Справа № 400/8591/25
Суддя: Ярощук В.Г.
Дата ухвалення: 2025-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2025 р. № 400/8591/25
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Ярощука В.Г., за участі секретаря судового засідання Друца Т.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, встановлених статтями 268-272 Кодексу адміністративного судочинства України, з викликом сторін адміністративну справу

за позовомтериторіального управління Служби судової охорони у Миколаївській області, в,
до відповідачавідділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 , ,
проскасування постанови від 05.08.2025 ВП № 78656727,

За участі:

Представниці відповідача Суслової Марії В`ячеславівни;

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_1

ВСТАНОВИВ:

12 серпня 2025 року до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява територіального управління Служби судової охорони у Миколаївській області (далі позивач) до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі відповідач) про скасування постанови відповідача від 05.08.2025 ВП № 78656727 про накладення штрафу у розмірі 5100,00 гривень.

Підставою позову позивач вказав те, що він вжив усіх можливих заходів з метою належного і своєчасного виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 26.05.2025 № 400/7987/24 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, а саме: звертався до Служби судової охорони, як розпорядника бюджетних коштів вищого рівня, щодо збільшення кошторисних призначень за бюджетною програмою державного бюджету 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів, працівників апаратів судів та працівників органів і установ системи правосуддя». Однак, необхідного розміру бюджетних асигнувань на виконання рішень судів на користь працівників Служби судової охорони йому на 2025 рік встановлено не було. За таких обставин, на думку позивача, постанова державного виконавця відповідача про накладення на позивача штрафу за несвоєчасне виконання рішення суду є протиправним і підлягає скасуванню.

У відзиві на позовну заяву від 03.09.2025 відповідач заперечив проти позову і просив у його задоволенні відмовити у повному обсязі. Відзив аргументовано тим, надані позивачем відповідачу в межах виконавчого провадження № 78656727 документи не свідчать про проведення ним активної роботи щодо виконання відповідного рішення суду та виконання постанови про відкриття виконавчого провадження, пунктом 2 якої його зобов`язано виконати рішення суду протягом 10 робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження. Станом на 03.08.2025 позивач не надав жодного підтвердження щодо нарахування та виплатити позивачу матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових питань за 2024 рік. Відтак оскаржувана постанова є, на переконання відповідача, правомірною.

У письмових поясненнях від 08.09.2025 ОСОБА_1 також заперечив проти позову, закцентувавши увагу на тому, що виконавчий лист у ВП № 78656727 виданий за рішенням суду зобов`язального характеру, а не про стягнення коштів. У позовній заяві позивач не надав доказів у частині нарахування коштів. Для нарахування у встановленому порядку коштів значного часу та витрат не потребується, в той час саме з причин не нарахування коштів рішення суду залишилось невиконаним позивачем.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 24.12.2024 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду документа, що підтверджує сплату судового збору в розмірі 2422,40 гривні.

Позивач усунув недоліки позовної заяви й подав 25.12.2024 до суду документ про сплату судового збору в розмірі 2422,40 гривні

14.08.2025 Миколаївський окружний адміністративний суд постановив ухвалу про залишення позовної заяви без руху та про надання позивачу десятиденного строку з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до Миколаївського окружного адміністративного суду документа, що підтверджує сплату судового збору в розмірі 2422,40 грн або документів, які підтверджують підстави його звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

18.08.2025 через канцелярію суд від позивача надійшла заява про усунення недоліків, до якої було додано платіжну інструкцію від 14.08.2025 № 131 про сплату судового збору в розмірі 2422,40 гривні.

21.08.2025 Миколаївський окружний адміністративний суд постановив ухвалу про відкриття провадження в адміністративній справі за цим позовом, про проведення розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей встановлених статтями 268-273 КАС України та про рекомендування позивачу подати до суду такі докази:

а) кошторису територіального управління Служби судової охорони у Миколаївській області на 2025 рік за бюджетною програмою КПКВК ДБ 0501020 «Забезпечення здійснення правосуддя місцевими, апеляційними судами та функціонування органів і установ системи правосуддя» за рядком:

2800 «Інші поточні видатки»;

б) квартального (проміжного) звіту про надходження та використання коштів загального фонду (форма № 2д), складену територіальним управлінням Служби судової охорони у Миколаївській області за бюджетною програмою КПКВК ДБ 0501020 «Забезпечення здійснення правосуддя місцевими, апеляційними судами та функціонування органів і установ системи правосуддя» за бюджетний період 2025 року за рядком:

2800 «Інші поточні видатки».

22.08.2025 представниця позивача подала до суду клопотання про приєднання до матеріалів справи копій кошторису на 2025 рік та звіт про надходження і використання інших надходжень спеціального фонду (форма № 4-3). Проте, ці докази до клопотання додані не були.

Про причини ненадання суду доказів, які були рекомендовані позивачу надати, він не повідомив.

26.08.2025 ОСОБА_1 подав клопотання про залучення його до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, яке ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 27.08.2025 задоволено.

У судове засідання представниця позивача не прибула. 26.08.2025 вона подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю.

Розглянувши позовну заяву, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 26.05.2025 у справі № 400/7987/24, залишеного без змін Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08.07.2025, позов ОСОБА_1 до територіального управління Служби судової охорони у Миколаївській області задоволено частково, зокрема зобов`язано територіального управління Служби судової охорони у Миколаївській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік.

14.07.2024 Миколаївський окружний адміністративний суд видав виконавчий лист по адміністративній справі № 400/7987/24.

На підставі заяви ОСОБА_1 від 18.07.2025 головний державний виконавець відповідача прийняв 21.07.2025 постанову про відкриття виконавчого провадження № 78656727, яка доставлена позивачу 21.07.2025, що підтверджується повідомленням № 7808303 про доставку документа з АСВП до електронного кабінету ЄСІТС.

05.08.2025 головний державний виконавець відповідача склав акт, згідно з яким станом на 05.08.2025 до відповідача позивач не надав докази щодо виконання рішення суду та його невиконання з поважних причин.

05.08.2025 головний державний виконавець відповідача виніс постанову про накладення штрафу у ВП № 78656727. Згідно з цією постановою на позивача накладено штраф на користь держави у розмірі 5100 гривень. Підставою для накладення штрафу зазначено те, що станом на 05.08.2025 боржником не виконано рішення суду без поважних причин, боржником не надано доказів, що рішення не виконано з поважних причин.

Вважаючи, що вищевказана постанова головного державного виконавця відповідача є протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Відповідно до частини третьої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 18 Закону № 1404-VIII на виконавця покладено обов`язок вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 16 частини третьої статті 18 Закону № 1404-VIII передбачено право виконавця під час здійснення виконавчого провадження накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, врегульований статтею 63 Закону № 1404-VIII, за змістом частин першої-третьої якої за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

Водночас відповідно до статті 75 Закону № 1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника юридичну особу 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Отже, законодавством передбачено юридичну відповідальність боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання за невиконання рішення, а саме: накладення штрафу, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій. Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 31.05.2021 у справі № 560/594/20.

Водночас для накладення зазначеного штрафу, законодавство передбачає установлення факту невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону № 1404-VIII. Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Поважними, в розумінні Закону № 1404-VIII, можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Аналогічні праві висновки викладені у постанові Верховного Суду від 31.03.2021 у справі № 360/3573/20.

Суд встановив, що на підставі заяви ОСОБА_1 від 18.07.2025 головний державний виконавець відповідача прийняв 21.07.2025 постанову про відкриття виконавчого провадження № 78656727, яка доставлена позивачу 21.07.2025, що підтверджується повідомленням № 7808303 про доставку документа з АСВП до електронного кабінету ЄСІТС.

Протягом десяти днів з дня отримання постанови головного державного виконавця відповідача від 21.07.2025 про відкриття провадження у ВП № 78656727 позивач не надав відповідачу жодних документів, які свідчили б про виконання або не можливість виконання, зокрема у частині нарахування ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік.

До позовної заяви позивач додав розрахунок вищезазначеної допомоги ОСОБА_1 , однак цей розрахунок підписаний лише головним бухгалтером, і він не зареєстрований у відповідній системі електронного діловодства. Також позивач на надав доказів про направлення цього розрахунку відповідачу.

Водночас додані позивачем докази до клопотання про долучення доказів від 29.08.2025, а саме: лист позивача від 27.08.2025 № 45.06-322/ССО та листи Служби судової охорони від 11.08.2025 № 30/01.30-02.2-965 і від 28.08.2025 № 01.30-02.2-2381/вн були складені вже після прийняття оскаржуваної постанови та подання позивачем цього позову.

Тобто на день прийняття головним державним виконавцем відповідача від 05.08.2025 про накладення штрафу у ВП № 78656727 вищенаведені листи ще не були складені, а тому вони не є належними доказами.

У матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що позивач з дня отримання постанови відповідача від 21.07.2025 про відкриття ВП № 78656727 до дня прийняття відповідачем постанови від 05.08.2025 про накладення штрафу у ВП № 78656727 вчинив хоч якісь дії щодо виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 26.05.2025 у справі № 400/7987/24, а також про їх направлення відповідачу.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Оскільки позивачу відмовлено у задоволенні позову, відсутні підстави для вирішення питання розподілу судових витрат відповідно до статті 139 КАС України.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 139, 241-246, 255, 287, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволені позову територіального управління Служби судової охорони у Миколаївській області (вул. Олексія Вадатурського, 14, м. Миколаїв, Миколаївський район, Миколаївська область, 54001; ) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (пр-т Миру, 46/1, м. Миколаїв, Миколаївський район, Миколаївська область, 54056; ) про скасування постанови від 05.08.2025 ВП № 78656727 про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн відмовити повністю.

2. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

3. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

4. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.Г.Ярощук

Повний текс рішення складено 09 вересня 2025 року