Справа № 400/3150/25
Суддя: Радишевська О.Р.
Дата ухвалення: 2025-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

08 вересня 2025 року

м. Київ

справа №400/3150/25

адміністративне провадження № К/990/36167/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд):

судді-доповідача - Радишевської О.Р.,

суддів - Жука А.В., Смоковича М.І.,

перевіривши касаційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18 серпня 2025 року у справі №400/3150/25, за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив:

- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 за період з 19 березня 2022 року до 14 травня 2022 року грошового забезпечення (основних та додаткових видів грошового забезпечення), з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт, згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб»;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснити нарахування та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний, тимчасовий характер, премія), враховуючи посадовий оклад та оклад за військовим званням, що визначені шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року на відповідний тарифний коефіцієнт, згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» за період з 19 березня 2022 року до 14 травня 2022 року.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 26 червня 2025 року позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ІНФОРМАЦІЯ_2 оскаржив його в апеляційному порядку.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30 липня 2025 року відмовлено ІНФОРМАЦІЯ_3 у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору; апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 26 червня 2025 року залишено без руху. Установлено скаржнику десятиденний строк із дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліку апеляційної скарги шляхом подання до Суду документу про сплату судового збору.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18 серпня 2025 року відмолено ІНФОРМАЦІЯ_3 у задоволенні повторного клопотання про відстрочення сплати судового збору; апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 26 червня 2025 року повернуто особі, яка її подала.

01 вересня 2025 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ІНФОРМАЦІЯ_1 на ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18 серпня 2025 року у справі №400/3150/25.

Перевіривши доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Частиною третьою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду апеляційної інстанції, зокрема, про повернення апеляційної скарги.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до частини другої статті 333 КАС України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Ухвала суду апеляційної інстанції, якою повернуто апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції, не відноситься до ухвал, якими закінчено розгляд справи.

Повертаючи апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції виходив з того, у встановлений судом строк скаржник не усунув недоліків апеляційної скарги, доказів сплати судового збору не надав, натомість звернувся з клопотанням про відстрочення сплати судового збору.

Стаття 133 КАС України передбачає можливість зменшення розміру належних до оплати судових витрат чи звільнення від їх оплати повністю або частково, чи відстрочення або розстрочення сплати судових витрат на визначений строк. Водночас, у розумінні приписів статті 8 Закону України № 3674-VІ, відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення розміру судового збору, звільнення його від сплати може мати місце за наявності виключних обставин. При цьому, з урахуванням вимог статті 133 КАС України, суд не вправі вчиняти дії, про які йдеться у статті 8 Закону України № 3674-VІ, з власної ініціативи. Отже, саме скаржник має звернутися до Суду і довести існування фінансових труднощів та гарантувати сплату коштів у майбутньому.

Відмовляючи в задоволенні клопотання про відстрочення судового збору, П`ятий апеляційний адміністративний суд в ухвалі від 18 серпня 2025 року зазначив, що відстрочення сплати судового збору є правом, а не обов`язком суду, а обставини, пов`язані з фінансуванням установи чи організації та відсутністю у неї коштів, призначених для сплати судового збору, не звільняють державний орган від обов`язку своєчасної його сплати. Скаржником не обґрунтовано підстав для відстрочення йому сплати судового збору, відповідно до вимог статті 133 КАС України та статті 8 Закону України «Про судовий збір».

З огляду викладене та враховуючи, що скаржник не зазначив про вжиті ним заходи для сплати судового збору у встановлений судом строк та не надав суду жодних належних доказів на обґрунтування обставин, що унеможливлюють сплату судового збору, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що клопотання про відстрочення сплати судового збору у цій справі є необґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню.

Отже, оскільки апелянт не усунув недоліків апеляційної скарги, яку залишено без руху у вставлений судом строк, суд апеляційної інстанції, керуючись приписами частини другої статті 298 та пунктом 1 частини четвертої статті 169 КАС України вирішив повернути апеляційну скаргу заявникові.

Стаття 44 КАС України передбачає, що учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

З метою виконання процесуального обов`язку сплати судового збору особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії.

Це стосується і суб`єктів владних повноважень, які фінансуються з Державного бюджету України, зокрема, в частині видатків на оплату судового збору, а тому держава повинна створити належні фінансові можливості і заздалегідь передбачити відповідні кошти на вказані цілі у кошторисах установ. Відсутність бюджетного асигнування не є підставою для невиконання скаржником свого обов`язку щодо сплати судового збору.

Отже, доводи скаржника не свідчать про неможливість сплатити судовий збір і не є підставою для відстрочення сплати суми судового збору.

Відповідно до вимог частини другої статті 298 КАС України та частини другої 169 КАС України строк усунення недоліків апеляційної скарги не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

У встановлений процесуальним законодавством та судом строк, апелянтом не було виконано вимоги ухвали П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30 липня 2025 року та не усунуто недоліків апеляційної скарги.

Відповідно до частини другої 298 КАС України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 1 частини 4 статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції, повертаючи апеляційну скаргу, правильно застосував норми процесуального права, а саме: частини другої статті 298 КАС України, що є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, що, відповідно до частини другої статті 333 КАС України, є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження у справі.

Мотиви, наведені в оскаржуваному судовому рішенні, та обставини, на які посилається заявник, на обґрунтування касаційної скарги, свідчать про правильне застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права та не викликають сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, тому суд касаційної інстанції дійшов висновку про необґрунтованість касаційної скарги та відсутність підстав для відкриття касаційного провадження у справі.

За таких обставин у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 на ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18 серпня 2025 року у справі №400/3150/25 необхідно відмовити.

Керуючись статтями 248, 328, частиною другою статті 329 та статтею 333 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 на ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18 серпня 2025 року у справі №400/3150/25.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач: Судді:О.Р. Радишевська А.В. Жук М.І. Смокович