Справа № 440/12087/25
Суддя: Н.І. Слободянюк
Дата ухвалення: 2025-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

09 вересня 2025 рокум. ПолтаваСправа № 440/12087/25

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Слободянюк Н.І., перевіривши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Зінківського відділу Державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:

02 вересня 2025 року ОСОБА_2 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Зінківського відділу Державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про визнання протиправними дій посадових осіб Зіньківського відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавській області, щодо незняття арешту з транспортного засобу MERCEDES BENZ E 220 CDI MINIK, ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , після повного виконання ОСОБА_3 всіх грошових зобов`язань.

Частиною першою статті 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця визначені статтею 287 згаданого Кодексу.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 287 КАС України позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

У цій справі позивач оскаржує дії посадових осіб Зіньківського відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавській області, щодо незняття арешту з транспортного засобу MERCEDES BENZ E 220 CDI MINIK, ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , після повного виконання ОСОБА_3 всіх грошових зобов`язань.

При цьому з матеріалів позовної заяви слідує наступне.

Листом від 26 жовтня 2021 року Одеська митниця повідомила Теймуру Маммадову про те, що державною виконавчою службою 20 лютого 2020 року було здійснено, опис, арешт та вилучення зі складу митниці легкового автомобіля MERCEDES BENZ E 220 CDI MINIK.

У позовній заяві позивач зазначає, що "17.08.2020 року Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було проведено електронні торги, в результаті яких було продано арештований автомобіль за ціною 46 182,19 грн.

Платіжними дорученнями від 03 вересня 2020 року на рахунок Одеської митниці було вчинено 2 платежі у розмірі 7 697,03 грн як ПДВ та 33 907,05 грн як акцизний податок. Також в лютому 2022 року Зіньківським відділом ДВС було стягнуто з позивача штраф у розмірі 25 600 грн.

Таким чином, усі передбачені Постановою суду грошові стягнення були повністю сплачені позивачем, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями, а виконавчі провадження стосовно ОСОБА_1 були закриті, у зв`язку з сплатою боргу, чинність арешту майна боржника припинено та скасовано інші заходи примусового виконання рішення.

Станом на момент подання адміністративного позову незважаючи на повне виконання грошових зобов`язань та закриття виконавчих проваджень, на автомобіль «MERCEDES BENZ E 220» CDI MINIK, vin НОМЕР_1 , р/н НОМЕР_2 , досі накладено арешт, що є незаконним та перешкоджає позивачу у відновленні правомірного володіння та розпорядження цим майном".

Як слідує із матеріалів позову (зокрема, з доданих до позовної заяви платіжних доручень), повне виконання грошових зобов`язань за відкритими виконавчими провадженнями позивачем здійснено в 2022 році та виконавчі провадженні № 59872033 та № 61295993, в яких позивач є боржником, закінчено у 2021-2022 роках.

Тож про оскаржувані позивачем дії відповідача позивач дізнався або повинен був дізнатися (мав таку можливість) ще в 2022 році, проте до суду з цим позовом позивач звернувся лише 02 вересня 2025 року, тобто із пропущенням встановленого процесуальним законом десятиденного строку.

При цьому заяви про поновлення строку звернення до суду з доказами поважності причин його пропуску до позову не додано.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2025 року у справі №440/12087/25 позовну заяву ОСОБА_1 до Зінківського відділу Державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про зобов`язання вчинити певні дії залишено без руху; встановлено позивачу строк для усунення недоліку упродовж десяти днів з дня отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху; роз`яснено позивачу, що недолік необхідно усунути шляхом надання до Полтавського окружного адміністративного суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду з позовом з доказами поважності причин його пропуску; роз`яснено позивачу, що у разі неусунення недоліку позовної заяви вона буде повернута.

Від позивача до суду надійшла заява про поновлення строку звернення до адміністративного суду.

У цій заяві позивач зазначає про те, що в даному випадку оскаржуваною є саме бездіяльність Зінківського відділу Державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) щодо незняття арешту з транспортного засобу. Під бездіяльністю розуміється пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень, яка може мати вплив на права, свободи чи інтереси фізичних або юридичних осіб, в тому числі неприйняття рішення у випадках, коли таке рішення повинно бути прийнято відповідно до вимог закону. Сама по собі бездіяльність це триваюча пасивна поведінка суб`єкта, яка виражається у формі невчинення дії (дій), яку він зобов`язаний був і міг вчинити. Таким чином, у даному випадку йдеться саме про триваючу бездіяльність Зінківського відділу Державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), яка полягає у невиконанні обов`язку щодо зняття арешту з транспортного засобу позивача, попри завершення виконавчих проваджень та повне виконання зобов`язань ще у 2021 2022 роках.

Надаючи оцінку поважності причин пропуску строку звернення до суду з позовом, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Суд зауважує, що критеріями оцінки причин поважності пропуску строку звернення до суду є: 1) обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк (є причиною); 2) обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла або тривала протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

При цьому поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Суд наголошує на тому, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини набувають ознак стабільності.

Встановлення строків звернення до адміністративного суду у системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для відповідача (суб`єкта владних повноважень у адміністративних справах) та інших осіб того, що зі спливом встановленого проміжку часу прийняте рішення, здійснена дія (бездіяльність) не матимуть поворотної дії у часі та не потребуватимуть скасування, а правові наслідки прийнятого рішення або вчиненої дії (бездіяльності) не будуть відмінені у зв`язку з таким скасуванням. Тобто встановлені строки звернення до адміністративного суду сприяють уникненню ситуації правової невизначеності щодо статусу рішень, дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень.

Крім того, чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи.

Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права, також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (справа Стаббігс та інші проти Великобританії, рішення від 22 жовтня 1996 року, справа Девеер проти Бельгії, рішення від 27 лютого 1980 року)."

Поновлення пропущеного строку звернення до суду є порушенням принципу правової визначеності, а відтак у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим.

У цій справі позивач звернувся до суду із пропуском установленого законом строку та при цьому доказів на підтвердження наявності обставин, які були об`єктивно непереборними та пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили звернення до суду у встановлений законом строк, суду не надано.

Суд зауважує, що у цій справі пропущення строку звернення до суду з цим позовом обумовлено власною пасивною поведінкою самого позивача, оскільки позивач, будучи боржником у виконавчих провадженнях, мав реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість до стану своїх прав у відповідному виконавчому провадженні та своєчасно звернутися до суду з цим позовом, якщо і не в межах десятиденного строку, встановленого кодексом, то хоча б без зайвих зволікань та в межах розумного строку з огляду на встановлення законодавцем для такої категорії спорів скорочених строків звернення до суду.

Верховним Судом неодноразово, зокрема у постановах від 11 липня 2019 року у справі №0940/1181/18, від 31 жовтня 2019 року у справі № 823/1915/18, від 22 січня 2020 року у справі №826/4464/17, від 16 липня 2020 року у справі №487/3042/16-а тощо, була висловлена позиція, згідно з якою пропуск відповідного строку на звернення до суду через необізнаність щодо прийнятих актів законодавства або байдужість до своїх прав чи небажання скористатися цим правом не є поважними причинами пропуску строку та, відповідно, підставою для поновлення строку звернення до суду з адміністративним позовом.

Також за численними висновками Верховного Суду, викладеними, зокрема у постанові від 18 липня 2024 року у справі № 480/6083/23, реалізація особою права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від неї самої, а не від дій чи бездіяльності інших осіб.

Тож, надаючи оцінку доводу позивача стосовно того, що предметом оскарження є триваюча бездіяльність відповідача, а відтак строк звернення до суду не має обмежень, суд зазначає, що оскарження особою бездіяльності суб`єкта владних повноважень не дає такій особі підстав порушувати встановлений кодексом строк звернення до суду та подавати позов через декілька років після закінчення такого строку, оскільки строк звернення до суду обчислюється з дати, коли особа дізналася або повинна була дізнатися (мала таку можливість) про допущення бездіяльності суб`єктом владних повноважень, а не з дати, коли особа виявила зацікавленість до стану своїх прав та забажала звернутися до суду з позовом.

Суд звертає увагу позивача, що Кодекс адміністративного судочинства України встановлює строки звернення до суду для будь-якого предмету оскарження: чи-то для оскарження позивачем вчинених відповідачем дій, чи-то для оскарження позивачем допущеної відповідачем бездіяльності, чи-то для оскарження позивачем прийнятого відповідачем рішення.

Також очікування (сподівання) позивача на те, що відповідач усуне допущену бездіяльність, не може бути визнано судом поважною причиною пропуску строку, адже таке очікування (сподівання) є виключно волевиявленням самого позивача, а не істотною обставиною, перешкодою чи трудністю, що унеможливили своєчасне звернення до суду з позовом у встановлений кодексом десятиденний строк, та внаслідок цього очікування (сподівання) у позивача штучно збільшився строк звернення до суду.

Оскільки доказів на підтвердження наявності обставин, які є об`єктивно непереборними та пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили звернення до суду у строк, який пропущено, позивачем суду не надано, суд не знаходить підстав для визнання вказаних причин пропуску строку звернення до суду поважними.

Відповідно до пункту 9 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другої статті 123 цього Кодексу.

Згідно із частиною другою статті 123 згаданого Кодексу якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Враховуючи викладене, позовна заява підлягає поверненню.

Керуючись статтями 123, 169, 248, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И Л А:

Визнати неповажними підстави подання позову з пропущенням встановленого строку звернення до суду.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Зінківського відділу Державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про зобов`язання вчинити певні дії повернути позивачеві.

Роз`яснити позивачеві, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Н.І. Слободянюк