) невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у ст. 58 МКУ в частині достовірності відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості;

3) ненадання декларантом на запит митного органу додаткових документів для підтвердження митної вартості у відповідності з положеннями частини третьої статті 53 МКУ.

За результатами розгляду наданих до митного документів встановлено наступне.

Відповідно до умов контракту (пункт 3.2.1) умови поставки товару зазначаються в інвойсах на кожну поставку. Однак, ані в рахунку проформі, ані в рахунку фактурі, наданих до митного оформлення, відомості про умови поставки відсутні.

До митного оформлення надано довідку про транспортні витрати від 20.01.2025, в якій зазначено, що завантаження проводилося за рахунок відправника.

Тоді як умови поставки, визначені сторонами в фактурі інвойсі від 15.01.2025 №NRENT2025 (EXW Kaunas (Литва) згідно із офіційними правилами тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (Інкотермс)продавець не несе витрати на навантаження, розвантаження товару на транспортний засіб.

Отже, заявлені відомості про умови поставки не підтверджені документально, а наявні розбіжності в документах в частині витрат на навантаження товару як складової транспортування товарів унеможливлюють перевірку числового значення складових митної вартості, зокрема розмір витрат на транспортування, і наявні розбіжності безпосередньо впливають на правильність визначення митної вартості товару, у зв`язку з чим вказане викликають обґрунтовані сумніви митного органу та необхідність у більш поглибленій перевірці обставин зовнішньоекономічної операції з використанням додаткових довідкових джерел.

Митна вартість відповідачем визначена за резервним методом, з урахуванням обмежень, передбачених ч.3 ст.64 Митного кодексу України, яка грунтується на раніше визнаній (визначеній) митним органом митній вартості схожого товару: МД №23UA82U4 від 21.02.2023 - трактор гусеничний для сільськогосподарських робіт: марки John Deere, модель 8345RT, двигун дизельний 270 кВАТ8984 см.куб. напрацювання 4793.4 м.год;коробка передач №РВ201004, передні противаги 20шт.; грузи передніх направлячих коліс, тяглове дишло КАТ-4, трьохточкова навіска КАТ-3, фаркоп,гальмівна пневмосистема, дата першої реєстрації 2011 за ціною 108 029,35 євро за одиницю.

Відтак, позивачу було відмовлено у митному оформленні товару та видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA101020/2025/000073, рішення про коригування митної вартості товару №UА101000/2025/000030/2 від 20.01.2025 року, згідно якого митним органом визначено митну вартість товару за резервним методом в розмірі 108 029,35 євро.

Не погоджуючись із вказаними рішенням про коригування митної вартості та карткою відмови у прийнятті митної декларації, позивач звернувся в суд з цим позовом.

Під час вирішення спору суд зазначає таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності з пунктами 23 та 24 частини першої статті 4 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI (далі МК України) митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

За змістом статей 49, 50 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Частинами першою та другою статті 51 МК України регламентовано, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Відповідно до частин 1 - 3 статті 57 (глава 9 розділу ІІІ) МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно із частинами 1 - 2 статті 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:

1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару;

2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

У разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT) (частина 1 статті 64 Резервний метод МК України).

Судом встановлено, що за змістом частин 1 - 3 статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Так, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (частини 5 - 6 статті 53 МК України).

Суд встановив, що частинами 1 - 3 статті 54 МК України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Водночас, частина 6 статті 54 МК України встановлює, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Згідно з частинами першою та другою статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування;

5) інформацію про:

а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті;

б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Відповідно до частини 12 статті 264 МК України, у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи митного органу.

Для вирішення спору суд врахував правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 11 вересня 2020 року у справі № 820/10288/15 у подібних правовідносинах.

Верховний Суд з аналізу викладених норм зазначив у вказаній постанові зазначив, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК України (у разі визначення декларантом митної вартості імпортованого товару за першим методом).

При цьому, митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, або ж у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.

Водночас приписи вказаних статей зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності.

Суд також враховує висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 05.02.2019 у справі № 816/1199/15-а у подібних правовідносинах, відповідно до яких наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. При цьому, наявність таких обставин повинна бути обґрунтована та підтверджена відповідними доказами. Встановивши відсутність достатніх відомостей, митний орган має зазначити, які саме складові митної вартості товару є непідтвердженими, з яких причин із поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Суд встановив, що 22 квітня 2024 року між позивачем (як покупцем) та фірмою UAB NOVA RENT (Литва) як продавцем було укладено Контракт №363 МАТ відповідно до якого Продавець зобов`язується продавати, а Покупець приймати та оплачувати техніку, далі - Товар, відповідно рахунку-фактурі по кожній окремій поставці (п. 1.1 контракту).

Товар поставляється на умовах поставки, зазначених у інвойсі на кожну поставку (п. 3.2.1 Контракту). Ціна товару обмовляється Сторонами на кожну одиницю товару та фіксується у рахунку-фактурі на товар. Вартість договору включає вартість товару, упаковку (безповоротну), маркування, завантаження товару на транспорт, оформлення всіх видів необхідних документів, митних процедур і покриття всіх витрат, пов`язаних з експортом Товару з країни Продавця. (п. 4.1, 4.3 Контракту).

Нерезидентом, на виконання вимог вищевказаного контракту, надано проформу-інвойс від 31.10.2024 №NRENT2024124-1 у якій визначено умови поставки: EXW - Kaunas, посилання на контракт №363 МАТ від 22.04.2024, терміни доставки, умови оплати, характеристика Товару та його ціна.

На виконання зобов`язань по оплаті трактора, позивачем здійснено оплату за товар, що підтверджується банківськими виписками АТ КРЕДОБАНК від 21.11.2024 р. на суму 8000 євро, від 27.12.2024 на суму 40000 євро, від 13.01.2025 на суму 31000 євро, всього на загальну суму 79000 євро, відповідно до яких підтверджується повне виконання зобов`язань по оплаті за товар у сумі 79000 євро.

На виконання вимог вищевказаного контракту продавець фірма UAB NOVA RENT (Литва) надав позивачу інвойс від 15.01.2025 №NRENT2025005 на придбання позивачем трактора John Deere 8345RT, бувшого у користуванні, серійний номер 1RW8345RPED913354, 2014 року випуску за ціною 79000 євро, відповідно до якої підтверджується виконання зобов`язань по оплаті товару.

Суд встановив, що позивач, разом із поданням декларації митної вартості подав: рахунок-фактура (інвойс) від 15.01.2025 №NRENT2025005, рахунок-проформа №NRENT2024124-1 від 30.10.2024, платіжні документи, що підтверджують оплату товару від 21.11.2024, 27.12.2024, 13.01.2025, документ, що підтверджує вартість перевезення вантажу від 20.01.2025 №21, зовнішньоекономічний контракт від 22.04.2024 №363 МАТ, договір про перевезення від 02.01.2024 №02-01/2024, автотранспортну накладну (CMR), копію митної декларації країни відправника №25L TKR200000DB81B8 від 15.01.2025.

З аналізу переліку поданих позивачем документів суд виснував, що позивач подав необхідний перелік документів для підтвердження митної вартості поставленого товару, вичерпний перелік яких зазначений у ч. 2 ст. 53 МК України. При цьому подані документи не містять розбіжностей, які мають вплив на правильність визначення митної вартості. Вартість товару, зазначена в рахунок-фактура (інвойс) від 15.01.2025 №NRENT2025005, рахунок-проформа №NRENT2024124-1 від 30.10.2024 повністю відповідає сумі сплаченій за товар згідно платіжних інструкцій АТ КРЕДОБАНК від 21.11.2024, 27.12.2024, 13.01.2025. Достовірність вказаних документів обґрунтованих сумнівів у суду не викликає. У матеріалах справи відсутні докази наявності у поданих позивачем для митного оформлення документів ознак підробки, натомість вони містять всі відомості, що підтверджують числові значення відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар. Відповідач не надав належних та допустимих доказів в обґрунтування обставин, що надані до митної декларації документи позивача є підробленими або містили неправдиву чи неповну інформацію.

Надаючи оцінку складовим митної вартості транспортуванню в частині навантаження товару, суд зазначає таке.

Позивачем, на підтвердження транспортування товару було надано Договір на виконання транспортних послуг, укладений між ТОВ Авто Партнер та ТОВ ДЕДУШКА №02-01/2024 від 02.01.2024.

Відповідно до довідки про транспортні витрати від 20.01.2025 №21 вартість транспортних витрат на перевезення вантажу з м. Каунас, Литва до кордону України (п/п Дорогуськ-Ягодин) склала 52 044 грн.

У довідці зазначено, що завантаження проводилося за рахунок Відправника, страхування вантажу не проводилося.

Вказана інформація відповідає умовам п.3.2.2 п.3.2 розділу 3 контракту №363МАТ від 22.04.2024, де чітко вказано, що Продавець зобов`язаний зробити завантаження товару протягом одного робочого дня з моменту прибуття перевізника в місце завантаження.

Таким чином, інформація зазначена в довідці про транспортні витрати відповідає умовам контракту, визначає виключно вартість перевезення без вартості завантаження і є належним документальним підтвердженням витрат на транспортування, які відповідно до ч.10 ст.58 Митного кодексу є складовою митної вартості.

За встановлених обставин, розбіжність у місці відвантаження, на якій наголошує митний орган, не впливає на вартість доставки, а отже не впливає на розмір заявленої митної вартості товару.

Посилання відповідача на п. 3.2.1 Контракту № 361 МАТ в контексті відсутності у інвойсі умов поставки суд вважає необґрунтованими, оскільки вказаний пункт Контракту не встановлює безпосередній обов`язок зазначати у інвойсі маршрут транспортування від продавця до замовника.

Декларація країни-експортера взагалі не входить до переліку обов`язкових документів, визначених ч.2 ст.53 МК України.

Надана позивачем для митного оформлення митна декларація країни-відправника №25L TKR200000DB81B8 від 15.01.2025 - має форму електронного документа та містить усі необхідні ідентифікатори створення цього електронного документа країною відправлення, зокрема, штрих-кодовий ідентифікатор, що в свою чергу надає митному органу, відповідно до приписів п.5 ч.5 ст.54 МК України перевірити її автентичність, а в разі наявності відповідних сумнівів, звернутися до митних органів іншої країни із запитом щодо надання відомостей, необхідних для перевірки достовірності заявленої митної вартості.

Контролюючий орган не навів доказів наявності обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів, як і підстав для витребування додаткових документів, а саме, що надані позивачем документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

З урахуванням зазначеного, суд доходить висновку, що позивач надав необхідні документи, що підтверджують митну вартість, ці документи підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та містять відомості щодо ціни, що підлягає сплаті за ці товари. Заявлена позивачем митна вартість товару, визначена за першим методом, підтверджується належними документами, які містять повні та достовірні відомості про митну вартість товару, отже відсутні підстави для застосування другорядних методів визначення митної вартості товару.

Враховуючи вищевикладене, висновки спірного рішення у цій частині суд вважає необґрунтованими.

Крім того, у постанові від 05.02.2019 у справі № 816/1199/15-а Верховний Суд виснував, що у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей визначених ч. 2 ст. 55 МК України, має також містити порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод. При здійсненні контролю за коригуванням митної вартості товару, проведеним органом доходів і зборів за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; за резервним методом), має бути доведено, що товар за певною митною вартістю дійсно був увезений до України, що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) було оскаржене до суду та скасоване судом.

Суд зі змісту спірного рішення зясував, що відповідачем митна вартість визначена за резервним методом, з урахуванням обмежень, передбачених ч.3 ст.64 Митного кодексу України, яка грунтується на раніше визнаній (визначеній) митним органом митній вартості схожого товару: МД №23UA82U4 від 21.02.2023 - трактор гусеничний для сільськогосподарських робіт: марки John Deere, модель 8345RT, двигун дизельний 270 кВАТ8984 см.куб. напрацювання 4793.4 м.год;коробка передач №РВ201004, передні противаги 20шт.; грузи передніх направлячих коліс, тяглове дишло КАТ-4, трьохточкова навіска КАТ-3, фаркоп,гальмівна пневмосистема, дата першої реєстрації 2011 за ціною 108 029,35 євро за одиницю.

Однак, спірне рішення не містить порівняння індивідуальних ознак оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом, зокрема: ступінь зносу, комплектація, технічні характеристики. Крім того, відповідач не довів, що товар, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості дійсно був увезений до України, що митна вартість за відповідною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) було оскаржене до суду та скасоване судом.

За вказаних обставин суд доходить висновку, що відповідач не довів правомірності коригування митної вартості товару позивача, у зв`язку із чим спірні рішення є протиправними.

Суд також враховує інші аргументи сторін, зазначені у заявах по суті справи, однак зауважує, що встановлені судом обставини є самостійними та достатніми підставами для прийняття рішення по суті спору.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що належить задовольнити.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд враховує таке.

Згідно статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до частини 1 статті 139 вказаного Кодексу при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на те, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, то судові витрати зі сплати судового збору, які підлягають відшкодуванню, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 14, 73-77, 139, 242 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати рішення Житомирської митниці про коригування митної вартості товарів № UA101000/2025/000030/2 від 20.01.2025 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA101020/2025/000073.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Житомирської митниці (10003, м.Житомир, вул.Перемоги, 25, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто Партнер" (18000, м.Черкаси, вул.Академіка Корольова, 11, офіс 212, ) витрати зі сплати судового збору в розмірі 21 912 (двадцять одна тисяча дев`ятсот дванадцять) грн 34 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Сергій КУЛЬЧИЦЬКИЙ