Справа № 140/1431/25
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

головуючий суддя у першій інстанції: Денисюк Р.С.

02 вересня 2025 рокуЛьвівСправа № 140/1431/25 пров. № А/857/24142/25
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого судді: Бруновської Н.В.

суддів: Хобор Р.Б, Шавеля Р.М.

за участю секретаря судового засідання: Пославського Д.Б.

представника апелянта: Яртись І.О.

представника позивача: Гламазда Р.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 01 травня 2025 року у справі № 140/1431/25 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Птахокомплекс Білосток до Головного управління ДПС у Волинській області про скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

11.02.2025р. позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю Птахокомплекс Білосток ( далі по тексту ТзОВ Птахокомплекс Білосток ) з врахуванням заяви про зміну позовних вимог звернувся з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області, у якому просив суд:

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 08.10.2024р. №277430701, № 277440701, № 277410701, № 277450801, від 07.01.2025р. № .

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 01.05.2025 року позов задоволено.

Не погоджуючись із даним рішенням суду першої інстанції, апелянт Головне управління ДПС у Волинській області подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права. Просить суд, рішення Волинського окружного адміністративного суду від 01.05.2025р скасувати та прийняти нову постанову якою в позові відмовити.

Представник апелянта, Яртись І.О. в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримала з підстав у ній зазначених.

Представник позивача, Гламазда Р.П. в судовому засіданні просив суд, рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна не скарга підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що податковий орган провів документальну планову виїзну перевірку ТзОВ Птахокомплекс Білосток щодо дотримання податкового законодавства.

26.08.2024р. за результатами проведеної перевірки контролюючий орган склав акт №23294/07-01/42059381, яким встановлено такі порушення:

- п.п.14.1.36 пп.14.1.156, п.п.14.1.231 п.14 ст.14, п.44.1, п.44.2 ст.44, п.п.134.1.1 п.134.1 Податкового кодексу України №2755-VI від 02.12.2010 із змінами та доповненнями, п.п. І. І п.1, п.п.1.2 п. І, п2.1, п.2.4., п.2.15 п.2.1б ст.2, абз.2, п.2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р., який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за №168/704, п.8 Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затверджених наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999р. №290, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 грудня 1999р. за № 860/4153, ст. І, п.2 ст.3, п. І, п.2 ст.9, Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996 (зі змінами та доповненнями), п.3, п.б розділу ІІІ Наказу Міністерства фінансів України №73 від 07.02.2013р. про затвердження Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності», п.10,п.l.1, п.12, п.13, п.14, п.15 П(с)БО 16 «Витрати» затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999р. №318, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 19.01.2000р. №27/4248 в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 4 103 542 грн. в тому числі за 2023 рік в сумі - 296441 грн., 2021 рік в сумі - 1044322 грн., 2020 рік в сумі - 2322039 грн., 2019 рік в сумі - 348852 грн., 2018 рік в сумі - 91888 грн. та завищення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на суму 6719 грн. за 2023 рік, на суму 1636595 грн. за 2022 рік та на суму 433215 грн. за 2020 рік;

- п.п.14.1.36, п.п.14.1.156, п.п.14.1.231 п.п. п.14.1 ст.14, п. 185.1 ст. 185, п.187.1 ст.187, пп.188.1. ст.188, п.201.10 ст.201 ПК України №2755-VI від 02.12.2010р. (зі змінами та доповненнями) підприємством в результаті чого занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 2442119 Документ сформований в системі «Електронний суд» 11.02.2025 3 грн. в тому числі за липень 2020 - 26217 грн., серпень - 977870 грн., березень 2021 - 110229 грн., квітень 2021 - 35873 грн., травень 2021 - 9365 грн., червень 2021 - 90776,562 грн., липень 2021 - 675201,5 грн., вересень 2021 - 190614грн., листопад 2021 4218 грн., грудень 2021 - 84607 грн., лютий 2022 - 90796 грн., березень 2022 - 15756 грн., квітень 2022 - 45598 грн. , серпень 2022 -1846 грн., вересень 2022 - 46003 грн., жовтень 2022- 37148 грн.;

- п.п. 201.1, абз.1, п.п. 201.10 ст. 201 ПК України від 02.12.2010р. №2755-VI (із змінами та доповненнями) не зареєстровано в установлені строки в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні;

- п.176.2 ст.176 розділу IV ПК України та пп.3.1 п.З Порядку заповнення та подання податковими агентами податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків, і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015р. №4, зареєстрований у Міністерстві юстиції України 30 січня 2015 р. за N 111/26556, у результаті чого не своєчасно подано податковим агентом до податкового органу Податковий розрахунок за формою 4 ДФ (1 ДФ) за 3 кв 2023 року.

Не погодившись із висновками акут перевірки ТзОВ «Птахокомплекс «Білосток» подав письмові заперечення на акт перевірки.

02.10.2024р. за наслідками розгляду заперечення податковий орган листом №4011/12/03-20-07-01 повідомив ТзОВ «Птахокомплекс «Білосток» про залишення висновків акту перевірки без змін.

08.10.2024р. за результатами проведеної перевірки та виявлених порушень зафіксованих в акті перевірки №23294/07-01/42059381 контролюючий орган прийняв податкові повідомлення-рішення:

- № 277440701, яким збільшено суму грошового зобов`язання з ПДB на загальну суму 3052647,50 грн., в тому числі: за податковим зобов`язанням 2442118,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 610529,50 грн.( а.с.80-81);

- № 277410701, яким зменшено розмір від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на суму 122023 грн. ( а.с.82);

- № 277450801, яким застосовано штраф за відсутність складання та реєстрації податкових накладних з ПДВ , в сумі 1221059,00 грн. ( а.с.83);

- № 277430701, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств на загальну суму 5129427,50 грн., в тому числі: за податковим зобов`язанням 4103542,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 1025885,50 грн. (а.с.84-85);

He погоджуючись із вищевказаними податковими повідомленнями-рішеннями, ТзОВ «Птахокомплекс «Білосток» оскаржив такі в адміністративному порядку до ДПС України.

03.01.2025р. Рішенням ДПC України № 145/6/99-00-06-01-01-06, скаргу задоволено частково; Податкові повідомлення-рішення від 08.10.2024р., № 277440701, № 277410701, № 277450801 залишено без змін, а ППР № 277430701 скасовано в частині не підтвердження господарських операцій з ТзОВ "Агроіндекс", ТзОВ "ФІНАНСАКТИВ ТОРГ", ТзОВ "АгроМіт 2018", ТзОВ "СІГМА ОПТІМА", ТзОВ "ПАРТНЕР ІМПУЛЬС" та відповідній частині застосованих штрафних санкцій, а також у частині застосування штрафних санкцій за 2020-2021 роки.

За результатами розгляду скарги Головне управління ДПС у Волинській області прийняв податкове повідомлення-рішення від 07.01.2025р. № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств на загальну суму 2352960,70 грн., в тому числі: за податковим зобов`язанням 2196696,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 156264,70 грн.

ч.2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В пп.14.1.36,14.1.156,14.1.231 п.14.1 ст.14 ПК України видно, що господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України;

Розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Економічний ефект, зокрема, але не виключно, передбачає приріст (збереження) активів платника податків та/або їх вартості, а так само створення умов для такого приросту (збереження) в майбутньому.

п.44.1 ст.44 ПК України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, інформації, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

В п.44.2 ст.44 ПК України видно, що для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування. Платники податку, які відповідно до Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні застосовують міжнародні стандарти фінансової звітності, ведуть облік доходів і витрат та визначають об`єкт оподаткування з податку на прибуток за такими стандартами з урахуванням положень цього Кодексу. Такі платники податку при застосуванні положень цього Кодексу, в яких міститься посилання на положення (стандарти) бухгалтерського обліку, застосовують відповідні міжнародні стандарти фінансової звітності.

пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України встановлено, що об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Згідно ст.1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні від 16.07.1999р. № 996-XIV (з змінами та доповненнями, далі - Закон № 996-XIV) визначено, що господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; активи - ресурси, контрольовані підприємством у результаті минулих подій, використання яких, як очікується, приведе до отримання економічних вигод у майбутньому; доходи - збільшення економічних вигод у вигляді збільшення активів або зменшення зобов`язань, яке призводить до зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків власників).

Бухгалтерський облік - процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень;

В п.1 ст.3 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні визначено, що метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансовий стан та результати діяльності підприємства.

ч.2 ст.9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні передбачено, що первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Методологічні засади в бухгалтерському обліку інформації про доходи

підприємства та її розкриття у фінансовій звітності визначені Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995р. (далі Положення №88).

ст.4 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні встановлено, що бухгалтерський облік та фінансова звітність ґрунтуються на таких принципах: повне висвітлення - фінансова звітність повинна містити всю інформацію про фактичні та потенційні наслідки господарських операцій та подій, здатних вплинути на рішення, що приймаються на її основі; превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми.

Аналогічні норми містить Національне положення (стандарт) бухгалтерського обліку 1 Загальні вимоги до фінансової звітності, затверджене наказом Міністерства фінансів України від 07.02.2013р. № 73 (далі П(С)БО 1), яким визначаються мета, склад і принципи складання фінансової звітності та вимоги до визнання і розкриття її елементів.

Згідно п.3 розділу 3 П(С)БО 1 фінансова звітність повинна бути достовірною (правдивою). Інформація, наведена у фінансовій звітності, є достовірною (правдивою), якщо вона не містить помилок та перекручень, які здатні вплинути на рішення користувачів звітності.

п.5 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 15 "Дохід", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999р. № 290 (далі П(С)БО 15) передбачено, що дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов`язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена.

Відповідно до п.7 вказаного Положення доходи класифікуються в бухгалтерському обліку за такими групами: дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг); чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг); інші операційні доходи; фінансові доходи; інші доходи.

Що таке витрати, їх склад визначаються Національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку 16 "Витрати", який затверджений Наказом Міністерства фінансів України №318 від 31.12.1999р.

Із змісту п.176.2 ст.176 ПК України видно, що особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, та платники єдиного внеску зобов`язані: а) своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок; б) подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового місяця, податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску, до контролюючого органу за основним місцем обліку. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку - фізичній особі податковим агентом, платником єдиного внеску протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності із зазначених питань не допускається. в) подавати на вимогу платника податку відомості про суму виплаченого на його користь доходу, суму застосованих соціальних податкових пільг та суму утриманого податку; г) подавати контролюючому органу інші відомості про оподаткування доходів окремого платника податку в обсягах та згідно з процедурою, визначеною цим розділом та розділом II цього Кодексу; ґ) нести відповідальність у випадках, визначених цим Кодексом.

п.185.1 ст.185 ПК України, передбачено, що об`єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу у володіння та користування лізингоодержувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу;тв) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Згідно п.187.1 ст.187 ПК України, датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на рахунок платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг, оплата яких здійснюється електронними грошима, - дата зарахування електронних грошей платнику податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, на електронний гаманець, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

В п.188.1 ст.188 ПК України визначено, що база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

п.201.10 ст. 201 ПК України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Висновки акту перевірки, на підставі яких ТзОВ «Птахокомплекс «Білосток» нараховані грошові зобов`язання ґрунтуються на тому, що в перевіряємому періоді встановлено заниження кількість виготовленої продукції - 466963,3 кг, при застосуванні нормативних показників вирощування курей бройлерів породи ROSS 308 (згідно наданої технологічної інструкції з вирощування курей бройлерів породи ROSS 308, нормативних показників вирощування курей бройлерів породи ROSS 308 2014, які застосовувалися з технологічною інструкцією з вирощування курей бройлерів породи ROSS, нормативних показників вирощування курей бройлерів породи ROSS 308 2019, які застосовувалися з технологічною інструкцією з вирощування курей бройлерів породи ROSS) на загальну суму 12210586 грн., зокрема в розрізі циклів вирощування. Зокрема, з наданих документів та регістрів бухгалтерського та складського обліку встановлено, що вказана продукція відсутня на балансі підприємства.

Проте, такі висновки контролюючого органу колегія судів вважає необґрунтованими з огляду на таке.

В п.п. 14.1.39 п.14.1 ст.14 ПК України видно, що грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня;

п.п.109.1, 109.2 ст.109 ПК України визначено, що податковим правопорушенням є протиправне, винне (у випадках, прямо передбачених цим Кодексом) діяння (дія чи бездіяльність) платника податку (в тому числі осіб, прирівняних до нього), контролюючих органів та/або їх посадових (службових) осіб, інших суб`єктів у випадках, прямо передбачених цим Кодексом.

Порушення податкового законодавства та порушень вимог, встановлених іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, тягне за собою відповідальність, передбачену цим Кодексом та іншими законами України.

Тобто, підставами для нарахування грошових зобов`язань, застосування штрафних санкцій до платника податків є порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Як видно з матеріалів справи, під час проведення перевірки податковим органом заниження кількості виготовленої продукції позивачем за період, що перевірявся у кількості 466963,3 кг ґрунтувалися лише на наданій товариством технологічній інструкції з вирощування курей бройлерів породи ROSS 308, за 2014, 2019 роки, які регламентують вирощування курей бройлерів та розроблені американським підприємством, що винайшов вказану породу.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що вказані технологічні інструкції мають інформативний характер, нормативні показники в ній зазначені, жодним офіційним документом на території України не затверджені та не є обов`язковими до виконання. Тобто, ці інструкції не мають будь-якого правового статусу на території України та носять лише інформаційний та рекомендаційний характер по вирощуванню курей породи ROSS, для підприємств які їх вирощують, що не спростував апелянт.

Разом з тим, сам розробник даного посібника у ній вказує, що на досягнення нормативних бройлерних показників можуть впливати наступні фактори: доступність кормового матеріалу можуть зменшувати рівень корисних речовин; екстремальні кліматичні умови можуть знижувати продуктивність; економічні передумови можуть обмежувати вибір промислових систем, що може призвести до того, що середня продуктивність може бути нижче ніж у даному посібнику.

Колегія суддів наголошує, що контролюючий орган під час перевірки обраховував заниження виготовленої продукції саме по нормативних показниках без врахування вищевказаних обставин.

Підставою для нарахування податкових зобов`язань платнику є в тому числі порушення вимог іншого законодавства.

Зважаючи на те, що зазначені в акті перевірки технологічна інструкція з вирощування курей бройлерів породи ROSS 308, нормативних показників вирощування курей бройлерів породи ROSS 308 2014,2019 не є нормативними документами, та не мають жодного правового та обов`язкового статусу на території України, тому невідповідність показників ваги курчат при вирощуванні бройлерів товариством не може свідчити про порушення вимог законодавства та не свідчить про заниження кількості реалізованої продукції.

Крім того, зазначений акт не може визначати прав та обов`язків ТзОВ «Птахокомплекс Білосток», оскільки не пройшов державної реєстрації в Міністерстві юстиції України та фактично носить не обов`язковий, а рекомендаційний характер.

ч.1 ст. 9 КАС України, встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Принцип змагальності сторін є одним із найбільш вагомих принципів в адміністративному судочинстві. Зазначений принцип забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

ч.1 ст. 72 КАС України, визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.77 КАС України, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У даному випадку, при проведенні перевірки та розгляді справи апелянт не надав суду жодного належного та допустимого доказу, які свідчили, що позивач у періоді, що перевірявся занизив кількість виготовленої продукції на 466963,3 кг та вони належним чином не відображені в бухгалтерському та податковому обліку.

Разом з тим, основними документами, які регламентують вирощення птиці є ДСТУ 8219:2015 «Птиця свійська. Технологічний процес вирощування курчат бройлерів. Загальні вимоги», який є чинним з 01.04.2017р. відповідно до наказу ДП «УкрНДНЦ» від 22.06.2015р.№ 61 та ДСТУ 3136:2017 «Птиця сільськогосподарська для забою» прийнято Наказом ДП «Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» від 27.06.2017р. № 161 та введено в дію 01.01.2019р., які і регламентують процеси вирощення курчат бройлерів на території України.

Під час проведення перевірки апелянт встановив будь-яких порушень позивачем вказаних ДСТУ під час вирощування курчат бройлерів в період, що перевірявся.

Вага вирощених курчат повністю відповідає даним стандартам.

Вказане, зокрема підтверджується порівняльною таблицею «Розрахунок ваги курчат бройлера» (а.с.121-123).

При цьому, всі показники даної таблиці підтверджуються даними бухгалтерського та податкового обліку, відображені у відповідних деклараціях.

Вирощені курибройлери підприємством продаються до забійного підприємства. Кожна поставка товару належним чином оформляється первинними документами у яких, в тому числі вказується кількість (вага) вирощених та переданих на забій курей бройлерів.

Колегія суддів наголошує, що податковий орган під час перевірки не поставив під сумнів законність та правильність заповнення первинних документів.

Для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, інформації, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

В ТзОВ «Птахокомплекс Білосток» вага (кількість) вирощених курчат бройлерів у період коли проводилась перевірка, відображалася на підставі первинних документів, що підтверджується даними бухгалтерського та податкового обліку та не спростовані апелянтом.

У даній справі апелянт, не надав суду доказів, які б беззаперечно спростовували зафіксовані в первинних документах товариства вагу (та кількість) вирощених курчат в період що перевірявся; фактично його висновки ґрунтуються на припущеннях, а не на фактах, встановлених допустимими доказами;

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що встановлення податковим органом заниження ТзОВ «Птахокомплекс Білосток» кількості виготовленої продукції на 466963,3 кг, виходячи із нормативних показників ваги курчат фактично свідчить про те, що позивач додатково вирости більше 150000 тис курчат у період, що перевірявся.

Вирощення такої кількості курчат потребує наявність певного матеріального ресурсу, що включає в себе придбання більшої кількості корму, медикаментів, використання людино-годин, відповідного забою, витрат електроенергії тощо, які об`єктивними показниками роботи підприємства.

Враховуючи вищевказані обставини, суд апеляційної інстанції вважає вірними висновки суду першої інстанції, що висновки акту перевірки про заниження ТзОВ «Птахокомплекс Білосток» кількості виготовленої продукції, за результатами документальної планової виїзної перевірки безпідставними та такими, що не ґрунтуються на вимогах Податкового кодексу України.

ст.73 КАС України передбачає, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

В ст.75 КАС України, видно, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень статті 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

ч.2 ст.77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що апелянт, не довів правомірності прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Отже, податковіповідомлення рішення від 08.10.2024р. № 277440701, № 277410701, № 277450801, від 07.01.2025р. № є протиправними які слід скасувати.

Стосовно стягнення за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління ДПС у Волинській області на користь ТзОВ «Птахокомплекс Білосток» понесених витрат на професійну правничу допомогу за перегляд рішення в суді апеляційної інстанції в сумі 16800,00 грн. колегія суддів зазначає наступне.

Із змісту ч.1-ч.7 ст.134 КАС України видно, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно ч.7-ч.9 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Отже, аналіз наведених положень процесуального закону дають підстави для висновків, що вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору, значення справи для сторін. При цьому, принципи обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору повинні розглядатися, у тому числі, через призму принципу співмірності, який включає такі критерії: складність справи та виконаних робіт (наданих послуг); час, витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони.

Крім того, врахування таких критеріїв не ставиться законодавцем у залежність від результату розгляду справи.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Разом з цим при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 08.02.2022р. у справах № 640/3098/20 та №160/6762/21 відповідно, від 18.08.2022р. у справі № 540/2307/21.

На підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018р. у справі № 826/1216/16.

У постанові Верховного Суду від 09.04.2019р. у справі № 826/2689/15 міститься правова позиція щодо застосування ч.3 ст.134 КАС України, відповідно до якої чинним процесуальним законодавством не передбачено обов`язку сторони, яка заявляє клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, доводити обґрунтованість їх ринкової вартості. Натомість саме на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, покладено обов`язок доведення неспівмірності витрат з наданням відповідних доказів, що відповідачем не здійснено.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020р. у справі № 755/9215/15-ц вказала про виключення ініціативи суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу застосувала відповідний підхід, надавши оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона мала заперечення.

Таким чином, принцип співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу повинен застосовуватися відповідно до вимог ч.6 ст.134 КАС України за наявності клопотання іншої сторони. Зазначений підхід до вирішення питання зменшення витрат на правничу допомогу знайшов своє відображення в постановах Верховного Суду від 02.10.2019р. (справа № 815/1479/18), від 15.07.2020р. (справа № 640/10548/19), від 21.01.2021р. (справа № 280/2635/20), від 03.08.2022р. (справа № 280/4264/21).

Разом з тим, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, ціну позову, якість підготовлених документів, витрачений адвокатом час, тощо - є неспівмірним (вказана правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 26.08.2022р. у справі № 520/6658/21).

На підтвердження понесення позивачем витрат на правничу допомогу до матеріалів справи долучено договір про надання правничої допомоги від 16.01.2025р. (а.с. 160-161).

Додатком 1 до цього договору сторони договору погодили вартість правничої допомоги, в т. ч. в суді апеляційної інстанції у розмірі 14000 грн. та розмір оплати за участь у судових засіданнях апеляційного суду з розрахунку 2000,00 грн. за 1 судове засідання та додатково витрати на відрядження у м. Львів.

Для часткової оплати правничої допомоги адвокатським об`єднанням надано рахунок фактуру № 62 від 28.08.2025р. на суму 16800,00 грн.

Згідно платіжної інструкції № 847 від 01.09.2025р. вказаний рахунок оплачене в повному розмірі. Факт надання правничої допомоги в суді апеляційної інстанції підтверджено підписаним 01.09.2025р. актом приймання передачі правничої допомоги.

При цьому, п.4.2 вказаного договору визначено, що розмір гонорару визначається сторонами у додатку до договору, який є його невід`ємною частиною.

Суд, враховуючи складність справи, час, який об`єктивно витрачений адвокатом на надання послуг, та їх обсяг, незначну тривалість судового засідання та участь представника позивача, виходячи із принципів співмірності витрат, обґрунтованості та пропорційності їх розміру, дійшов висновку про те, що на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Волинській області необхідно стягнути 3000,00 грн. понесених витрат на професійну правничу допомогу.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки суб`єкт владних повноважень в особі Головного управління ДПС у Волинській області діяв не у спосіб визначений законами та Конституцією України.

Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також, п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

ст.316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області залишити без задоволення, а Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 01 травня 2025 року у справі № 140/1431/25- без змін.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Птахокомплекс Білосток( 45641, Волинська обл., Луцький р-н, с. Білосток, вул. Кондзелевича, 14а, ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Волинській області (43010, Волинська обл., м. Луцьк, Київський м-н, 4, ) понесені витрати на правову допомогу в розмірі - 3000,00 грн. (три тисячі гривень 00 копійок).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, виключно у випадках передбачених ч.4 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н. В. Бруновська
судді Р. Б. Хобор
Р. М. Шавель
Повне судове рішення складено 09.09.2025р.