Справа № 643/11240/25
Суддя: Сугачова О. О.
Дата ухвалення: 2025-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/643/164/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.09.2025

09 вересня 2025 року м. Харків

Салтівський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді Сугачової О.О.,

за участі секретаря судового засідання Мовчан К.О.,

розглянувши в судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 , якою просить скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 № 01/408 від 01.07.2025 по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 2101 Кодексу України про адміністративні правопорушення, про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 грн, а провадження у справі закрити.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 01.07.2025 ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно ОСОБА_1 винесена постанова по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 2101 Кодексу України про адміністративні правопорушення, згідно якої ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він не здійснив уточнення/оновлення своїх облікових даних та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 грн. Із вказаною постановою ОСОБА_1 повністю не погоджується, вважає її незаконною і необґрунтованою, оскільки: свої дані оновив вчасно, останнього разу 30.06.2025 о 20:35 годині за допомогою застосунку «Резерв+». У 2024 рокі оновлював свої дані через застосунок «Резерв+» неодноразово, а саме: 21.05.2024, 31.05.2024, 10.06.2024, 13.06.2024, 24.06.2024, 16.07.2024, 17.07.2024, 13.09.2024. Також у 2025 році оновлював свої дані 01.01.2025, 17.01.2025, 22.01.2025, 23.01.2025, 29.06.2025, що підтверджується роздруківками із застосунку «Резерв+». 23.01.2025 йому, ОСОБА_1 , видали направлення № 1/585 на ВЛК для встановлення придатності до проходження військової служби. В рамках проходження ВЛК з 26.03.2025 по 28.03.2025 перебував за направленням в «Обласна клінічна психіатрична лікарня №3», що підтверджується відповідною довідкою. Як видно з роздруківки застосунку «Резерв+» з 08.05.2025 він перебуває у розшуку. Також зазначив, що відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 є інвалідом ІІІ групи. Зазначає, що повісток не отримував, доказів направлення йому повісток не надано, свої дані оновив вчасно, а з 23.01.2025 почав проходити ВЛК (направлення отримав у паперовій формі в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 ). На момент притягнення його до адміністративної відповідальності дані були оновлені у ІНФОРМАЦІЯ_3 .

З боку відповідача відзив на позовну заяву до суду не надходив.

09.09.2025 позивач ОСОБА_1 надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що вимоги позовної заяви повністю підтримує та просить задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання жодного разу не з`явився. Про дату, час та місце судового засідання відповідач повідомлений вчасно та належним чином. Причини неявки суду не повідомлені.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті (ч. 1 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України).

У відповідності до положень ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу за відсутності представника відповідача на підставі наявних у справі доказів.

Суд, вивчивши доводи позивача, дослідивши матеріали справи та надані докази у їх сукупності, дійшов до такого.

Судом встановлено, що відповідно до висновку ЛК від 28.03.2025, ОСОБА_1 встановлено заключний клінічний діагноз: Атиповий аутизм. (а.с.28).

Із виписки з амбулаторної картки № 11501/2023, з поміткою « ІНФОРМАЦІЯ_4 » від 19.03.2025 № 908 вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , хворіє з раннього віку. З 2012 року визнаний інвалідом дитинства. Діагноз: Атиповий аутизм з розладами функціонування та соціальної адаптації. (а.с.29-30).

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 встановлена ІІІ група інвалідності (інвалід з дитинства), інвалідність встановлена до 31.05.2026. (а.с.8).

Як видно з тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_2 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , відповідно до ВЛК від 15.04.2021 на підставі ст. 18а графи І наказу МО України № 402 від 14.08.2008 визнаний непридатним до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час. (а.с.10).

Далі, судом на підставі наданих матеріалів встановлено, що 01.07.2025 тво начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , підполковником ОСОБА_2 винесено відносно ОСОБА_1 постанову № 01/408 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 2101 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 17 000,00 гривень. (а.с.31).

Із тексту оскаржуваної постанови видно, що у період дії правового режиму воєнного стану, котрий введений Указом Президента України № 64/2022 та Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року (зі змінами), під час дії Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24 лютого 2022 року № 65/2022, при перевірці документів громадянина ОСОБА_1 було встановлено факт порушення останнім законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Так як під час перевірки, відповідно до наданих громадянином ОСОБА_1 та наявних у ІНФОРМАЦІЯ_6 у місті Харкові документів, а також пояснень самого громадянина ОСОБА_1 було встановлено, що останній, будучи військовозобов`язаним, без поважних на те причин, протягом 60 днів із дня набрання чинності Указу Президента України про оголошення мобілізації, затвердженого Верховною Радою України, не уточнив/оновив свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_7 , не скористався застосунком «Резерв+» для уточнення своїх персональних/облікових даних. Своєю бездіяльністю громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , порушив вимоги абз. 2 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», абз. 7 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», абз. 4 п. 1 ч. 2 Прикінцевих та пересічних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку», п. 22 «Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 за № 560 та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 2101 Кодексу України про адміністративні правопорушення. (а.с.31).

У постанові також вказано її серію та номер, дату розгляду справи, місце розгляду, посада, звання та прізвище, ім`я по батькові особи, яка розглядає справу, особа, щодо якої розглядається справа, суть і обставини правопорушення, прийняте по справі рішення, вид адміністративного стягнення та сума штрафу.

Разом із цим, із оскаржуваної постанови видно, що особою, відносно якої винесено цю постанову та яку притягнуто до адміністративної відповідальності є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Тобто, прізвище позивача у постанові № 01/408 від 01.07.2025 зазначене зовсім інше, а саме « ОСОБА_3 », замість правильного « ОСОБА_4 ».

Так, з матеріалів справи вбачається, що предметом оскарження є постанова № 01/408 від 01.07.2025 про притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення порядку уточнення даних військовозобов`язаного.

Порядок та підстави притягнення до адміністративної відповідальності регулюються Кодексом України про адміністративні правопорушення (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно із ст. 235 Кодексу України про адміністративні правопорушення, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 2101, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до ч. 1 ст. 2101 Кодексу України про адміністративні правопорушення, передбачена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Частиною 2 ст. 2101 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено адміністративну відповідальність за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.

Згідно із ч. 3 ст. 2101 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративна відповідальність настає за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Частинами першою - третьою ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

У постанові Верховного Суду від 04.09.2019 у справі № 285/1535/15-а міститься правовий висновок про те, що адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Спірні правовідносини регулюються приписами ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності Указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

Отже, враховуючи вимоги абз. 7 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», всі військовозобов`язані, окрім тих що відносяться до абз. 2-6, зобов`язані протягом 60 днів уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

Частиною 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, окрім іншого, уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки (абзац 2); виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством (абзац 6).

Частина 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» викладена в редакції Закону № 3633-IX від 11.04.2024, який набув чинності 18.05.2024.

Відповідно до ч. 11 ст. 38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» призовники, військовозобов`язані, резервісти в разі зміни їх сімейного стану, стану здоров`я, адреси місця проживання (перебування), номерів засобів зв`язку та адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти), освіти, місця роботи, посади зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити про такі зміни відповідні органи, де вони перебувають на військовому обліку, у тому числі у випадках, визначених Кабінетом Міністрів України, через центри надання адміністративних послуг та інформаційно-телекомунікаційні системи.

Вказаний обов`язок визначено також п. 23 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022.

Призовники, військовозобов`язані та резервісти, які не актуалізували інформацію про себе в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, особисто у семиденний строк з дня внесення змін до персональних даних прибувають із паспортом громадянина України та військово-обліковими документами до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувального органу, який організовує та веде військовий облік на території адміністративно-територіальної одиниці, для взяття їх на військовий облік, зняття з військового обліку або внесення змін до їх облікових даних.

Отже, зазначені вище норми законодавства передбачають три шляхи, якими громадяни України, які перебувають на території України та які перебувають на військовому обліку, повинні були уточнити свої персональні дані з 18.05.2024 по 16.07.2024 (включно), а саме: через центр надання адміністративних послуг; через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста; у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

Згідно зі ст. 42 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та п. 19 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022, громадяни України, винні в порушенні правил військового обліку громадян України, а також у вчиненні інших порушень законодавства про військовий обов`язок і військову службу, несуть відповідальність згідно із законом.

Останній день вказаного 60-денного строку для уточнення облікових даних припадав на 16.07.2024.

Судом достеменно встановлено, що відповідно до витягу з «Резерв+» та роздруківок з «Резерв+», наданих позивачем, він, ОСОБА_1 , уточнив свої облікові дані 21.05.2024 о 07:31 годині, тобто чітко в період, який визначений ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Наявна відмітка «Дані уточнено вчасно». (а.с.14-26).

Крім того, як видно з роздруківок застосунку «Резерв+», ОСОБА_1 16.07.2024 о 22:11 додатково уточнив/оновив свої облікові дані, після чого отримав повідомлення такого змісту «Дані успішно оновлено. І ви зробили це до 16 липня. Цінуємо вашу відповідальність.». (а.с.21).

Тобто, позивачем надано суду належні докази своєчасного (тобто, в межах строку з 18.05.2024 по 16.07.2024) уточнення своїх даних через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що позивач, як військовозобов`язана особа, вчасно уточнив свої облікові дані через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста у період 60 днів з 18.05.2024 по 16.07.2024 на виконання вимог ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі (ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно з ч. 4 ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позовну заяву без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позовних вимог.

Суд, надав відповідачу можливість подати відзив на позовну заяву.

Водночас відповідач такою можливістю не скористався, відзив не подав.

У цій справі до предмету доказування входить, зокрема, встановлення наявності факту не уточнення військовозобов`язаним своїх персональних/облікових даних в період 60 днів, визначений ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Однак жодного доказу щодо не уточнення позивачем своїх персональних/облікових даних в період з 18.05.2024 по 16.07.2024 відповідач не надав. Натомість позивач відповідну обставину заперечує та надав суду докази вчасного уточнення своїх даних.

За таких обставин, суд, з урахуванням положень п. 4 ч. 3 ст. 2, ч. 2 ст. 77 та ч. 4 ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України вважає, що доводи позивача є обґрунтованими, а відповідач доказів на спростування наведеного не надав.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

На підставі наданих доказів суд встановив, що позивач не допускав порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Відповідно до ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах у справі про адміністративне правопорушення місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи встановлені судом обставини, норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позовна заява в частині скасування постанови та закриття провадження у справі підлягає задоволенню.

Разом із тим, звертаючись до суду з позовною вимогою про визнання постанови протиправною, позивач ОСОБА_1 обрав неналежний спосіб захисту його прав, отже в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають, а належним та ефективним способом захисту прав позивача в спірних правовідносинах є скасування оскаржуваної постанови.

На підставі викладеного вище, оскаржувану постанову № 01/408 від 01.07.2025 слід скасувати, а провадження у справі закрити. В іншій частині позовних вимог слід відмовити.

На підставі викладеного вище та керуючись ст.ст. 7, 9, 19, 90, 72, 77-78, 139, 243-246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

Задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Скасувати постанову № 01/408 від 01.07.2025 винесену тво начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , підполковником ОСОБА_2 по справі про адміністративне правопорушення, про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 2101 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000,00 грн.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 2101 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.О. Сугачова