Справа № 160/11164/25
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2025-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

04 вересня 2025 р.Справа № 160/11164/25

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Дєєв М.В., розглянувши в порядку письмового провадження питання про закриття провадження у частині позовних вимог по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

17.04.2025 року через систему «Електронний суд» до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому позивач просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо обмеження пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром виходячи зі 73% сум грошового забезпечення з 01.02.2020., 01.02.2021, 01.02.2022, 01.03.2022, 01.02.2023, 01.03.2023, 01.03.2024, 01.03.2025 р.р.

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , виходячи зі 73% сум грошового забезпечення з 01.02.2020, 01.02.2021, 01.02.2022, 01.03.2022, 01.02.2023, 01.03.2023, 01.03.2024 , 01.03.2025 р.р., без обмеження її максимальним розміром.

22.04.2025 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін.

31.07.2025 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду продовжено строк розгляду даної справи на 60 днів.

Дослідивши матеріали справи та вирішуючи питання щодо подальшого розгляду справи, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.

Згідно з частинами 2, 3 статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Так, за приписами статті 373 КАС України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Питання примусового виконання рішень врегульовані Законом України Про виконавче провадження.

Частиною 1 статті 1 Закону України Про виконавче провадження визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч. 1 ст. 18 Закону від 02.06.2016 року № 1404-VIII).

В частині першій статті 11 Закону України Про виконавче провадження йдеться про те, що державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

З аналізу вищезазначених законодавчих норм вбачається, що не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом України Про виконавче провадження.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 року у справі № 686/23317/13-а.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 звертався до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не проведення перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 , з 01.02.2020 року на підставі довідки про грошове забезпечення, виданої Головним управлінням Державної служби з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області станом на 01.01.2020 рік вих. № 3529 від 16.04.2024 р. , виходячи зі 73% сум грошового забезпечення без обмеження її максимальним розміром, з 01.02.2021 р., на підставі довідки про грошове забезпечення, виданої Головним управлінням Державної служби з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області станом на 01.01.2021 рік вих. № 3530 від 16.04.2024, виходячи зі 73% сум грошового забезпечення без обмеження її максимальним розміром, з 01.02.2022, на підставі довідки про грошове забезпечення, виданої Головним управлінням Державної служби з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області станом на 01.01.2022 рік вих. № 3531 від 16.04.2024 р. , виходячи зі 73% сум грошового забезпечення без обмеження її максимальним розміром, з 01.02.2023, на підставі довідки про грошове забезпечення, виданої Головним управлінням Державної служби з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області станом на 01.01.2023 рік вих. № 3532 від 16.04.2024, виходячи зі 73% сум грошового забезпечення без обмеження її максимальним розміром, з 01.02.2022р., враховуючи індексацію, встановлену постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 118 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році", без обмеження її максимальним розміром, з 01.03.2023р.,враховуючи індексацію, встановлену постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 №168 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році" без обмеження її максимальним розміром, з 01.03.2024 р враховуючи індексацію, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 № 185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році», без обмеження її максимальним розміром та з урахуванням щомісячної доплати у розмірі 2000,00 грн до призначеної пенсії, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 року № 713 Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб, без обмеження її максимальним розміром;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2020 року, на підставі довідки про грошове забезпечення, виданої Головним управлінням Державної служби з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області станом на 01.01.2020 рік вих. № 3529 від 16.04.2024 р., виходячи зі 73% сум грошового забезпечення без обмеження її максимальним розміром, з 01.02.2021 р., на підставі довідки про грошове забезпечення, виданої Головним управлінням Державної служби з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області станом на 01.01.2021 рік вих. № 3530 від 16.04.2024 р. , виходячи зі 73% сум грошового забезпечення без обмеження її максимальним розміром, з 01.02.2022р., на підставі довідки про грошове забезпечення, виданої Головним управлінням Державної служби з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області станом на 01.01.2022 рік вих. № 3531 від 16.04.2024 р., виходячи зі 73% сум грошового забезпечення без обмеження її максимальним розміром, з 01.02.2023р., на підставі довідки про грошове забезпечення, виданої Головним управлінням Державної служби з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області станом на 01.01.2023 рік вих. № 3532 від 16.04.2024 р., виходячи зі 73% сум грошового забезпечення без обмеження її максимальним розміром, з 01.02.2022р., враховуючи індексацію, встановлену постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 118 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році", без обмеження її максимальним розміром, з 01.03.2023р.,враховуючи індексацію, встановлену постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 №168 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році" без обмеження її максимальним розміром, з 01.03.2024 р., враховуючи індексацію, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 № 185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році», без обмеження її максимальним розміром та з урахуванням щомісячної доплати у розмірі 2000,00 грн до призначеної пенсії, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 року № 713 Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб, без обмеження її максимальним розміром.

За наслідком розгляду вищевказаного позову, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.11.2024 року у справі №160/17569/24 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково та ухвалено:

- визнати протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 у здійсненні з 01.02.2020, 01.02.2021, 01.02.2022, 01.02.2023 перерахунку та виплати пенсії відповідно до довідок Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області від 16.04.2024 №3529, №3530, №3531, №3532, виходячи з розміру 73% грошового забезпечення та без обмеження максимальним розміром;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити ОСОБА_1 з 01.02.2020, 01.02.2021, 01.02.2022, 01.02.2023 перерахунок та виплату пенсії на підставі довідок, виданих станом на 29.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022, 01.01.2023 Головним управлінням Державної служби з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області від 16.04.2024 №3529, №3530, №3531, №3532, виходячи з розміру 73% грошового забезпечення, без обмеження максимальним розміром, з урахуванням раніше проведених виплат;

- у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.11.2024 року у справі №160/17569/24 набрало законної сили 13.12.2024 року, згідно відомостей в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Так, в обґрунтування позову у справі №160/11164/25 позивачем зазначено, що 17.03.2025 року він звертався із заявою до Головного управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області про перерахунок пенсійного забезпечення ОСОБА_1 , в тому числі, з 01.02.2020, 01.02.2021, 01.02.2022, 01.02.2023, без обмеження її максимальним розміром, проте, відповідач у листі від 31.03.2025 вих. №0400-010202-8/63776 відмовив ОСОБА_1 у перерахунку пенсії, при цьому, згідно протоколів про перерахунок пенсії з 01.02.2020,01.02.2021, 01.02.2022, 01.02.2023 років пенсію позивача обмежено максимальним розміром.

Позивач не погоджуючись із діями відповідача щодо обмеження, зокрема, з 01.02.2020, 01.02.2021, 01.02.2022, 01.02.2023 років пенсії максимальним розміром, звернувся до суду із позовом по справі №160/11164/25.

Таким чином, судом встановлено, що частиною спірних питань у справі №160/11164/25 є незгода позивача з виконанням рішення суду від 05.11.2024 року у справі №160/17569/24, що набрало законної сили.

Суд зазначає, що згідно ст. 382 КАС України визначаються спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, зокрема, до них належать: зобов`язання суб`єкта владних повноважень надати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу за невиконання судового рішення та інше.

Відповідно до ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Отже, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

Суд звертає увагу, що вищезазначені норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

Такий порядок оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, прийнятого на виконання судового рішення, є більш оптимальним для особи, яка вважає що її права порушені, з огляду, зокрема, на частину п`яту статті 383 КАС України відповідно до якої, розгляд заяви про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень здійснюється судом протягом 10 днів, з дня її отримання.

Відповідно до частини шостої цієї статті, за наявності підстав для задоволення заяви, суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону; у разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

Суд зазначає, що заявлена позивачем по даній справі частина позовних вимог до відповідача по суті стосується питань про зобов`язання виконати рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.11.2024 року у справі №160/17569/24 в загальному порядку, а не в порядку, передбаченому ст. 383 КАС України, що вбачається зі змісту позовної заяви.

Набрання рішенням суду законної сили породжує такі правові наслідки: вирішується спір між сторонами, рішення суду стає загальнообов`язковим, є незмінним та остаточним та може бути виконано примусово.

Суд також враховує, що винесення судового рішення, яке передбачає оцінку судового рішення прийнятого в іншій справі, буде суперечити статті 129-1 Конституції України.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичного конфлікту та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 17.04.2019 року у справі № 355/1648/15-а, від 22.08.2019 року у справі № 522/10140/17 та від 15.04.2020 року у справі № 367/1240/16-а.

За вказаних обставин, суд зазначає, що позивач у частині позовних вимог цієї справи обрав спосіб захисту шляхом подання позову про визнання протиправним рішення щодо неналежного виконання рішення суду від 05.11.2024 року у справі №160/17569/24.

При цьому, суд зазначає, що спірні правовідносини між сторонами вже вирішені судом та перейшли до стадії виконання судового рішення, у зв`язку з чим у спірних правовідносинах наявні обставини, з якими саме ст. 383 КАС України пов`язує виникнення підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.

Відповідно, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звертатися до суду із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не подавати новий адміністративний позов.

Підсумовуючи вище наведене, суд зазначає, що вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22.08.2019 року у справі № 522/10140/17.

Крім того, слід зазначити вважає, що суд не має права зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення фактично про те ж саме, оскільки цим порушуються норми КАС України, яким передбачено вирішення цих питань в порядку статей 249 та 383 КАС України, тобто шляхом винесення судом окремої ухвали.

На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку, що оскільки позивачем по суті заявлено частину позовних вимог щодо захисту своїх прав, які фактично стосуються питання належного виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.11.2024 року у справі №160/17569/24, то ним неправильно обраний спосіб захисту свого порушеного права у відповідній частині позову.

При розгляді позовної вимоги позивача щодо виконання окремого судового рішення в іншій справі суд не має права зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення, оскільки порушуються процесуальні норми Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи, що позивачем обрано не вірний спосіб захисту свого порушеного права у відповідній частині позову, так як мала звернутися до суду в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України із заявою про визнання протиправними дій чи рішень, суд дійшов висновку, що справу у відповідній частині позову не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства та про наявність підстав для закриття провадження у справі та продовження розгляду справи у решті позовних вимог.

При цьому, суд роз`яснює позивачеві, що закриття провадження в цій справі не позбавляє її права звернутись до суду із заявою в порядку, визначеному статтями 382, 383 КАС України.

Також, рішенням суду від 05.11.2024 року у справі №160/17569/24 надано оцінку позовним вимогам про проведення індексації пенсії позивача з 01.03.2022 у розмірі 1,14, у відповідності до Постанови №118; з 01.03.2023 у розмірі 1,197, відповідно до Постанови №168 без обмеження сумою 1500 грн.; з 01.03.2024 у розмірі 1,0796 установленої Постановою № 185, без обмеження сумою 1500 грн. та без обмеження максимальним розміром пенсії, та відмовлено у їх задоволенні по суті, а не з огляду на передчасність.

Таким чином є таке, що набрало законної сили, рішення суду у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет, а саме, здійснення перерахунку пенсії без обмеження максимальним розміром з 01.03.2022, 01.03.2023, 01.03.2024 років, і з тих самих підстав.

Згідно п.4 ч.1 ст.238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про закриття провадження по справі №160/11164/25 в частині позовних вимог щодо обмеження пенсії максимальним розміром з 01.03.2022, 01.03.2023, 01.03.2024 років.

Керуючись ст. ст. 238, 241-245, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження в адміністративній справі №160/11164/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в частині позовних вимог про визнання протиправними дій щодо обмеження пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром виходячи зі 73% сум грошового забезпечення з 01.02.2020, 01.02.2021, 01.02.2022, 01.02.2023, 01.03.2022, 01.03.2023, 01.03.2024 років та зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , виходячи зі 73% сум грошового забезпечення з 01.02.2020, 01.02.2021, 01.02.2022, 01.02.2023, 01.03.2022, 01.03.2023, 01.03.2024 років без обмеження її максимальним розміром.

Продовжити розгляд справи в адміністративній справі №160/11164/25 щодо позовних вимог про визнання протиправними дій щодо обмеження пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром виходячи зі 73% сум грошового забезпечення з 01.03.2025 років та зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , виходячи зі 73% сум грошового забезпечення з 01.03.2025 років без обмеження її максимальним розміром.

Роз`яснити позивачу, що повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Дєєв