Справа № 480/2673/25
Суддя: А.І. Сидорук
Дата ухвалення: 2025-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 вересня 2025 року м. Суми Справа № 480/2673/25
Сумський окружний адміністративний суд у складі судді Сидорука А.І. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.
Суть спору. Позиція сторін. Заяви учасників справи. Процесуальні дії суду.
Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд: визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у звільненні військовослужбовця позивача з військової служби у запас за сімейними обставинами на підставі абз.12 п.3 ч.12 ст.26 ЗУ ''Про військовий обов`язок і військову службу''; зобов`язати відповідача в особі її командира звільнити позивача з військової служби у запас за сімейними обставинами на підстав абз.12 п.3 ч.12 ст.26 ЗУ ''Про військовий обов`язок і військову службу''; зобов`язати відповідача в особі її командира виключити позивача зі списків особового складу в/ч та направити особову справу позивача до ІНФОРМАЦІЯ_1 для постановки на військовий облік.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є військовослужбовцем в/ч НОМЕР_2 . Позивачем було подано відповідачу рапорт про звільнення зі служби у зв`язку з необхідністю постійного догляду за матір`ю, яка є особою з інвалідністю І групи. Натомість відповідачем було неправомірно відмовлено позивачу у звільненні зі служби. Тому позивач звернувся до суду з даним позовом.
Судом 08.04.2025 постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі.
До суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.
Відзив відповідачем мотивовано тим, що позивач є військовослужбовцем та подав рапорт про звільнення зі служби у зв`язку із тим, що він має матір, яка є особою з інвалідністю першої групи та потребує постійного догляду. До рапорту позивач додав акт обстеження сімейного стану ІНФОРМАЦІЯ_1 від 06.12.2024, у якому зазначено, що мати позивача має, окрім позивача, повнолітнього сина ОСОБА_2 , який є членом сім`ї матері позивача першого ступеня споріднення. Вказаний акт не містить висновків, що ОСОБА_2 не може здійснювати постійний догляд за матір`ю позивача. Тому позивачу правомірно було відмовлено у звільненні.
Встановлені судом фактичні обставини. Висновки суду та їх мотиви.
Позивач є військовослужбовцем в/ч НОМЕР_1 , що не заперечується сторонами.
24.01.2025 позивачем було подано відповідачу рапорт про звільнення його зі служби на підставі норми абз.12 п.3 ч.12 ст. 26 ЗУ "Про військовий обов`язок та військову службу", у зв`язку необхідністю здійснювати догляд за матір`ю, яка є особою з інвалідністю І групи.
Командуванням в/ч НОМЕР_1 , за результатами розгляду заяви, зазначено у листі від 27.02.2024, що висновків МСЕК чи ЛКК про потребу ОСОБА_2 (брата позивача) у постійному догляді до рапорту не додано, що унеможливлює прийняття рішення про звільнення позивача з військової служби.
Вважаючи протиправними дії відповідача щодо відмови у звільненні зі служби, то позивач звернувся до суду з даним позовом.
Відповідно до абз.13 п.3 ч.12 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" (в редакції ЗУ від 09.01.2025 № 4197-ІХ) під час дії воєнного стану військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин з підстави необхідності здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи.
Порядок організації роботи з рапортами військовослужбовців у системі Міністерства оборони України затверджено наказом Міністра оборони України від 06.08.2024 № 531.
Відповідно до п.1 розділу І Порядку цей Порядок визначає механізм оформлення, подання, реєстрації, розгляду, прийняття та повідомлення рішення за результатами розгляду рапортів військовослужбовців у Збройних Силах України.
Рапорти подаються в усній та письмовій (паперовій або електронній) формах. Військовослужбовець має право усно рапортувати за допомогою технічних засобів комунікації (п.1 розділу ІІ Порядку).
Пунктами 2-7 розділу ІІІ Порядку передбачено, що командири (начальники) надають відповідь на паперовий рапорт військовослужбовця шляхом накладення резолюції. Резолюція повинна містити відомості, визначені у додатку 1 до цього Порядку Непогодження рапорту безпосереднім та/або прямими командирами (начальниками) не перешкоджає подальшому руху рапорту для його розгляду командиром (начальником) або іншою посадовою особою, яка уповноважена приймати рішення стосовно порушеного в рапорті питання, та прийняття рішення по суті рапорту. Особливості розгляду рапортів, поданих в електронній формі, врегульовано розділом IV цього Порядку. Відмова у задоволенні рапорту має бути вмотивованою.
Якщо для прийняття рішення по суті рапорту недостатньо наданих військовослужбовцем інформації або документів, безпосередній або прямий командир (начальник) військовослужбовця, уповноважений приймати рішення стосовно порушеного в рапорті питання, може не погодити рапорт, зазначивши вичерпний перелік підстав та документів (копій документів), які необхідно додати до рапорту для вирішення його по суті.
Командиру (начальнику), уповноваженому приймати рішення стосовно порушеного у рапорті питання, забороняється відмовляти у задоволенні рапорту у разі, якщо до рапорту не додано документів, які є або повинні бути в розпорядженні відповідного командира (начальника).
Усі рапорти, які потребують розгляду (прийняття рішення) командиром військової частини, попередньо обов`язково реєструються службою діловодства.
Забороняється: встановлювати будь-які інші вимоги щодо форми та змісту паперового рапорту, що не передбачені цим Порядком, у тому числі стосовно: подання рапортів з окремих питань виключно написаними власноруч або друкованим способом; недотримання вимог щодо розміру полів, відступів, шрифтів, кольору чорнила чи друку, розміру та якості паперу тощо, які не передбачені цим Порядком; наявності граматичних, синтаксичних чи інших помилок, які не впливають на суть рапорту; відмовляти у розгляді рапорту у разі відсутності доданих документів або інформації, які є або повинні бути в наявності у розпорядженні командира (начальника), створюються/формуються/видаються самим підрозділом та/або можуть бути витребувані підрозділом в іншого підрозділу та/або відповідного закладу охорони здоров`я тощо.
Відповідно до норми п.19 ч.1 ст.4 КАС України індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.
Суд звертає увагу, що акт індивідуальної дії повинен містити обґрунтовану відмову або задоволення, оскільки це забезпечує чіткість, прозорість і законність рішення, а також дозволяє заявнику зрозуміти свої права та можливості для їх захисту.
Отже, за результатами розгляду рапорту, командир зобов`язаний прийняти рішення по суті рапорту шляхом його задоволення або надання вмотивованої відмови, натомість у листі відповідача зазначено про унеможливлення прийняття рішення про звільнення позивача з військової служби. Висновків щодо прийняття рішення по суті розгляду рапорту із зазначенням вмотивованої відмови чи задоволення рапорту вказаний лист не містить. Не міститься і обґрунтувань, що саме не давало командиру можливості відмовити по суті питання.
Формулювання «унеможливлює прийняття рішення» не містить чіткого рішення - ні задоволення, ні відмови. Воно не завершує вирішення питання, а залишає його відкритим, що суперечить меті акту індивідуальної дії - врегулювати конкретні правовідносини.
Отже, відповідачем не було розглянуто по суті рапорт позивача про звільнення зі служби, а саме шляхом прийняття відповідного рішення у формі акта індивідуальної дії.
Тому суд дійшов висновку, що саме бездіяльність відповідача щодо не розгляду по суті рапорту позивача від 24.01.2025 про звільнення зі служби не відповідає критеріям правомірності, які встановлені ч.2 ст.2 КАС України.
Суд, з урахуванням норми ч.2 ст.9 КАС України, задовольняє частково позовні вимоги, з виходом за їх межі, а саме: визнає протиправною бездіяльності, про яку зазначено вище, та зобов`язує відповідача розглянути по суті рапорт позивача від 24.01.2025 про звільнення зі служби і прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду.
В задоволенні іншої частини вимог суд відмовляє, оскільки відповідач не розглянув рапорт позивача про звільнення зі служби у спосіб, який визначений законодавством, а саме шляхом прийняття індивідуального акту. Отже, у даному випадку відсутня відмова відповідача у звільненні позивача зі служби.
Суд звертає увагу відповідача, що у відповідності до норми ч.5 ст.13 ЗУ "Про судоустрій і статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.
Тому на виконання даного рішення суду відповідач зобов`язаний розглянути по суті рапорт позивача, проаналізувавши і врахувавши актуальну практику Верховного Суд, яка стосується можливості гарантування особі права на постійний догляд одним із дітей, на її вибір, якщо один із дітей перебуває за межами України і фактично залишає особу з інвалідністю без догляду.
Судові витрати.
Враховуючи те, що позовні вимоги задоволені частково, проте даний спір виник внаслідок неправомірної поведінки відповідача, то суд, на підставі норми ч.8 ст. 139 КАС України, стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у повному обсязі у сумі 1211,20 грн.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд
1. Позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.
2. Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у відсутності розгляду по суті рапорту ОСОБА_1 від 24.01.2025 про звільнення з військової служби за сімейними обставинами, а саме на підставі абзацу 13 п.3 ч.12 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу".
3. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) розглянути по суті рапорт ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) від 24.01.2025 про звільнення з військової служби за сімейними обставинами, а саме на підставі абзацу 13 п.3 ч.12 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" і прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду.
4. В задоволенні інших вимог ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 - відмовити.
5. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) з Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), за рахунок бюджетних асигнувань, 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) грн 20 (двадцять) коп. витрат судового збору.
6. Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення рішення.
7. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
8. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення складено та підписано суддею 09.09.2025.

Суддя А.І. Сидорук