Справа № 380/18111/25
Суддя: Мричко Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2025-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про вжиття заходів забезпечення позову

09 вересня 2025 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Мричко Н.І., розглянув в порядку письмового провадження заяву представника позивача про забезпечення позову ОСОБА_1 до Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти про визнання протиправним та скасування рішення

встановив:

до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 (далі за текстом позивач, ОСОБА_1 ) до Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти , місцезнаходження: вул. Грінченка Бориса, буд. 1, м. Київ, 01001 (далі відповідач), в якій позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти від 15.07.2025 (протокол № 11 (83)) про виявлення академічного плагіату в захищеній 25.12.2015 на засіданні спеціалізованої вченої ради Д 26.613.02 Національної медичної академії післядипломної освіти ім. П.Л. Шупика МОЗ України дисертації ОСОБА_2 «Оптимізація тактики допоміжних репродуктивних технологій у пацієнток після різних методів оперативного лікування патології шийки матки», поданій на здобуття наукового ступеня кандидата медичних наук.

05.09.2025 представником позивача через підсистему «Електронний суд» подано заяву про забезпечення позову. Заява обґрунтована тим, що 25.12.2015 ОСОБА_2 у спеціалізованій вченій раді Д26.613.02 в Національній медичній академії післядипломної освіти ім. П.Л. Шупика МОЗ України (зараз Національний університет охорони охорони здоров`я ім. П.Л. Шупика ) захистила Дисертацію на здобуття наукового ступеня кандидата медичних наук «Оптимізація тактики допоміжних репродуктивних технологій у пацієнток після різних методів оперативного лікування патології шийки матки». Надалі до Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти надійшла скарга/повідомлення про наявність фактів академічного плагіату в дисертації кандидата медичних наук позивача щодо виявлення в захищеній 25.12.2015 на засіданні спеціалізованої вченої ради Д 26.613.02 Національної медичної академії післядипломної освіти ім. П.Л. Шупика МОЗ України дисертації позивача «Оптимізація тактики допоміжних репродуктивних технологій у пацієнток після різних методів оперативного лікування патології шийки матки», поданої на здобуття наукового ступеня кандидата медичних наук, фактів академічного плагіату. 15.07.2025 відповідачем прийнято рішення (протокол № 11 (83)) про виявлення порушення вимог з питань текстових запозичень без посилання на джерело (академічного плагіату) в захищеній 25.12.2015 на засіданні спеціалізованої вченої ради Д 26.613.02 у Національній медичній академії післядипломної освіти імені П.Л. Шупика МОЗ України дисертації кандидата медичних наук ОСОБА_3 «Оптимізація тактики допоміжних репродуктивних технологій у пацієнток після різних методів оперативного лікування патології шийки матки».

Просить суд зупинити дію рішення Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти від 15.07.2025 (протокол № 11 (83)) про виявлення академічного плагіату в захищеній 25.12.2015 на засіданні спеціалізованої вченої ради Д 26.613.02 Національної медичної академії післядипломної освіти ім. П.Л. Шупика МОЗ України дисертації ОСОБА_2 «Оптимізація тактики допоміжних репродуктивних технологій у пацієнток після різних методів оперативного лікування патології шийки матки», поданій на здобуття наукового ступеня кандидата медичних наук. Зазначає, що оскаржене рішення прийняте не у межах повноважень та не у спосіб передбачений закаонами та іними нормативно-правовими актами. Позивач зазначає, що не оприлюднювала наукових результатів, отриманих іншими особами, як результатів власного дослідження, а також не здійснювала відтворення опублікованих тектсів інших авторів без зазначення авторства.

Позивач вказує, що оскаржене рішення є рішеннями постійно діючого колегіального органу та є адміністративними актом індивідуальної дії, а також актом, який встановлює певні факти, що мають юридичну силу для інших суб`єктів владних повноважень. Якщо не вжити заходів забезпечення позову, які полягають в зупиненні дії оскарженого рішення, існує загроза суттєвого ускладнення ефективного захисту порушених прав позивача. Адже, якщо за час розгляду справи Міністерство освіти і науки України позбавить позивача наукового ступеня, то саме по собі скасування оскарженого рішення Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти не поновить порушені права позивача, а призведе до нових судових процесів.

Відповідно до частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Враховуючи подані матеріали, суд вважає за можливе розглянути відповідну заяву без повідомлення учасників справи.

Вирішуючи заяву про забезпечення позову, суд виходив з такого.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені вказаною статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з частиною першою статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

На підставі частини другої статті 151 КАС України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Частиною першою статті 152 КАС України визначено, що заява про забезпечення позову подається в письмовій формі і повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову, а також захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Із системного аналізу вимог наведених норм можна дійти висновку, що забезпечення позову це заходи адміністративного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим. Вони повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову.

Значення цього інституту адміністративного процесуального права полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення. Забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуальної рівності сторін.

Визначені законом підстави забезпечення позову є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Згідно з Рекомендацією № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи 13.09.1989, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Тобто, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Обов`язковою умовою застосування заходів забезпечення позову є наявність хоча б однієї з таких обставин: очевидність небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; доведення позивачем того, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат; очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Як видно з матеріалів справи, 25.12.2015 ОСОБА_3 у спеціалізованій вченій раді Д 26.613.02 в Національній медичній академії післядипломної освіти ім. П.Л. Шупика МОЗ України захистила Дисертацію на здобуття наукового ступеня кандидата медичних наук «Оптимізація тактики допоміжних репродуктивних технологій у пацієнток після різних методів оперативного лікування патології шийки матки».

03.06.2025 Комітет з питань етики Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти, розглянувши скаргу ОСОБА_4 , щодо виявлення в захищеній 25.12.2015 на засіданні спеціалізованої вченої ради Д 26.613.02 при Національної медичної академії післядипломної освіти імені П.Л. Шупика МОЗ України (зараз Національний університет охорони здоров`я імені П.Л. Шупика) дисертації кандидата медичних наук ОСОБА_3 «Оптимізація тактики допоміжних репродуктивних технологій у пацієнток після різних методів оперативного лікування патології шийки матки» фактів академічного плагіату, вирішив внести на розгляд Національного агентства подання про наявність у дисертації кандидата медичних наук ОСОБА_3 «Оптимізація тактики допоміжних репродуктивних технологій у пацієнток після різних методів оперативного лікування патології шийки матки» фактів порушення вимог з питань текстових запозичень без посилання на джерело (академічного плагіату).

За результатами розгляду подання Комітету з питань етики, відповідно до рішення Комітету з питань етики від 03.06.2025 №20 (156) Національне агентство із забезпечення якості вищої освіти 15.07.2025 прийняло рішення (протокол №11(83)) про виявлення порушення вимог з питань текстових запозичень без посилання на джерело (академічного плагіату) в захищеній 25.12.2015 на засіданні спеціалізованої вченої ради Д 26.613.02 у Національній медичній академії післядипломної освіти імені П.Л. Шупика МОЗ України дисертації кандидата медичних наук ОСОБА_3 «Оптимізація тактики допоміжних репродуктивних технологій у пацієнток після різних методів оперативного лікування патології шийки матки», поданій на здобуття наукового ступеня кандидата медичних наук. Як видно з означеного рішення, Національне агентство із забезпечення якості вищої освіти вирішило:

1. Встановити у захищеній 25.12.2015 на засіданні спеціалізованої вченої ради Д 26.613.02 у Національній медичній академії післядипломної освіти імені П.Л. Шупика МОЗ України (зараз Національний університет охорони здоров`я імені П.Л. Шупика) дисертації кандидата медичних наук ОСОБА_3 «Оптимізація тактики допоміжних репродуктивних технологій у пацієнток після різних методів оперативного лікування патології шийки матки» факти порушення вимог з питань текстових запозичень без посилання на джерело (академічного плагіату).

Відповідно до статті 12 Закону України «Про вищу освіту» управління у сфері вищої освіти у межах своїх повноважень здійснюється, серед іншого, Національним агентством із забезпечення якості вищої освіти.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про вищу освіту» Національне агентство із забезпечення якості вищої освіти є постійно діючим колегіальним органом. Національне агентство із забезпечення якості вищої освіти є юридичною особою публічного права, яка діє згідно з цим Законом і статутом, що затверджується Кабінетом Міністрів України.

Процедура розгляду Комітетом з питань етики Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти скарг/повідомлень щодо наявності у дисертаціях на здобуття ступеня доктора філософії (наукового ступеня доктора наук, кандидата наук) та/або наукових публікаціях, в яких висвітлені наукові результати дисертації, фактів академічного плагіату, фабрикації, фальсифікації, порядок звернення Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти до Міністерства освіти і науки України про необхідність позбавлення особи наукового ступеня доктора (кандидата) наук у випадку виявлення в дисертації, наукових публікаціях, зарахованих за її темою, академічного плагіату, фабрикації, фальсифікації, та процедуру скасування Національним агентством рішення разової ради про присудження ступеня доктора філософії у зв`язку з виявленням у дисертації та/або наукових публікаціях, в яких висвітлені наукові результати дисертації, фактів академічного плагіату, фабрикації, фальсифікації визначена у Порядку розгляду скарг/повідомлень щодо фактів академічного плагіату, фабрикації, фальсифікації, затвердженого Національним агентством із забезпечення якості вищої освіти 21.06.2022 (протокол № 10 (15) зі змінами) (далі - Порядок).

Згідно з пунктом 33 Порядку, копія рішення Національного агентства про виявлення в дисертації, за якою було присуджено науковий ступінь доктора (кандидата) наук та/або наукових публікаціях, зарахованих за її темою, академічного плагіату, фабрикації, фальсифікації, надсилається до Міністерства освіти і науки України разом із супровідним листом і зверненням про позбавлення відповідного наукового ступеня. У зверненні наводяться результати проведеного аналізу доказів, які підтверджують факт фабрикації, фальсифікації та/або результати проведеного аналізу виявлених за допомогою відповідного програмного забезпечення фрагментів збігів щодо неправомірного використання наукових текстів, ідей, розробок, наукових результатів і матеріалів інших авторів без відповідного посилання, посилання на норми законодавства.

Аналіз вищенаведених норм дає підстави для висновку про те, що подальша реалізація оскаржуваного в межах цієї адміністративної справи рішення Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти у спосіб направлення такого рішення до Міністерства освіти і науки України фактично створить умови, за яких розгляд справи втратить актуальність, адже прийняте за його наслідками рішення не відповідатиме завчанням адміністративного судочинства, наведеним в частині першій статті 2 КАС України.

В контексті наведеного, слід врахувати, що інститут забезпечення позову, як вже зазначалось вище, створений, зокрема, з метою убезпечення сторін судового процесу від виникнення обставин, за яких через необхідність дотримання визначених процесуальним законодавством процедур розгляду адміністративної справи, нівелюватиметься сама мета, з якою відповідний позов подано до суду.

З огляду на наведене, суд вважає, що представник позивача в обґрунтування заяви про забезпечення позову навів достатні аргументи, які підтверджують, що без вжиття заходів забезпечення позову намір позивача захистити свої права та інтереси в суді залишиться неповноцінним, оскільки створить передумови для виникнення нових спорів, що зумовить необхідність докладання значних зусиль. Водночас це не відповідатиме завданню адміністративного судочинства, яке відповідно до статті 2 КАС України полягає, зокрема, у вирішенні судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд враховує, що Конституційний Суд України в своєму рішенні від 30.01.2003 № 3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13).

Засіб судового захисту повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 05.04.2005 (заява № 38722/02).

Відсутність «бажаного результату» виключає можливість визначення ефективності правового захисту, оскільки такий результат встановлює межі (кінцеву мету) правового захисту, який полягає у використанні передбачених законом можливостей для поновлення порушеного, визнання невизнаного, чи присудження оспорюваного права саме в цих межах.

У цьому випадку наслідком забезпечення позову стане тимчасове унеможливлення настання несприятливих для позивача наслідків, забезпечення ефективного захисту або поновлення його прав чи інтересів у разі задоволення позовних вимог та виключатиме необхідність подальшого ініціювання нових судових процедур щодо захисту порушених прав.

Суд заважує, що вжиття такого заходу забезпечення позову, як зупинення дії рішення рішення Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти від 15.07.2025 (протокол № 11 (83)) про виявлення порушення вимог з питань текстових запозичень без посилання на джерело (академічного плагіату) в захищеній 25.12.2015 на засіданні спеціалізованої вченої ради Д 26.613.02 у Національній медичній академії післядипломної освіти імені П.Л. Шупика МОЗ України дисертації кандидата медичних наук ОСОБА_2 «Оптимізація тактики допоміжних репродуктивних технологій у пацієнток після різних методів оперативного лікування патології шийки матки» на період до набрання законної сили рішенням у справі не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямований виключно на збереження існуючого становища позивача до ухвалення остаточного рішення у справі, відповідає принципу збалансованості інтересів учасників спірних правовідносин, та інституту забезпечення позову в адміністративному судочинстві.

Підсумовуючи зазначене, суд дійшов висновку про наявність передбачених частиною другою статті 150 КАС України підстав для забезпечення позову.

Керуючись статтями 150, 154, 243, 248 КАС України, суддя

УХВАЛИВ:

заяву представника ОСОБА_1 до Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти про вжиття заходів забезпечення позову - задовольнити.

Зупинити дію рішення Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти від 15.07.2025 (протокол № 11 (83)) про виявлення порушення вимог з питань текстових запозичень без посилання на джерело (академічного плагіату) в захищеній 25.12.2015 на засіданні спеціалізованої вченої ради Д 26.613.02 у Національній медичній академії післядипломної освіти імені П.Л. Шупика МОЗ України дисертації кандидата медичних наук ОСОБА_2 «Оптимізація тактики допоміжних репродуктивних технологій у пацієнток після різних методів оперативного лікування патології шийки матки».

Ухвала є виконавчим документом та підлягає негайному виконанню.

Ухвала набуває чинності з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Мричко Н.І.