Справа № 380/17942/23
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2025-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2025 рокуЛьвівСправа № 380/17942/23 пров. № А/857/22241/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Носа С.П.;

суддів: Кухтея Р.В., Шевчук С.М.;

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 липня 2024 року у справі № 380/17942/23 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,-

суддя у І інстанції Москаль Р.М.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Львів,

дата складення повного тексту рішення не зазначено,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся у Львівський окружний адміністративний суд з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач), в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо не проведення нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди на період дії воєнного стану у розмірі 30 тис. грн. передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану». Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду на період дії воєнного стану у розмірі 30 тис.грн. передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 30 липня 2024 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив позивач, який вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що відповідач за період із лютого 2023 року по дату звернення до суду із цим позовом протиправно не виплачує додаткову грошову винагороду, передбачену Постановою № 168 у розмірі 30000 грн., про підстави невиплати позивача не повідомив. Апелянт вважає таку бездіяльність відповідача протиправною, тому просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою задовольнити його позовні вимоги.

На підставі пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 зарахований до списку особового складу військової частини НОМЕР_1 на всі види забезпечення наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 19.11.2022 № 265 і призначений стрільцем стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 (а.с. 37).

Відповідно до довідки про доходи ОСОБА_1 із лютого 2023 позивачу не нараховувалась додаткова винагорода, передбачена Постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративної діяльності) від 02.04.2023 року № 196 «Про виконання бойового розпорядження військовослужбовцями, що знаходяться в пункті постійної дислокації» з метою виконання бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 від 06.10.2022 року №504/ТрО в частині переміщення особового складу солдату ОСОБА_1 в термін до 20:00 год. 06.04.2023 року прибути до місця розташування військової частини НОМЕР_1 …».

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 205 від 07.04.2023 року призначене службове розслідування у зв`язку із невиконанням солдатом ОСОБА_1 , стрільцем стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти 1, бойового наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 196 від 02.04.2023 року.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 206 від 07.04.2023 року призначене службове розслідування у зв`язку із самовільним залишенням військової частини НОМЕР_1 військовослужбовцем солдатом ОСОБА_1 , стрільцем стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти 1 військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 12.04.2023 року № 224 «Про завершення службового розслідування»: «[…] Начальнику фінансово-економічної служби здійснити заходи передбачені розділом І ст. 15 Наказу Міністра Оборони України від 07.06.2018 року № 260 «Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» та постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022р. № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» призупинити виплату грошового забезпечення та додаткової грошової винагороди у зв`язку з самовільним залишенням військової частини військовослужбовцем солдатом ОСОБА_1 , стрільцем стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти 1 військової частини НОМЕР_1 з 07.04.2023р., і до моменту повернення його на службу […]».

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 13.04.2023 року № 225 «Про завершення службового розслідування»: «[…] 3. Начальнику фінансово-економічної служби здійснити заходи передбачені п.14 Розділу XXXIII «Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260 в частині нарахувань грошового забезпечення» у зв`язку із невиконанням бойового наказу 06.04.2023року. 4. Враховуючи матеріали службового розслідування, та керуючись вимогами статті 6 дисциплінарного Статуту Збройних Сил України,- оголосити «сувору догану» старшому солдату ОСОБА_2 , та солдату ОСОБА_1 . […]».

Не погоджуючись з діями відповідача щодо невиплати додаткової винагороди на період дії воєнного стану у розмірі 30 тис.грн. передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», позивач звернувся до суду з даним позовом.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-ХІІ (далі - Закон № 2011-ХІІ).

Частинами 2-4 статті 9 Закону № 2011-ХІІ визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022 (далі - Указ № 64/2022), затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 введено військовий стан, строк дії якого в подальшому продовжено відповідними Указами Президента України і який діє дотепер.

Одночасно, військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України Про правовий режим воєнного стану заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Статтею 16 Закону № 389-VIII передбачено, що за рішенням Ради національної безпеки і оборони України, введеним у дію в установленому порядку указом Президента України, утворені відповідно до законів України військові формування залучаються разом із правоохоронними органами до вирішення завдань, пов`язаних із запровадженням і здійсненням заходів правового режиму воєнного стану, згідно з їх призначенням та специфікою діяльності.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову № 168.

Згідно з пунктом 1 Постанови № 168 (в редакції постанови від 21.01.2023, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. (абзац перший);

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників) (абзац четвертий Постанови № 168).

Пунктом 2-1 Постанови № 168 установлено, що керівники відповідних міністерств та державних органів визначають порядок і умови виплати додаткової винагороди, одноразової грошової допомоги, розміри виплати додаткової винагороди в розмірі до 30000 гривень.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за № 745/32197 (далі - Порядок № 260).

Наказом МО України № 44 від 25.01.2023 до наказу № 260 було внесено зміни (набрали чинності з 01.02.2023), внаслідок яких цей наказ було доповнено новим розділом «XXXIV. Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану».

Відповідно до пункту 2 Розділу XXXIV Наказу № 260 на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» виплачується в розмірі 30 000 гривень - військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань):

- у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, резерву Головнокомандувача Збройних Сил України Сил оборони держави, розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України, які здійснюють управління діючими угрупованнями військ (сил) (далі - завдання у складі угруповань військ (сил), резерву, пунктів управління);

- з протиповітряного прикриття та наземної оборони об`єктів критичної інфраструктури згідно з бойовими розпорядженнями;

- із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій згідно з бойовими (логістичними) розпорядженнями.

Відповідно до пункту 4 Розділу XXXIV Наказу № 260 підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, виконанні бойового (спеціального) завдання або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі - бойові дії або заходи) у період здійснення зазначених дій або заходів здійснюється на підставі таких документів:

- бойовий наказ (бойове розпорядження);

- журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);

- рапорт (донесення) командира підрозділу (групи), корабля (судна), катера про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Згідно пункту 14 Розділу XXXIV Наказу № 260 до наказів про виплату додаткової винагороди не включаються військовослужбовці, які:

- самовільно залишили військові частини, місця служби (дезертирували),- за місяць, у якому здійснено порушення, та за весь період самовільного залишення військової частини або місця служби (дезертирства), включаючи місяць повернення, оголошеного наказом командира (начальника);

- усунені від виконання службових обов`язків, відсторонені від виконання службових повноважень або відсторонені від посади,- з дня усунення або відсторонення, оголошеного наказом командира (начальника), до дня фактичного завершення усунення або відсторонення, оголошеного наказом командира (начальника);

- відмовились виконувати бойові накази (розпорядження),- за місяць, у якому здійснено таке порушення, оголошене наказом командира (начальника);

- вживали алкогольні напої (наркотичні або психотропні речовини) на території військової частини як у службовий, так і в позаслужбовий час, прибували на службу та/або виконували обов`язки військової служби в стані алкогольного (наркотичного) сп`яніння,- за місяць, у якому здійснено таке порушення, оголошене наказом командира (начальника);

- вчинили інші дії (бездіяльність), за які судом прийнято рішення про притягнення до відповідальності за вчинення кримінального, військового адміністративного правопорушення або адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією,- за місяць, у якому така постанова (вирок) надійшла до військової частини;

- добровільно здалися в полон,- з дня з`ясування в установленому законодавством порядку обставин щодо добровільної здачі військовослужбовця в полон, оголошеного наказом командира (начальника);

- навмисно спричинили собі тілесні ушкодження чи іншу шкоду своєму здоров`ю або самогубство (крім випадків доведення до самогубства, встановленого судом),- за місяць, у якому здійснено ушкодження чи іншу шкоду своєму здоров`ю або самогубство.

До 01.02.2023 року питання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди регулювалося виключно Постановою № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», а також її положення були роз`ясненні в Телеграмі Міністра Оборони України № 248 від 25.03.2022 року.

Пунктом 2-1 Постанови № 168 (в редакції від 21.01.2023 року) керівників відповідних міністерств та державних органів уповноважено визначати порядок і умови виплати додаткової винагороди, в тому числі в розмірі до 30000 грн. На виконання цього пункту наказом МО України № 44 від 25.01.2023 до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, що затверджений наказом МО України № 260 від 07.06.2018 (далі Наказ № 260) внесені зміни, що набрали чинності з 01.02.2023, внаслідок яких цей наказ було доповнено новим розділом «XXXIV. Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану». Таким чином, з 01.02.2023 виплата додаткової винагороди здійснюється згідно з вимогами Постанови № 168 та Наказу № 260.

Після внесення змін до порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, що затверджений наказом МО України № 260 від 07.06.2018 (далі наказ №260) конкретизовано підстави для виплати такої додаткової винагороди.

Відповідно до положень розділу XXXIV Наказу № 260, основною умовою для виплати додаткової винагороди у розмірі 30000 грн. є виконання військовослужбовцями бойових (спеціальних) завдань згідно з бойовими наказами (розпорядженнями). Тобто, до внесення змін, до 01.02.2023, для виплати військовослужбовцю додаткової винагороди в розмірі 30000 грн. відповідно до Постанови № 168, достатньо було просто перебувати на військовій службі та виконувати свої посадові обов`язки. У свою чергу, після внесення змін до Наказу № 260, з 01.02.2023, для нарахування та виплати додаткової винагороди в розмірі 30000 грн. вже недостатнього самого факту перебування на військовій службі, а необхідно виконувати бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями). Крім того, факт виконання бойового (спеціального) завдання має бути підтверджений відповідними документами, визначеними у пункті 4 розділу XXXIV цього наказу (бойовий наказ (розпорядження), журнал бойових дій та рапорт командира про участь у виконанні бойових (спеціальних) завдань).

Оскільки позивач із лютого 2023 року не брав участі у виконанні бойових (спеціальних) завдань, не здійснював інших заходів, що давали б підстави для виплати винагороди, що не заперечується сторонами. Отже, відсутня основна умова для виплати додаткової винагороди під час дії воєнного стану, тому, відповідно до норм чинного законодавства, нарахування та виплата додаткової винагороди у розмірі 30000 грн. позивачу не належить. У зв`язку з вищенаведеним, суд визнає помилковими доводи позивача про безумовність його права на отримання винагороди, передбачено постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Крім того, суд першої інстанції звернув увагу на те, що на ОСОБА_1 було накладене дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани (наказ № 225 від 13.04.2023 року) у зв`язку із невиконанням бойового наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 02.04.2023 року № 196, а також притягнуто до дисциплінарної відповідальності за самовільне залишення військової частини НОМЕР_1 із 07.04.2023 року (наказ № 224 від 12.04.2023 року) у зв`язку із чим призупинено виплату грошового забезпечення та додаткової грошової винагороди із 07.04.2023 і до моменту повернення його на службу.

Згідно з нормами пункту 14 розділу XXXIV Порядку № 260 до наказів про виплату додаткової винагороди не включаються військовослужбовці, які: - самовільно залишили військові частини, місця служби (дезертирували), - за місяць, у якому здійснено порушення, та за весь період самовільного залишення військової частини або місця служби (дезертирства), включаючи місяць повернення, оголошеного наказом командира (начальника); - відмовилися виконувати бойові накази (розпорядження), - за місяць у якому здійснено таке порушення, оголошене наказом командира (начальника).

Таким чином, призупинення виплати грошового забезпечення, позбавлення військовослужбовців додаткових винагород ставиться у залежність від скоєння ними дисциплінарних правопорушень, накладення на них дисциплінарних стягнень та фактів їх участі, в цій справі, у виконанні бойових (спеціальних) завдань згідно з бойовими наказами (розпорядженнями).

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАСУ України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладені обставини, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач у період із лютого 2023 року до моменту звернення до суду із цим позовом не брав участі у виконанні бойових (спеціальних) завдань, а також був притягнутий до дисциплінарної відповідальності у вигляді суворої догани у зв`язку із невиконанням бойового наказу командира військової частини 06.04.2023 та притягнутий до дисциплінарної відповідальності за самовільне залишення військової частини з 07.04.2023 року, нарахування та виплата додаткової винагороди у розмірі 30000 грн. за спірний період ОСОБА_1 не належить.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені апелянтом в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доводів, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.

Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 липня 2024 року у справі № 380/17942/23 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. П. Нос
судді Р. В. Кухтей
С. М. Шевчук