Справа № 644/5877/25
Суддя: Бабенко Ю. П.
Дата ухвалення: 2025-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Суддя Бабенко Ю. П.
Справа № 644/5877/25
Провадження № 2-а/644/179/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2025 року Індустріальний районний суд м. Харкова в складі: головуючого - судді Бабенко Ю.П., за участю секретаря Книшенко А.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач просить скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 №578-1 від 14.03.2025 року по справі про адміністративне правопорушення про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а провадження у справі закрити. В обґрунтування позову зазначив, що 14.03.2025 року він перетинав кордон із Словаччини до України. На кордоні його зупинили працівники поліції та доставили до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Під час перевірки документів він надав пенсійне посвідчення та військово-обліковий документ. В ІНФОРМАЦІЯ_3 йому виписали повістку та відпустили. Вважає постанову №578-1 від 14.03.2025 року незаконною та необґрунтованою. У постанові зазначено, що суть правопорушення полягає в порушенні вимог ч. 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку». При цьому він мав та пред`явив ІНФОРМАЦІЯ_2 всі необхідні документи. Крім того, не було проведено своєчасне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи та їх вирішення в точній відповідності з законом. Процедура розгляду справи та винесення постанови відбувалась з грубим порушенням закону.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що начальником групи соціальної роботи ІНФОРМАЦІЯ_2 старшим лейтенантом ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення, зі змісту якого вбачається, що 14.03.2025 р. ОСОБА_1 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де було встановлено, що останній не має при собі військово-облікових документів, чим порушив ч. 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Наявна відмітка про отримання протоколу особою, що притягається до відповідальності. ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 капітаном ОСОБА_3 винесено постанову за порушення ОСОБА_1 законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію при вказаних в протоколі обставинах, за що передбачена відповідальність за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та на нього накладено штраф у розмірі 25500 грн. Наявна відмітка про отримання копії постанови особою, що притягається до відповідальності. З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що позивач був проінформований про те, що розгляд справи буде здійснюватися в приміщення ІНФОРМАЦІЯ_4 14.03.2025 р. о 11-00 год., а також йому роз`яснено зміст ст. 63 Конституції України та права й обов`язки, передбачені ст. 286 КУпАП, що стверджується відповідною відміткою у протоколі, від підписання якої позивач відмовився. З вказаного слідує, що позивач був обізнаний з його правами та про дату, час і місце розгляду справи, клопотань про перенесення розгляду справи та/або залучення захисника не заявляв, у зв`язку з чим у відповідача не було перешкод розглянути справу в день складання протоколу та, за наявності підстав, винести постанову у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Зазначає, що постановляючи оскаржувану постанову, ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 діяв правомірно, а позовні вимоги є безпідставними і необґрунтованими, в їх задоволенні необхідно відмовити.

В судове засідання представник ІНФОРМАЦІЯ_2 не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином через електронний кабінет, причини неявки суду не повідомив. За таких обставин суд вважає можливим розглянути позовну заяву за відсутності представника відповідача.

Представником позивача подано відповідь на відзив, в якому зазначено, що відповідач разом з відзивом на позов надав копію протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 -1 КУпАП № 578 від 14.03.2025 р. та постанови № 578 1 від 14.03.2025 р. Позивач звертає увагу суду, що у вказаному протоколі, як і у вказаній постанові, що надані відповідачем та оскаржується позивачем, замість підпису позивача стоїть примітка «відмовся від підпису». Разом з тим, як в протоколі № 578 від 14.03.2025 р., так і в постанові № 578 1 від 14.03.2025 р. підписи свідків - відсутні. Отже, відповідач не надав належні, допустимі і достатні докази присутності позивача під час складання протоколу № 578 від 14.03.2025 р., та винесення постанови № 578 1 від 14.03.2025 року. Надані відповідачем наявні матеріали справи не містять докази, що підтверджують, що позивач не мав при собі військово- обліковий документ та відмовився його пред`явити за вимогою уповноваженого представника ІНФОРМАЦІЯ_2 та представника державної прикордонної служби.

Позивач та його представник в судове засідання не прибули, позивач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності і відсутності його представника.

Судом встановлено, що 14.03.2025 року начальником групи соціальної роботи ІНФОРМАЦІЯ_2 складено протокол про адміністративне правопорушення № 578 стосовно ОСОБА_1 , в якому зазначено, що 14.03.2025 року о 09.40 год. ОСОБА_1 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 в супроводі працівників Національної поліції, де було встановлено, що останній порушує ч. 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», згідно якої у період проведення мобілізації (крім цільової) громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника ІНФОРМАЦІЯ_2 або поліцейського, а також представникам Державної прикордонної служби України у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України. В протоколі зазначено, що ОСОБА_1 вчинив порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене під час дії особливого періоду, що розгляд справи відбудеться о 11.00 год. 14.03.2025 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зазначено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підпису відмовився.

14.03.2025 року ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 винесено постанову №578-1, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП і накладено штраф в розмірі 25500 грн. Згідно оскаржуваної постанови, 14.03.2025 року о 09.40 год. ОСОБА_1 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 в супроводі працівників Національної поліції, де було встановлено, що останній порушує ч. 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», згідно якої у період проведення мобілізації (крім цільової) громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника РТЦК та СП або поліцейського, а також представникам Державної прикордонної служби України у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а саме порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене під час дії особливого періоду.

Відповідно до ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі по тексту - КУпАП) адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію (у т.ч. передбачені ст.ст. 210, 210-1 КУпАП).

Згідно ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Відповідно до статті 280 КУпАП , орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 1 статті 210-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а частиною 3 цієї статті - за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Відповідно до Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно з Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року воєнний стан, який триває і по теперішній час.

Так, частина 6 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачає, що у період проведення мобілізації (крім цільової) громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Державної прикордонної служби України у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України.

Під час перевірки документів уповноважений представник територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейський здійснює фото- і відеофіксацію процесу пред`явлення та перевірки документів із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації, а також може використовувати технічні прилади, засоби та спеціалізоване програмне забезпечення з доступом до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

При цьому, в даній статті унормовано, що вимоги, зазначені у частині 6 статті 22, стосовно проведення уповноваженими представниками територіального центру комплектування та соціальної підтримки фото- і відеофіксації процесу пред`явлення та перевірки документів із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації, застосовуються з 17.07.2024, згідно із Законом "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку" від 11.04.2024 № 3633-IX.

Обґрунтовуючи протиправність притягнення до адміністративної відповідальності позивач зазначав, що він мав при собі військово-обліковий документ та надав його уповноваженій особі, при цьому надані відповідачем матеріали справи не містять доказів зворотнього.

Процедура перевірки військово-облікових документів визначається Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560.

Так, Постановою №560 передбачено, що у період проведення мобілізації уповноважені представники ТЦК СП, поліцейські, а також представники Держприкордонслужби мають право вимагати у громадян чоловічої статі віком від 18 до 60 років військово-обліковий документ (військово-обліковий документ в електронній формі) разом з документом, що посвідчує особу.

Представником відповідача в якості доказу законності оскаржуваної постанови було надано суду копію протоколу №578 від 14.03.2025 року, копію постанови № 578-1 від 14.03.2025 року.

Суду не надано жодних доказів, які б підтверджували, що ОСОБА_1 не мав при собі військово-обліковий документ або не пред`явив його за вимогою уповноваженого представника ТЦК та СП або поліцейського, а також представника Державної прикордонної служби України у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України.

Представником відповідача не було надано суду фото- і відеофіксації процесу, який би фіксував що ОСОБА_1 не мав при собі військово-обліковий документ або не пред`явив його за вимогою уповноваженого представника. В протоколі про адміністративне правопорушення і оскаржуваній постанові також не зазначено свідків, або інші докази на підтвердження викладених в постанові обставин.

Таким чином, відповідачем не доведено, що 14.03.2025 року ОСОБА_1 не мав при собі військово-обліковий документ або не пред`явив його за вимогою уповноваженого представника ТЦК та СП або поліцейського, а також представника Державної прикордонної служби України у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України.

У ч. 3 ст. 62 Конституції України наголошується, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, оскільки позивач заперечує порушення ним вимог ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а доказів вчинення ОСОБА_1 відповідного адміністративного правопорушення відповідачем не надано, у той час як доказування (а так само обвинувачення) не може ґрунтуватися на припущеннях, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведена правомірність винесення оскаржуваної постанови, оскільки викладені у ній обставини належними та допустимими доказами в розумінні ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення та ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, не підтверджені.

Крім того, ні протокол №578 від 14.03.2025 року, ні постанова №578-1 від 14.03.2025 року не містять в собі зазначення суті адміністративного правопорушення, додані документи містять лише опис частини 6 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Так, в оскаржуваній постанові не зазначено, в чому конкретно виразилося порушення частини 6 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»: відсутність при собі військово-облікового документа чи не пред`явлення його за вимогою уповноваженого представника.

При цьому, постанова про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення, не є доказом у справі про адміністративне правопорушення, оскільки містить лише опис обставин, які визнані відповідачем підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, без зазначення певних доказів на їх підтвердження.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, оскільки відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а наявні в матеріалах справи докази у сукупності не підтверджують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача.

Оскаржувана постанова прийнята без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, відповідач не доказав правомірності свого рішення, а тому відповідно до вимог п. 1 ст. 247, ст. 293 КУпАП, суд скасовує вказану постанову і закриває провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень КАС України, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 8, 9, 72-78, 132, 134, 139, 242, 244, 245, 246, 255, 286 КАС України, - суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову №578-1 від 14.03.2025 року ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 25500 грн.

Справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 605 грн. 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 09.09.2025 року.

СУДДЯ: