Справа № 343/1497/25
Суддя: Монташевич С. М.
Дата ухвалення: 2025-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №: 343/1497/25
Провадження №: 2-а/343/33/25
РІШЕННЯ

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2025 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано - Франкiвської областi в складi:

суддi Монташевич С.М.,

з участю: секретаря судового засідання - Шикор Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у приміщенні Долинського районного суду Івано - Франківської області, адміністративну справу № 343/1497/25 за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

за участю: позивача ОСОБА_1 та його представника - адвоката Воробця Р.М.,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача:

позивач ОСОБА_1 пред`явив підписаний ним та його представником - адвокатом Воробцем Р.М. позов (а.с. 1-5) до Державної служби України з безпеки на транспорті, в якому просить скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання на території України, серії АВ №00004769 від 12.02.2025, та закрити провадження у справі.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що він перебуває на посаді начальника автомобільної колони №1 ПАТ «Укрнафта», та є відповідальною особою за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, вчинені водіями транспортних засобів, які належать товариству.

Оскаржуваною постановою його притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу.

З оскаржуваною постановою не погоджується, вважає її незаконною та такою, що підлягає скасуванню. Вказує, що в оскаржуваній постанові зазначено, що транспортний засіб «BIBA MM-0506», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух із перевищенням нормативних параметрів зазначених в п. 22.5. ПДР України, а саме: навантаження на здвоєні осі транспортного засобу на 32,209% (3,704 т) перевищувало допустиму норму. При цьому відповідачем встановлено, що вказаний транспортний засіб має 3 осі, спарені колеса знаходяться на 2 і 3 осях, відстань між 1 і 2 віссю становить 4 310 мм, а між 2 і 3 вісюю - 570 мм, навантаження на 1 вісь становило 7 550 кг, на 2 вісь - 9 400 кг, на 3 вісь - 8 700 кг, загальна маса автомобіля - 25 650 кг.

Звертає увагу на те, що згідно із сертифікатом відповідності, на підставі якого даний автомобіль було заресєтровано у сервісному центрі МВС України, відстань між спареними задніми осями становить 1 370 мм, а не як було визначено відповідачем - 570 мм.

Таким чином, ураховуючи дійсну відстань між спареними задніми осями (2 і 3 вісь) та вимоги п. 22.5. ПДР України, у його діях не було порушення, оскільки навантаження на здвоєні осі, врховуючи відстань між такими (1 370 мм), та те, що навантаження на кожну вісь не перевищувало 9,5 т, максимальне значення навантаження могло становити 19 т, хоча автомобіль рухався з масою 18,1 т, а зі врахуванням похибки 15,2 т.

Представник відповідача Укртрансбезпеки - Гоголюк М.В. подав відзив (а.с. 63-68), в якому просить відмовити у задоволенні даного позову. Заперечення проти позову обґрутовує тим, що фіксація адміністративного правопорушення здійсювалась сертифікованим та каліброваним приладом, із врахуванням можливої похибки. Тому, оскаржувана постанова відповідає вимогам закону та є правомірною.

У судовому засідання позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Воробець Р.М. підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. В судове засідання, призначене 09.09.2025, позивач та його представник не з`явились, останній подав заяву (а.с. 162) про завершення розгляду справи без їх участі.

Представник відповідача - Укртраснбезпеки - у судове засідання не з`явився, хоча про місце, дату і час проведення такого був повідомленим у встановленом узаконом порядку.

Заяви, клопотання учасників справи, процесуальні дії у справі:

07 серпня 2025 року ухвалою суду визнано поважними причини пропуску позивачем ОСОБА_1 строку звернення до суду з даним позовом, поновлено строк на звернення до суду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

Представник відповідача Укртансбезпеки - Гоголюк М.В. 13.08.2025 подав заяву про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді, а 25.08.2025 подав відзив.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Воробець Р.М. 08.09.2025 через канцелярію суду подав заяву про завершення розгляду справи без його участі.

Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:

з матеріалів справи встановлено, що постановою по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання на території України, серії АВ №00004769 від 12.02.2025 (а.с. 69), позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, а саме за те, що він, будучи відповідальною особою, 11.02.2025 о 14.20 год., на автодорозі Н-10 (км 32+582) Івано Франківської області, допустив рух транспортного засобу «BIBA MM-0506», реєстраційний номер НОМЕР_1 , із перевищенням нормативних параметрів зазначених п. 22.5. ПДР України, а саме: навантаження на здвоєні осі автомобіля на 32,209% (3,704 т) перевищувало дозволене максимальне навантаження (11,5 т) на дані осі, при відстані між осями менше 1 м. Виміряні з урахуванням похибки вагові параметри транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення становлять: навантаження на здвоєні осі 15 204 кг, відстань між 2 і 3 осями 581 мм.

Згідно із копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 (а.с. 17), транспортний засіб «BIBA MM-0506», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , номер шасі НОМЕР_4 , було зареєстровано 12.06.2024.

Відповідно до копії сертифікату відповідності щодо індивідуального затвердження незавершеного колісного транспортного засобу серії UA.010.15473-23 (а.с. 90-91) та копії сертифікату відповідності щодо індивідуального затвердження поетапно завершеного колісного транспортного засобу серії UA.010.09837-24 (а.с. 92-93), які видані ТОВ «Автотехносервіс» (призначений орган із сертифікації КТЗ, їх частин та обладнання відповідно до наказу Мінінфраструктури України №165 від 26.04.2017, атестат про акредитацію №1О327, від 24.03.2022), транспортний засіб «BIBA MM-0506», ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , номер шасі НОМЕР_4 , має такі характеристики: три осі та десять коліс, друга і третя вісь із здвоєними колесами, які приводяться в рух за допомогою карданних валів. Відстань між першою і другою віссю 4 300 мм, між другою і третьою віссю 1 370 мм.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_2 суду пояснив, що він перебуває на посаді інженера з безпеки руху ПАТ "Укрнафта". Про наявність оскаржуваної постанови йому та позивачу стало відомо із виконавчої служби у зв`язку із відкриттям виконавчого провадження. Ознайомившись із даною постановою, зрозумівши, що відповідачем неправильно визначено відстань між другою і третьою віссю, вони самостійно здійснили заміри і такі відповідали розміру, зазначеному в сертифікаті відповідності. Додатково зазначив, що даний автомобіль постійно перевозить водонафтову емульсію на головні споруди. На раму цього автомобіля встановлена цистерна (бочка) і така заповняється завжди до відмітки, яка є в цій цистерні. Ні більше, ні менше заповнити цистерну не можна, оскільки більше фізично не поміщається, а менше може призвести до ДТП. Ділянкою дороги, де встановлений прилад фіксації порушень вагового контролю, даний автомобіль із заповненою цистерною проїжджає декілька разів за день, однак прилад лише один раз зафіксував порушення, якого насправді і немає.

На підтвердження того, що технічний засіб, на який було зафіксовано адміністративне правопорушення «WIM 56, 056*002», відповідає всім вимогам і нормам, стороною відповідача подано свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки (а.с. 73-75) та сертифікати калібрування (а.с. 75-76).

Отже, судом установлено, що позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, а саме за те, що транспортний засіб «BIBA MM-0506», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався автодорогою Н-10 (державного значення) із перевищенням встановлених законодавством вагових норм, а саме: навантаження на здвоєні осі, відстань між якими становить 581 мм, становило 15 204 кг, при дозволеній масі 11 500 кг. Заперечуючи порушення навантаженості на осі зі спареними колесами, сторона позивача надала сертифікати відповідності, на підставі яких було зареєстровано транспортний засіб, де серед характеристик автомобіля визначено відстань між 2 і 3 віссю, яка становить 1 370 мм.

В даній справі спірним є питання щодо відстані між другою і третьою віссю транспортного засобу «BIBA MM-0506», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на яких встановлені спарені колеса.

Спірні правовідносини між сторонами виникли стосовно винесення оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення на позивача та наявності чи відсутності підстав для її скасування.

Оцінка суду:

вислухавши пояснення сторони позивача, покази свідка, взявши до уваги відзив на позов, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані сторонами докази, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд доходить висновку про необхідність задоволення позову, виходячи із такого.

Частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно - правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений, як Конституцією, так і Законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч. 2 ст. 2 КАС України).

Згідно із ст. 9, 77 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Статтею 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, висновки про наявність чи відсутність у діях позивача адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного й об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Частиною 2 статті 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено відповідальність за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Частиною 1 статті 33 Закону України «Про автомобільні дороги» визначено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені нормативно - правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 №30, транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд (абз. 4 п. 4 вищевказаних Правил).

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України визначено Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306.

Згідно з п. 1.9. ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 22.5. ПДР України визначено умови, за яких допускається рух транспортних засобів та їх составів, зокрема, на дорогах державного значення, при навантеженні на здвоєні осі:

- якщо відстань між осями менш як 1 метр 11,5 т,

- якщо відстань між осями від 1,3 м до 1,8 м при спарених колесах, за умови, що навантаження на кожну вісь не перевищує 9,5 т 19 т.

Так, суд установив, що оскаржуваною постановою, позивача ОСОБА_1 було притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, а саме за те, що транспортний засіб «BIBA MM-0506», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався із перевищенням на 3,704 т максимального навантаження на здвоєні осі, відстань між якими становить 581 мм.

В той же час, як встановлено із копії сертифікату відповідності щодо індивідуального затвердження незавершеного колісного транспортного засобу серії UA.010.15473-23 та копії сертифікату відповідності щодо індивідуального затвердження поетапно завершеного колісного транспортного засобу серії НОМЕР_5 , на підставі яких транспортний засіб «BIBA MM-0506», реєстраційний номер НОМЕР_1 , було зареєстровано у сервісному центрі МВС України, відстань між другою і третьою віссю, на яких знаходяться спарені колеса, становить 1 370 мм.

Тобто, зафіксована приладом відповідача на момент вчинення адміністративного правопорушення відстань між другою і третьою віссю вказаного вище автомобіля із врахуванням похибки становила 581 мм, в той час як сертифікат відповідності свідчить про те, що така відстань фактично становить 1 370 мм.

Суд звертає увагу сторони відповідача на те, що згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, оскільки стороною позивача надано сертифікати відповідності транспортного засобу, на якому було вчинено адміністративне правопорушення, які свідчать про те, що відстань між осями становить 1 370 мм, яка більш ніж у два рази є більшою ніж встановлена відповідачем, та враховуючи той факт, що на цих осях встановлені спарені колеса і такі приводяться в рух за допомогою карданних валів, а також те, що стороною відповідача жодним доказом не спростовано характеристик автомобіля визначених сертифікатом, як і не надано доказів будь якого втручання сторони позивача в конструктивні деталі КТЗ, а також не доведено факту можливого зменшення/збільшення стороною позивача відстані між осями, суд уважає, що позов є підставним та таким, що підлягає задоволенню.

При цьому, суд бере до уваги саме надані стороною позивача сертифікати відповідності, а не показники приладу відповідача, оскільки такі сертифікати видані уповноваженим на те органом, який пройшов акредитацію, та на підставі яких транспортний засіб було зареєстровано у встановленому законом порядку.

Більше того, стороною відповідача не спростовано та не наведено жодних підстав можливої зміни, як стороною позивача, так і професійними станціями технічного обслуговування, конструктивної особливості автомобіля, в частині зміни відстані між осями, які приводяться в рух за допомогою карданних валів.

Таким чином, враховуючи, що навантаження на здвоєні 2 і 3 осі, на яких встановлені спарені колеса, становила, із врахуванням похибки, 15,2 т, при допустимій масі 19 т, при цьому навантаження на кожну вісь становила 9,4 т та 8,7 т, в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, визначеного в оскаржуваній постанові.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративні правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема при встановленні відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

В п. 3 ч. 1 ст. 293 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень, зокрема, скасовує постанову і закриває справу.

Згідно із п. 2 ч. 2 ст. 245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Таким чином, оскільки відповідачем не надано належних доказів на підтвердження вчинення позивачем ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, суд доходить висновку про необхідність скасування оскаржуваної постанови.

Враховуючи викладене вище, суд скасовує оскаржувану постанову і вважає за необхідне провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, ст. 6 КАС України та ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» (рішення від 21.01.1999), зокрема, зазначив, що хоча п. 1 ст. 6 Європейської конвенції з прав людини і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент.

Тому, за наведених вище підстав, якими суд обґрунтував своє рішення, суд не вважає за необхідне давати докладну відповідь на інші аргументи, зазначені сторонами, оскільки вони не є визначальними для прийняття рішення у даній справі.

На підставі викладеного, ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 8 Загальної декларації прав людини, ст. 19 Конституції України, ст. 2, 9, 20, 72, 73-77, 90 КАС України, ст. 7, 9-11, 33, 222, 245, 247, 251, 252, 280 КУпАП, керуючись ст. 293, 294 КУпАП, ст. 241, 243, 246, 250-251, 255, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

позов ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання на території України, серії АВ №00004769 від 12.02.2025, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_6 .

Відповідач: Державної служби України з безпеки на транспорті, місцезнаходження: м. Київ, вул. Антоновича, 51, .

Суддя: С.М.Монташевич