Справа № 380/19689/24
Суддя: Кравців Олег Романович
Дата ухвалення: 2025-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

з питань встановлення судового контролю

09 вересня 2025 року

Суддя Львівського окружного адміністративного суду Кравців О.Р. розглянув у порядку письмового провадження заяву представника позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 30.10.2024 (набрало законної сили 02.12.2024) позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії задоволено частково.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення грошового забезпечення, а також інших похідних видів грошового забезпечення (щомісячних та одноразових) в періоди з 02.03.2021 по 24.10.2021, з 17.03.2023 по 19.05.2023, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01.01.2021, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01.01.2023, та на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з пунктом 4 постанови Кабінет Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44, з урахуванням виплачених сум. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення грошового забезпечення, а також інших похідних видів грошового забезпечення (щомісячних та одноразових) в період з 21.10.2021 по 16.03.2023, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01.01.2021, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01.01.2023, та на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з пунктом 4 постанови Кабінет Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44, з урахуванням виплачених сум.

Представник позивача подав заяву про встановлення судового контролю за виконанням рішення, в якій вказав, що на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30.10.2024 Військовою частиною НОМЕР_1 згідно з довідкою про перерахунок грошового забезпечення нараховано до виплати 1111,39 грн. Також, відповідно до перерахунку грошового забезпечення на виконання рішення суду відповідач зменшив розмір премії, замість застосування прожиткового мінімуму станом на 01.01.2021 та 01.01.2023. У березні 2021 року премію зменшено зі 135% у сумі 4494,19 на 43% у сумі 1843,45, у квітні 2021 року зі 135% у сумі 4,644,00 на 43% у сумі 1904,90, у травні 2021 року зі 135% у сумі 4,644,00 на 43% у сумі 1904,90, у червні 2021 року зі 135% у сумі 4,644,00 на 43% у сумі 1904,90, у липні 2021 року зі 135% у сумі 4,644,00 на 43% у сумі 1904,90, у серпні 2021 року зі 135% у сумі 4,644,00 на 43% у сумі 1904,90 у вересні 2021 року зі 135% у сумі 4,644,00 на 43% у сумі 1904,90, у жовтні 2021 року зі 135% у сумі 4,644,00 на 43% у сумі 1904,90, та зі 135% у сумі 3,595,36 на 43% у сумі 1474,76. У березні 2023 року зі 630% у сумі 10,486,48 на 330% у сумі 6351,15, у квітні зі 630% у сумі 21,672,00 на 330% у сумі 17,259,00, а також зі 630% у сумі 13,282,86 на 330% у сумі 10,578,08. Також інші складові грошового забезпечення, які забов`язано перерахувати позивачу по рішенню суду, не зазначено у розрахунку.

Вирішуючи заяву, суд керується таким.

Згідно з статтею 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно з статтею 370 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, за її межами.

Суд зауважує, що 19.12.2024 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення положень про судовий контроль за виконанням судових рішень» від 21.11.2024 №4094-IX (далі Закон №4094-ІХ), яким статтю 382 КАС України викладено у новій редакції, а КАС України доповнено статтями 381-1, 382-1, 382-2, 382-3.

Згідно із пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №4094-ІХ справи у судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цим Законом, розглядаються з урахуванням особливостей, що діють після набрання чинності цим Законом.

При цьому, відповідно до частини 3 статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Отже, розгляд заяви про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду здійснено з урахуванням особливостей, що діють після набрання чинності Законом №4094-ІХ.

Відповідно до положень статті 381-1 КАС України судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснює суд, який розглянув справу як суд першої інстанції (частина 1).

Суд може здійснювати судовий контроль за виконанням судового рішення у порядку, встановленому статтями 287, 382-382-3 і 383 цього Кодексу (частина 2).

Положеннями статті 382 КАС України передбачено, що суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

В адміністративних справах з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг за письмовою заявою заявника суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати звіт про виконання судового рішення.

Згідно з частиною 1 статті 382-1 КАС України суд розглядає заяву про зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення (крім заяви, передбаченої частиною п`ятою статті 382 цього Кодексу) протягом десяти днів з дня її надходження в порядку письмового провадження, а за ініціативою суду чи клопотанням заявника - у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду, не перешкоджає судовому розгляду.

За наслідками розгляду заяви суд постановляє ухвалу про її задоволення або відмову у задоволенні та зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Відповідно до частини 3 статті 382-1 КАС України встановлений судом строк для подання звіту про виконання судового рішення має бути достатнім для його підготовки. Достатнім є строк, який становить не менше десяти календарних днів з дня отримання суб`єктом владних повноважень відповідної ухвали та не перевищує трьох місяців.

Суд може зобов`язати подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення особисто керівника суб`єкта владних повноважень (частина 4 статті 382-1 КАС України).

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини п`ятої статті 382-1 цього Кодексу (частина 1 статті 382-3 КАС України).

З викладених норм права слід виснувати, що інститут судового контролю полягає у здійсненні судом контролюючої функції щодо до суб`єкта владних повноважень з дотримання ним принципу обов`язковості судового рішення.

Водночас такі повноваження суду повинні реалізовуватися з урахуванням статті 129-1 Конституції України, і такі повноваження надані суду з метою забезпечення права особи на ефективний судовий захист в адміністративному судочинстві.

Суд звертає увагу, що судовий контроль за виконанням судових рішень здійснюється судом шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту про виконання судового рішення, а в разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту та накладенням штрафу.

Водночас зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, є правом суду, а не його обов`язком.

Викладене узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 25.07.2018 у справі №823/1265/16 (адміністративне провадження №К/9901/16261/18).

Окрім цього, Верховний Суд у постанові від 20.02.2019 у справі №806/2143/15 (адміністративне провадження №К/9901/5159/18) звертав увагу, що статті 382 і 383 КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Також, Європейський суд з прав людини у пункті 18 рішення від 12.05.2011 у справі Ліпісвіцька проти України (заява №11944/05) звернув увагу й на те, що судове та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні (див. пункт 197 рішення у праві Скордіно проти Італії (Scordino v. Italy), №36813/97). Таким чином, виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом (див. пункти 24-27 рішення від 13.06.2006 у справі Сіка проти Словаччини (Sika v. Slovaki), №2132/02).

Таким чином, правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому, суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 27.02.2020 у справі №0640/3719/18, від 11.06.2020 у справі №640/13988/19 та від 23.12.2020 у справі №704/1167/19.

Отже, при вирішенні питання щодо наявності чи відсутності підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, суд повинен з`ясувати, чи виконано судове рішення, причини, які спричинили невиконання такого рішення та чи є вони об`єктивними, а також оцінити ризики, які можуть існувати для позивача у випадку невиконання рішення суду.

Суд встановив, що відповідач на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду у справі 380/19689/24 здійснив перерахунок грошового забезпечення позивача періоди з 02.03.2021 по 24.10.2021, з 17.03.2023 по 19.05.2023.

Представник позивача звернувся із заявою про встановлення судового контрою, оскільки після виконання рішення суду позивачу нараховано до виплати 1111,39 грн. Також, відповідно до перерахунку грошового забезпечення на виконання рішення суду відповідач зменшив розмір премії, замість застосування прожиткового мінімуму станом на 01.01.2021 та 01.01.2023. У березні 2021 року премію зменшено зі 135% у сумі 4494,19 на 43% у сумі 1843,45, у квітні 2021 року зі 135% у сумі 4,644,00 на 43% у сумі 1904,90, у травні 2021 року зі 135% у сумі 4,644,00 на 43% у сумі 1904,90, у червні 2021 року зі 135% у сумі 4,644,00 на 43% у сумі 1904,90, у липні 2021 року зі 135% у сумі 4,644,00 на 43% у сумі 1904,90, у серпні 2021 року зі 135% у сумі 4,644,00 на 43% у сумі 1904,90 у вересні 2021 року зі 135% у сумі 4,644,00 на 43% у сумі 1904,90, у жовтні 2021 року зі 135% у сумі 4,644,00 на 43% у сумі 1904,90, та зі 135% у сумі 3,595,36 на 43% у сумі 1474,76. У березні 2023 року зі 630% у сумі 10,486,48 на 330% у сумі 6351,15, у квітні зі 630% у сумі 21,672,00 на 330% у сумі 17,259,00, а також зі 630% у сумі 13,282,86 на 330% у сумі 10,578,08.

Суд зазначає, що підставою для встановленні судового контролю є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Однак згідно із заяв представника позивача рішення суду у справі №380/19689/24 виконано, а позивачу здійснено перерахунок грошового забезпечення.

Підставою звернення представника позивача до суду із заявою про встановлення судового контролю є зменшення розміру премії, замість застосування прожиткового мінімуму станом на 01.01.2021 та 01.01.2023.

Таким чином, судове рішення виконано відповідачем, а позивач, по суті, не згоден із тим, яким чином відповідач його виконав.

Слід зауважити, що під час розгляду справи по суті, суд вирішував питання щодо наявності у позивача права на перерахунок грошового забезпечення, а також інших похідних видів грошового забезпечення (щомісячних та одноразових), зокрема, в періоди з 02.03.2021 по 24.10.2021, з 17.03.2023 по 19.05.2023, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на відповідний рік.

При цьому, під час вирішення спору суд не досліджував питання розміру складових грошового забезпечення таких, як щомісячні надбавки, премії тощо та правомірність зменшення їх розміру/відсоткового значення.

Суд вказує, що вирішуючи питання щодо встановлення судового контролю за виконанням рішення суду шляхом зобов`язання відповідача подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, суд не вправі вносити будь-які зміни в існуюче рішення, а тому процесуальна процедура вирішення питання щодо встановлення судового контролю за рішення суду, виключає можливість будь-яким чином змінювати зміст цього судового рішення.

Надання правової оцінки діям відповідача, які не охоплювалися предметом спору, в межах процедури судового контролю є недопустимим, оскільки за таких обставин суд фактично вирішить новий публічно-правовий спір між сторонами.

Тобто, в даному випадку позивач не погоджується із діями відповідача щодо зменшення розмірів/відсоткових значень складових грошового забезпечення, зокрема, премії, під час виконання рішення суду, що не було предметом розгляду справи №380/19689/24. Викладене свідчить, що між сторонами виник новий спір, який стосується розмірів/відсоткових значень складових грошового забезпечення, зокрема, премії, після проведеного перерахунку грошового забезпечення на виконання рішення суду за умови відсутності надання правової оцінки суду вказаним обставинам у рішенні.

Таким чином, рішення суду фактично виконано відповідачем, а позивач не погоджується із обставинами, які не були предметом дослідження при розгляді справи по суті і щодо яких судовим рішенням при зобов`язанні суб`єкта владних повноважень до вчинення дій не наводились відповідні висновки.

За таких обставин суд вказує, що вирішення порушених питань можливе шляхом ухвалення рішення суду за наслідком розгляду вимог у порядку позовного провадження, а не в порядку статті 382 КАС України.

Враховуючи викладене, суд висновує про відсутність підстав для встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі 380/19689/24. Отже, у задоволенні заяви представника позивача слід відмовити.

Керуючись статтями 241-243, 248, 294, 295, 382 КАС України, суд,-

у х в а л и в :

1. У задоволенні заяви позивача про встановлення судового контролю відмовити.

2. Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання, якщо інше не передбачено Кодексом адміністративного судочинства України.

Суддя Кравців О.Р.