Справа № 420/10217/25
Суддя: Вербицька Н.В.
Дата ухвалення: 2025-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/10217/25

Перша інстанція: суддя Потоцька Н.В.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів Джабурії О.В.,

- Кравченка К.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 червня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання зарахувати стаж та призначити пенсію,

В С Т А Н О В И Л А :

07 квітня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просив:

- визнати неправомірним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області №21 від 10.02.2025 щодо відмови у призначенні йому пенсії за віком, відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до загального страхового стажу період проходження військової служби з 28.06.1987 по 14.07.1997 року в Збройних Силах, а також призначити та нарахувати ОСОБА_1 з 13.01.2025 року пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що пенсійний орган протиправно не зарахував до його страхового стажу періоди військової служби з 28.06.1987 по 14.07.1997 року, що має наслідком безпідставну відмову пенсійного органу у призначенні пенсії у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу.

Відповідачі заперечували проти задоволення позову, зазначаючи, що у позивача недостатньо страхового стажу для призначення пенсії за віком.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20 червня 2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області №21 від 10.02.2025 щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком, відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати ОСОБА_1 до загального страхового стажу період проходження військової служби з 28.06.1987 по 14.07.1997 року в Збройних Силах.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 03.02.2025, з урахуванням висновків суду, та призначити ОСОБА_1 з 13.01.2025 року пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, ГУ ПФУ в Донецькій області подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зокрема апелянт зазначає, що до страхового стажу ОСОБА_1 не зараховано період проходження строкової військової служби з 25.06.1987 по 18.07.1997, оскільки позивачем при зверненні за призначенням пенсії через веб портал Пенсійного фонду України не надано оригінал військового квитка. Крім того, пенсійний орган зазначив, що задоволення позовної заяви ОСОБА_1 шляхом зобов`язання призначити пенсію є втручанням у дискреційні повноваження пенсійного органу.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційних скарг, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів зазначає наступне.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після досягнення 60-річного віку, 03.02.2025 року через портал Пенсійного фонду України звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком, відповідно до ст. 26 Закону України від 09.07.2003 року №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням ГУПФУ у Донецькій області №21 від 10.02.2025 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Рішення вмотивовано тим, що відповідно до частини 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» починаючи з 1 січня 2025 року право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 32 років, в той час як страховий стаж позивача складає 28 років 03 місяця 05 днів.

До страхового стажу позивача зараховано наступні періоди: з 01.09.1982 по 24.06.1987 (навчання), з 01.04.1998 по 31.05.1998, з 01.07.1998 по 31.12.2003, з 01.01.2004 по 31.05.2012, з 01.06.2012 по 30.04.2013, з 21.05.2013 по 03.11.2014, з 04.11.2014 по 19.08.2019, з 20.08.2019 по 02.10.2020, з 03.11.2020 по 28.10.2021 (безробіття).

До страхового позивача стажу не враховано період проходження військової служби з 28.06.1987 по 14.07.1997 року згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 , оскільки ОСОБА_1 надано не оригінал військового кавітка, а засвідчену копію з копії військового квитка.

Вважаючи протиправним рішення про відмову у призначенні пенсії, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що записи, які містяться у копії військового квитка позивача кореспондуються із записами його трудової книжки, а тому період проходження військової служби протиправно не зарахований пенсійним органом до страхового стажу позивача. Враховуючи висновок суду про наявність правових підстав для зарахування до стажу позивача періоду з 25.06.1987 по 18.07.1997 та досягненням позивачем 60 років, суд зазначив про наявність у позивача необхідного страхового стажу (більше 32 років) для призначення пенсії за віком відповідно до 3акону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV. Крім того, суд зазначив, що дії зобов`язального характеру щодо призначення позивачу пенсії має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, яким у цьому випадку є ГУ ПФУ в Донецькій області.

Судова колегія частково погоджується з висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Як визначено Європейською соціальною хартією (переглянутою), 1996 року, згода на обов`язковість якої надано Верховною Радою України та яка набрала чинності з 01 лютого 2007 року, кожна особа похилого віку має право на соціальний захист. За цим Україна має міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами «досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися» права та принципи, що закріплені у Хартії.

Згідно із частиною першою статті 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

За приписами ст.26 Закону № 1058, починаючи з 1 січня 2025 по 31 грудня 2025 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу не менше 32 років.

Відповідно до статті 26 Закону 1058-IV у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - 25 років.

Частиною першою статті 24 Закону №1058-ІV визначено, що страховий стаж це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з приписами частини четвертої статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

За приписами статті 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон №1788-ХІІ) передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання вимог статті 62 Закону № 1788-ХІІ Кабінет Міністрів України постановою від 12.08.1993 № 637 затвердив Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).

Пунктом 3 Порядку №637 визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 1 зазначеного Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, за відсутності її або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Таким чином, трудова книжка має містити дані щодо факту перебування особи в трудових відносинах для підтвердження наявності трудового стажу та є основним документом, що підтверджує стаж роботи.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Пунктом 3 Порядку № 637 визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пенсійним органом визначено, що ОСОБА_1 має страховий стаж 28 років 03 місяці та 05 днів. До страхового стажу позивача не зараховано період військової служби з 25.06.1987 по 18.07.1997 року, оскільки позивачем надано лише засвідчену копію з копії військового квитка.

Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 21.02.2018 у справі № 687/975/17, на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці чи інших офіційних документах. Неточні записи у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи на підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не можуть бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу, що дає право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві. У свою чергу, недоліки ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не можуть бути підставою для позбавлення особи її права на соціальний захист.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, на аркуші 2-3 трудової книжки серії НОМЕР_1 наявний запис №2 проходження військової служби з 28.06.1987 р. по 14.07.1997 р. військовий квиток серії НОМЕР_2 . Запис засвідчений печаткою Державної податкової інспекцією у Київському районі м. Одеси.

Матеріали справи також містять копію військового квитка серії НОМЕР_2 , засвідчену печаткою ГУ ДПС в Одеській області (Управління персоналу).

Дійсно, позивач повідомив про втрату оригіналу військового квитка. Разом з тим, записи у трудовій книжці про періоди проходження позивачем військової служби відповідають записам копії військового квитка, наданого Головним управлінням ДПС в Одеській області, як роботодавцем ОСОБА_1 , якому військовий квиток був наданий позивачем.

Крім того, згідно приписів п.3 ст. 44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року N 1058-IV, органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Відповідно п. 4.2 Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 10.11.2006 № 18-1 орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

У зв`язку із чим, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що пенсійні органи у разі виникнення в них сумнівів щодо записів у трудовій книжці позивача та недостатності у ній відомостей про роботу, наділений правом перевірити та витребувати їх, однак цим правом не скористались.

Щодо зобов`язання пенсійний орган призначити ОСОБА_1 з 13.01.2025 року пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», судова колегія зазначає наступне.

Механізм подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій визначено Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (далі - Порядок № 22-1).

Відповідно до п.1.1 Порядку № 22-1, заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший (додаток 1) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Пунктом 2.1 Порядку № 22-1 передбачено вичерпний перелік документів, які додаються до заяви про призначення пенсії за віком.

Предметом розгляду цієї справи не була перевірка подачі позивачем повного пакету документів.

Таким чином, враховуючи положення статті 245 КАС України, колегія суддів зазначає, що зобов`язання судом управління здійснити призначення пенсії позивача на підставі Закону № 1058, може мати місце лише у випадку, якщо судом перевірено та встановлено наявність усіх передбачених Законом №1058 та Порядком № 22-1 підстав для призначення пенсії.

У той же час колегія суддів наголошує, що суд, за загальним правилом, не уповноважений здійснювати перевірку наявності чи відсутності усіх передбачених підстав для перерахунку пенсії, у випадку, якщо відповідач цього не здійснив, оскільки вказане не входить до предмету судової перевірки, виходить за межі заявлених позовних вимог та є дискреційним повноваженням відповідача.

Вказане дозволяє дійти обґрунтованого висновку, що прийняття судом рішення про зобов`язання відповідача призначити пенсію без перевірки наявності чи відсутності усіх передбачених Порядком № 22-1 документів і наявності необхідного стажу для призначення такої виплати, може бути необґрунтованим та призвести до призначення пенсії без достатніх на то законних підстав.

Належним способом захисту порушеного права позивача буде саме повторний розгляд заяви про призначення пенсії, оскільки необхідно врахувати стаж, про який зазначено у судових рішеннях.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові по справі № 200/18450/21 від 24 жовтня 2024 року.

Суд першої інстанції на наведені обставини уваги не звернув, у зв`язку із чим дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог і про повторний розгляд заяви позивача і про зобов`язання призначити ОСОБА_1 пенсію, оскільки в даному випадку належним способом захисту прав позивача є лише зобов`язання повторно розглянути заяву про призначення пенсії з урахуванням висновків суду.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити ОСОБА_1 з 13.01.2025 року пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». підлягає скасуванню з ухваленням у цій частині нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Відповідно до п.п.3,4 ч.1 ст.317 КАС України апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині зобов`язання відповідача призначити пенсію ОСОБА_1 з прийняттям постанови про відмову в задоволенні

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, що підтверджується ухвалою суду про відкриття провадження від 14 квітня 2025 року, постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду лише з підстав, передбачених пп. "а"- "г" п.2 ч.5 ст.328 КАС України

Керуючись ст.ст.308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, судова колегія

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 червня 2025 року скасувати в частині зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити ОСОБА_1 з 13.01.2025 року пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з прийняттям постанови про відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині.

В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 червня 2025 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: К.В.Кравченко