Справа № 638/15218/24
Суддя: Єресько Л.О.
Дата ухвалення: 2025-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

08 вересня 2025 року

м. Київ

справа №638/15218/24

адміністративне провадження № К/990/33470/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Єресько Л.О.,

суддів: Білак М.В., Соколова В.М.,

перевіривши касаційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 23 липня 2025 року у справі за позовом ІНФОРМАЦІЯ_1 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м.Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_1 , про визнання бездіяльності незаконною, зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м.Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (далі - відповідач), третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_1 (далі - третя особа), в якому просив:

- визнати незаконною постанову Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції про зупинення вчинення виконавчих дій від 26.06.2024 у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа Дзержинського районного суду м.Харкова №2-а-32/08 від 22.10.2019;

- визнати протиправною бездіяльність Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції щодо невжиття заходів із закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа Дзержинського районного суду м.Харкова №2-а-32/08 від 22.10.2019 Зобов`язати Шевченківський відділ державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції закінчити виконавче провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа Дзержинського районного суду м.Харкова № 2-а-32/08 від 22.10.2019.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Харкова від 08.05.2025 у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ІНФОРМАЦІЯ_1 подав апеляційну скаргу до Другого апеляційного адміністративного суду.

Ухвалами від 26.06.2025 Восьмий апеляційний адміністративний суд відмовив у задоволенні клопотання ІНФОРМАЦІЯ_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу залишив без руху, суд зобов`язав скаржника усунути недоліки протягом 10 днів, надавши клопотання з обґрунтуванням причин пропуску строку та достатніх доказів поважності причин пропущення строку звернення до суду із апеляційною скаргою.

Ухвалою від 23.07.2025 Восьмий апеляційний адміністративний суд відмовив у задоволенні клопотання ІНФОРМАЦІЯ_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження та відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Харків від 08.05.2025 по справі № 638/15218/24.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду апеляційної інстанції, ІНФОРМАЦІЯ_1 звернувся через підсистему «Електронний Суд» до Верховного Суду із касаційною скаргою.

Ухвалою Верховного Суду від 13.08.2025 касаційну скаргу залишено без руху та надано скаржнику строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги шляхом подання до суду касаційної інстанції уточненої касаційної скарги із зазначенням про допущені судом апеляційної інстанції порушення конкретних норм процесуального права при його ухваленні.

22.08.2025 до Верховного Суду на виконання ухвали про залишення касаційної скарги без руху надійшла заява про усунення недоліків касаційної скарги та скаржником надано уточнену касаційну скаргу.

Перевіривши доводи уточненої касаційної скарги та додані до неї матеріали, Суд виходить з такого.

З матеріалів касаційної скарги та відомостей з Єдиного Державного реєстру судових рішень вбачається, що підставою для залишення апеляційної скарги ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Харкова від 08.05.2025 року по справі № 638/15218/24 суд апеляційної інстанції зазначив про пропуск строку звернення до суду з апеляційною скаргою, у зв`язку з чим апелянту було запропоновано подати клопотання з обґрунтуванням причин пропуску строку та достатніх доказів поважності причин пропущення строку звернення до суду із апеляційною скаргою.

Копію зазначеної ухвали скаржник отримав 26.06.2025 о 19:40 відповідно до довідку електронного листа через підсистему «Електронний суд».

Суд апеляційної інстанції зазначив, що 08.07.2025 на виконання вимог ухвали Другого апеляційного адміністративного суду від 26.06.2025 ІНФОРМАЦІЯ_1 подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження. Заява про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження обґрунтована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 входить до складу сил та засобів оборони Харківської області, а його посадові особи. зокрема, офіцери юридичної служби, - є військовослужбовцями, а тому ототожнювати діяльність Університету з цивільним органом державної влади та організацією роботи у ньому найманих працівників не є вірним.

Колегія суддів апеляційного суду вказала, що введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду. Питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку. Аналогічні висновки містить постанова Великої Палати Верховного Суду від 10.11.2022 по справі № 990/115/22.

Щодо доводів відповідача про введення в країні воєнного стану, суд апеляційної інстанції зазнаичв, що, дійсно, у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України згідно з Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні, з 05.30 год. 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, який в подальшому був продовжений Указами Президента України, затвердженими відповідними Законами України.

Також, колегія суддів апеляційної інстанції вказала, що запровадження воєнного стану є підставою, яка відповідно до частини першої статті 121 КАС України повинна враховуватися при вирішенні питання щодо поновлення процесуального строку, якщо пропуск строку знаходиться в прямому причинному зв`язку з такими обставинами.

Разом з тим обставина ведення воєнного стану на всій території України не звільняє учасників справи від обов`язку наведення обставин об`єктивного і непереборного характеру (підтверджених доказами), що істотно ускладнили або унеможливили своєчасну реалізацію процесуальних прав, зокрема права на апеляційне оскарження судових рішень.

Суд апеляційної інстанції звернув увагу скаржника, що відповідно до частини другої статті 9 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в умовах воєнного стану Кабінет Міністрів України, інші органи державної влади, військове командування, військові адміністрації, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування здійснюють повноваження, надані їм Конституцією України, цим та іншими законами України.

Тобто, сам лише факт введення воєнного стану на території України не може бути визнаний поважною причиною для поновлення строку на подання апеляційної скарги для органу державної влади без зазначення конкретних обставин та без надання відповідних доказів того, як саме введення воєнного стану вплинуло на роботу цього державного органу, що в свою чергу обумовило пропуск строку на подання апеляційної скарги.

Вищенаведене узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду у постанові від 10.11.2022 у справі №990/115/22.

Колегія суддів апеляційної інстанції звернула увагу скаржника, що відповідач до заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження не надає доказів, яким чином запровадження воєнного стану в Україні вплинуло на пропуск строку на апеляційне оскарження судового рішення у цій справі.

Неналежна організація процесу з оскарження судового рішення з боку відповідальних осіб та невиконання відповідачем вимог процесуального закону не належать до об`єктивних обставин особливого і непереборного характеру, які можуть зумовити перегляд остаточного і обов`язкового судового рішення після закінчення строку його апеляційного оскарження, а тому не підтверджує наявність поважних підстав для поновлення цього строку.

Органи публічної влади, маючи однаковий обсяг процесуальних прав та обов`язків разом з іншими учасниками справи, мають діяти вчасно та в належний спосіб дотримуватися своїх власних внутрішніх правил і процедур, установлених, у тому числі нормами процесуального закону, не можуть і не повинні отримувати вигоду від їхнього порушення, уникати або шляхом допущення зайвих затримок та невиправданих зволікань відтермінувати виконання своїх процесуальних обов`язків.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 12.11.2024 у справі № 120/17546/23.

Отже, організація роботи ІНФОРМАЦІЯ_1 є суб`єктивним чинником та, за відсутності об`єктивних підстав, що підтверджені належними та допустимими доказами, не є поважною підставою для поновлення пропущеного строку, оскільки тривалість процедури оформлення документів безпосередньо залежить від ефективної роботи працівників і не свідчить про наявність особливих і непереборних обставин, які є поважними причинами для поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в ухвалах від 29.08.2022 у справі № 640/21878/20, від 13.09.2022 у справі № 520/11805/2020.

За таких обставин, апеляційний суд відмовив у відкритті апеляційного провадження на підставі пункту 4 частини першої статті 299 КАС України.

Заявник у касаційній скарзі не спростував висновки суду апеляційної інстанції щодо неусунення недоліків апеляційної скарги, а також не надав доказів щодо того яким чином запровадження воєнного стану в Україні вплинуло на пропуск строку на апеляційне оскарження судового рішення у цій справі.

При цьому, колегія суддів зауважує, що у постанові від 15.06. 2019 у справі № 804/1274/18 Верховний Суд дійшов висновку, що законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами. Процесуальний строк звернення до суду передбачає забезпечувати принцип правової визначеності і є гарантією захисту прав сторін спору. Вирішуючи питання про поновлення строку звернення до суду або апеляційного оскарження, суди повинні надавати оцінку причинам, що зумовили пропуск строку. Втім, при вирішенні питання про поважність наведених скаржником причин, суд має враховувати також і ті обставини, які стали підставою для повернення попередньо поданої апеляційної скарги, а також період часу, який сплинув з моменту, коли особа дізналась про відповідне рішення суду.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 19.06.2020 у справі № 280/4682/19, від 18.06.2020 у справі № 400/524/19, від 17.06.2020 у справі № 280/4951/19, від 15.05.2020 у справі № 820/1212/17.

Суд також зазначає, що запровадження воєнного стану може бути підставою, яка відповідно до частини першої статті 121 КАС повинна враховуватися при вирішенні питання щодо поновлення процесуального строку, якщо пропуск строку знаходиться в прямому причинному зв`язку з такими обставинами.

При цьому, слід наголосити, що питання поновлення строку на апеляційне оскарження судових рішень у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку, виходячи з доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Однак, сам лише факт запровадження воєнного стану не може бути підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження судових рішень у всіх абсолютно випадках.

Слід також зазначити, що Верховний Суд у своїх судових рішеннях неодноразово наголошував, що неналежна організація процесу із оскарження судового рішення з боку відповідальних осіб, виникнення організаційних складнощів у суб`єкта владних повноважень для своєчасного подання апеляційної скарги є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною, є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними. Відповідач, що діє від імені держави, як суб`єкт владних повноважень, не може та не повинен намагатись отримати перевагу від організаційних складнощів, які склались у нього на поточний день, шляхом уникнення або зволікання виконання ним своїх процесуальних обов`язків, в тому числі і щодо вчасного подання апеляційної скарги.

Таких висновків дійшов Верховний Суд, зокрема у постановах від 26.09.2022 у справі № 560/403/22, від 08.08.2024 у справі № 440/15583/23 та від 07.02.2025 у справі № 280/7991/23.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України передбачено, що у касаційній скарзі зазначаються обґрунтування вимог особи, що подає касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Враховуючи те, що скаржник оскаржує ухвалу суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті апеляційного провадження у справі, зазначену в частині третій статті 328 КАС України, підставами касаційного оскарження можуть бути неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права.

Водночас скаржник не обґрунтував неправильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права при відмові у відкритті апеляційного провадження у справі.

Зазначене дає підстави вважати, що встановлений судом строк для усунення недоліків касаційної скарги закінчено, проте виявлені недоліки скаржником не усунуто в повному обсязі, оскільки скаржником не надано уточненої касаційної скарги із зазначенням про допущені судом апеляційної інстанції порушення конкретних норм процесуального права.

Роз`яснено, що у разі невиконання вимог цієї ухвали в установлений судом строк касаційна скарга буде повернута

Виходячи з визначених процесуальним законом меж, предметом касаційного перегляду можуть бути виключно питання права, а не факту.

Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Скаржнику було роз`яснено, що з урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 08.02.2020, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження або їх некоректне (помилкове) визначення, або визначення безвідносно до предмета спору у конкретній справі, у якій подається касаційна скарга, унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Таким чином, скаржником не виконано вимоги ухвали Верховного Суду від 27.05.2025 про залишення касаційної скарги без руху в частині обґрунтування неправильність висновку суду апеляційної інстанції щодо порушення норм процесуального права при відмові у відкритті апеляційного провадження у справі.

Згідно з частиною другою статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

У пункті 1 частини четвертої статті 169 КАС України визначено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

За наведених обставин касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала.

Повернення Верховним Судом касаційної скарги та надання заявнику права в межах розумних строків та при дотриманні всіх інших вимог процесуального закону на повторне звернення до Верховного Суду з такою скаргою, не є обмеженням доступу до суду (зокрема, що гарантовано пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України), та забезпечує практичну можливість реалізації права особи на суд у формі касаційного оскарження судового рішення учасником справи.

Ураховуючи викладене та керуючись статтями 169, 330, 332 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 23 липня 2025 року у справі за позовом ІНФОРМАЦІЯ_1 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м.Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_1 , про визнання бездіяльності незаконною, зобов`язання вчинити дії - повернути скаржнику.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи.

Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді Л.О. Єресько
М.В. Білак В.М. Соколов