Справа № 120/8997/24
Суддя: Комар Павло Анатолійович
Дата ухвалення: 2025-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

10 вересня 2025 р. Справа № 120/8997/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комара П.А., розглянувши письмово в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом: ОСОБА_1 до: головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про: визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач із розрахунку своєї пенсії дізнався, що при призначенні пенсії за віком до його страхового стажу не зараховано періоди роботи: з 01.09.1978 по 01.10.1978, з 02.08.1991 по 17.04.1992, з 01.01.2004 по 24.01.2004, з 01.02.2004 по 22.02.2004, з 01.03.2004 по 24.03.2004, з 01.04.2004 по 23.04.2004, з 01.05.2004 по 24.05.2004, з 01.06.2004 по 24.06.2004, 01.07.2004 по 24.07.2004, з 01.08.2004 по 24.08.2004, з 01.09.2004 по 22.09.2004, з 01.10.2004 по 23.10.2004, з 01.11.2004 по 22.11.2004, з 01.12.2004 по 23.12.2004, з 17.07.2006 по 02.08.2006, з 10.10.2007 по 29.08.2008, з 29.12.2008 по 10.02.2009, з 17.09.2009 по 15.09.2009, з 22.06.2010 по 30.06.2010, з 01.10.2010 по 05.01.2011, з 11.03.2011 по 31.08.2011, з 01.11.2011 по 30.06.2012, з 01.10.2012 по 31.10.2012, з 01.02.2013 по 28.02.2013, з 01.10.2013 по 31.10.2013, з 01.02.2014 по 23.03.2017, з 01.11.2019 по 31.05.2021 згідно з записами трудових книжок серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 .

На переконання позивача дії відповідача щодо не зарахування спірних періодів його роботи до страхового стажу є протиправними, а тому звернувся до суду.

Представник відповідача подав до суду відзив на позовну згідно якого просить відмовити у задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управління пенсійного фонду України у Вінницькій області та з 25.03.2017 отримує пенсію за віком.

06.05.2024 позивач звернувся до відповідача із заявою про надання йому інформації щодо пенсійного забезпечення .

Листом Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 27.05.2024 за №7669-6431/У-02/8-0200/24 позивачу надано інформацію на його звернення щодо його пенсійного забезпечення.

Із розрахунку пенсії ОСОБА_1 з`ясував, що при призначенні пенсії за віком пенсійним органом не зараховано до його страхового стажу наступні періоди: з 01.09.1978 по 01.10.1978, з 02.08.1991 по 17.04.1992, з 01.01.2004 по 24.01.2004, з 01.02.2004 по 22.02.2004, з 01.03.2004 по 24.03.2004, з 01.04.2004 по 23.04.2004, з 01.05.2004 по 24.05.2004, з 01.06.2004 по 24.06.2004, 01.07.2004 по 24.07.2004, з 01.08.2004 по 24.08.2004, з 01.09.2004 по 22.09.2004, з 01.10.2004 по 23.10.2004, з 01.11.2004 по 22.11.2004, з 01.12.2004 по 23.12.2004, з 17.07.2006 по 02.08.2006, з 10.10.2007 по 29.08.2008, з 29.12.2008 по 10.02.2009, з 17.09.2009 по 15.09.2009, з 22.06.2010 по 30.06.2010, з 01.10.2010 по 05.01.2011, з 11.03.2011 по 31.08.2011, з 01.11.2011 по 30.06.2012, з 01.10.2012 по 31.10.2012, з 01.02.2013 по 28.02.2013, з 01.10.2013 по 31.10.2013, з 01.02.2014 по 23.03.2017, з 01.11.2019 по 31.05.2021 згідно з записами трудових книжок серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 .

Позивач вважає такі відповідача протиправними, а тому звернувся до суду за захистом своїх прав.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з настуного.

Згідно з ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ч.1 ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості.

Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Закон спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих.

Закон гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Згідно з нормами ст.1 цього Закону громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Частиною 1 ст. 62 Закону №1788-XII визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктами 1-2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

У пункті 3 Порядку №637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.

Таким чином, лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Як встановлено судом та підтверджено наявними у матеріалах справи доказами, зокрема, записами у трудовій книжці позивача, останній у період з 31.07.1978 по 02.10.1978 працював на заводі хромових шкір слюсарем, а з 02.08.1991 по 17.04.1992 керівником ремонтно-будівельної ділянки К1 в кооперативі "МАРАТ". Зазначені періоди трудової діяльності позивача не зараховано до його страхового стажу з підстав наявності недоліків заповнення у трудовій книжці.

суд дає критичну оцінку, адже формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30 вересня 2019 року у справі №638/18467/15-а (адміністративне провадження № К/9901/17572/18).

Суд враховує, що працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці.

В свою чергу, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії.

Правова позиція щодо того, що недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, викладена в постанові Верховного Суду від 06.02.2018 по справі № 677/277/17.

Також Верховний Суд у постановах від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а та від 04.09.2018 у справі № 423/1881/17 висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Таким чином, відповідачем протиправно не зараховано до страхового стажу спірні періоди роботи, тоді як документи, що були надані із заявою про призначення пенсії, містять всі необхідні відомості, для врахування спірних періодів до страхового стажу, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону № 1058-IV.

Визначаючись щодо дій відповідача щодо незарахування до страхового стажу позивача періодів з 01.01.2004 по 24.01.2004, з 01.02.2004 по 22.02.2004, з 01.03.2004 по 24.03.2004, з 01.04.2004 по 23.04.2004, з 01.05.2004 по 24.05.2004, з 01.06.2004 по 24.06.2004, 01.07.2004 по 24.07.2004, з 01.08.2004 по 24.08.2004, з 01.09.2004 по 22.09.2004, з 01.10.2004 по 23.10.2004, з 01.11.2004 по 22.11.2004, з 01.12.2004 по 23.12.2004, з 17.07.2006 по 02.08.2006, з 10.10.2007 по 29.08.2008, з 29.12.2008 по 10.02.2009, з 17.09.2009 по 15.09.2009, з 22.06.2010 по 30.06.2010, з 01.10.2010 по 05.01.2011, з 11.03.2011 по 31.08.2011, з 01.11.2011 по 30.06.2012, з 01.10.2012 по 31.10.2012, з 01.02.2013 по 28.02.2013, з 01.10.2013 по 31.10.2013, з 01.02.2014 по 23.03.2017, з 01.11.2019 по 31.05.2021 згідно з записами трудових книжок серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 , суд виходить з наступного.

Відповідно до норм ч.1 ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон № 1058-IV), страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з ч.3 зазначеної статті страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Порядок обчислення та сплати страхових внесків визначено у статті 20 Закону № 1058-IV.

Так, абз.1 ч.1 ст.20 Закону № 1058-IV передбачено, що страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Відповідно до ч.2 зазначеної статті обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Згідно з ч.10 вищенаведеної статті Закону, якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Нормами ст.106 Закону № 1058-IV передбачено, що відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

З аналізу зазначених норм законодавства вбачається, що обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

При вирішенні спору суд враховує висновки щодо застосування норм права, що викладені у постановах Верховного Суду від 27.03.2018 (справа № 208/6680/16-а), від 20.03.2019 (справа № 688/947/17), від 30.09.2019 (справа № 316/1392/16-а), від 27.05.2021 (справа 343/659/17) відповідно до яких, за загальним правилом, несвоєчасна сплата підприємством страхових внесків, за умови підтвердження роботи особи на такому підприємстві, отримання заробітної плати та утримання з неї єдиного соціального внеску, не повинна порушувати законні права та інтереси позивача, зокрема, порушувати його право на належне пенсійне забезпечення, оскільки обов`язок своєчасної сплати страхових внесків до пенсійного фонду покладено на роботодавця, а тому їх несплата не може позбавляти працівників права на зарахування періоду роботи до страхового стажу, фактично позбавляючи особу права власності на пенсію в належному розмірі. Позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при перерахунку пенсії позивача періодів його роботи на такому підприємстві.

З відповіді відповідача судом встановлено, що причиною для незарахування таких періодів роботи позивача до його страхового стажу стало те, що в Реєстрі застрахованих осіб відсутні інформація про сплату страхових внесків.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постановах від 27.03.2018 у справі № 208/6680/16-а, від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а, від 30.09.2019 у справі № 316/1392/16-а, від 20.03.2019 у справі №688/947/17, за загальним правилом, несвоєчасна сплата підприємством страхових внесків, за умови підтвердження роботи особи на такому підприємстві, отримання заробітної плати та утримання з неї єдиного соціального внеску, не повинна порушувати законні права та інтереси позивача, зокрема, порушувати його право на належне пенсійне забезпечення, оскільки обов`язок своєчасної сплати страхових внесків до пенсійного фонду покладено на роботодавця, а тому їх несплата не може позбавляти працівників права на зарахування періоду роботи до страхового стажу, фактично позбавляючи особу права власності на пенсію в належному розмірі.

Законодавством не передбачена відповідальність застрахованої особи - найманого працівника за невиконання страхувальником - роботодавцем обов`язку сплати страхових внесків. При цьому, найманий працівник не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством - страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при перерахунку пенсії особи періодів її роботи на такому підприємстві.

Позбавлення працівника соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на підприємстві внаслідок невиконання підприємством обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України є неприпустимим та суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

Суд звертає увагу, що у випадку невиконання страхувальником обов`язку щодо сплати єдиного внеску, в тому числі порушення строків його сплати, законодавством передбачає відповідальність страхувальника, шляхом сплати недоїмки, штрафу та пені на вимогу органу доходів і зборів, встановлюючи можливість виконання такої вимоги як виконавчого документа державною виконавчою службою та наділяючи орган доходів і зборів правом звернення до суду з позовом про стягнення такої недоїмки.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постановах від 01.0.2021 у справі № 423/757/17 та від 31.03.2021 у справі № 242/5696/16-а, за умови підтвердження пільгового стажу, позивач як громадянин України наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних (надуманих) підстав.

Враховуючи те, що обов`язок зі сплати страхових внесків покладено роботодавця, то вказані періоди роботи на даних підприємствах підлягають зарахуванню до страхового стажу позивача в повному обсязі.

З урахуванням встановлених обставин справи, наведених норм чинного законодавства України та правових висновків Верховного Суду, виходячи із наданих частиною другою статті 245 КАС України повноважень, суд у даній справі дійшов висновку, що належним способом захисту прав позивача є прийняття судом рішення про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахування до страхового стажу позивача періодів його роботи з 01.09.1978 по 01.10.1978, з 02.08.1991 по 17.04.1992, з 01.01.2004 по 24.01.2004, з 01.02.2004 по 22.02.2004, з 01.03.2004 по 24.03.2004, з 01.04.2004 по 23.04.2004, з 01.05.2004 по 24.05.2004, з 01.06.2004 по 24.06.2004, 01.07.2004 по 24.07.2004, з 01.08.2004 по 24.08.2004, з 01.09.2004 по 22.09.2004, з 01.10.2004 по 23.10.2004, з 01.11.2004 по 22.11.2004, з 01.12.2004 по 23.12.2004, з 17.07.2006 по 02.08.2006, з 10.10.2007 по 29.08.2008, з 29.12.2008 по 10.02.2009, з 17.09.2009 по 15.09.2009, з 22.06.2010 по 30.06.2010, з 01.10.2010 по 05.01.2011, з 11.03.2011 по 31.08.2011, з 01.11.2011 по 30.06.2012, з 01.10.2012 по 31.10.2012, з 01.02.2013 по 28.02.2013, з 01.10.2013 по 31.10.2013, з 01.02.2014 по 23.03.2017, з 01.11.2019 по 31.05.2021 та здійснити перерахунок пенсії за віком з 01.01.2024.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Таким чином, суд робить висновок, що позивач довів позовні вимоги, а суб`єкт владних повноважень, який заперечує проти позову, не довів, що діяв у межах закону при обчислені стажу позивача та відмовляючи у призначенні пенсії, що підтверджено доказами, перевіреними в суді, тому позов задовольняється.

Позивач сплатив судовий збір у розмірі 1211,20 гривень, тому ці витрати слід присудити на його користь.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо незарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів його роботи з 01.09.1978 по 01.10.1978, з 02.08.1991 по 17.04.1992, з 01.01.2004 по 24.01.2004, з 01.02.2004 по 22.02.2004, з 01.03.2004 по 24.03.2004, з 01.04.2004 по 23.04.2004, з 01.05.2004 по 24.05.2004, з 01.06.2004 по 24.06.2004, 01.07.2004 по 24.07.2004, з 01.08.2004 по 24.08.2004, з 01.09.2004 по 22.09.2004, з 01.10.2004 по 23.10.2004, з 01.11.2004 по 22.11.2004, з 01.12.2004 по 23.12.2004, з 17.07.2006 по 02.08.2006, з 10.10.2007 по 29.08.2008, з 29.12.2008 по 10.02.2009, з 17.09.2009 по 15.09.2009, з 22.06.2010 по 30.06.2010, з 01.10.2010 по 05.01.2011, з 11.03.2011 по 31.08.2011, з 01.11.2011 по 30.06.2012, з 01.10.2012 по 31.10.2012, з 01.02.2013 по 28.02.2013, з 01.10.2013 по 31.10.2013, з 01.02.2014 по 23.03.2017, з 01.11.2019 по 31.05.2021.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного України у Вінницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди його роботи з 01.09.1978 по 01.10.1978, з 02.08.1991 по 17.04.1992, з 01.01.2004 по 24.01.2004, з 01.02.2004 по 22.02.2004, з 01.03.2004 по 24.03.2004, з 01.04.2004 по 23.04.2004, з 01.05.2004 по 24.05.2004, з 01.06.2004 по 24.06.2004, 01.07.2004 по 24.07.2004, з 01.08.2004 по 24.08.2004, з 01.09.2004 по 22.09.2004, з 01.10.2004 по 23.10.2004, з 01.11.2004 по 22.11.2004, з 01.12.2004 по 23.12.2004, з 17.07.2006 по 02.08.2006, з 10.10.2007 по 29.08.2008, з 29.12.2008 по 10.02.2009, з 17.09.2009 по 15.09.2009, з 22.06.2010 по 30.06.2010, з 01.10.2010 по 05.01.2011, з 11.03.2011 по 31.08.2011, з 01.11.2011 по 30.06.2012, з 01.10.2012 по 31.10.2012, з 01.02.2013 по 28.02.2013, з 01.10.2013 по 31.10.2013, з 01.02.2014 по 23.03.2017, з 01.11.2019 по 31.05.2021 та здійснити перерахунок пенсії за віком з 01.012024.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 )

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (, м. Вінниця, вул. Зодчих, 22, 21005)

Суддя Комар Павло Анатолійович