Справа № 140/6617/25
Суддя: Волдінер Фелікс Арнольдович
Дата ухвалення: 2025-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2025 року ЛуцькСправа № 140/6617/25

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Волдінера Ф.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов адміністративний позов військової частини НОМЕР_1 (далі в/ч НОМЕР_1 , відповідач) до ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач), відповідно до якого просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь військової частини НОМЕР_1 завдану шкоду державі безпідставно набуті кошти в розмірі 217 678 (двісті сімнадцять тисяч шістсот сімдесят вісім) гривень 13 копійок.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно з наказом командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 27.10.2022 №278, сержант ОСОБА_1 з 26.10.2022 вибув на лікування, в КНП «Куп`янська міська лікарня», смт Ківшарівка Харківської області.

09.06.2023 під час звірки в лікувальними закладами щодо перебування військовослужбовців в лікувальних закладах встановлено, що сержант ОСОБА_1 23.11.2022 був виписаний, однак з невідомих причин не прибув. За результатами службового розслідування встановлено не вихід на службу сержант ОСОБА_1 до в/ч НОМЕР_1 після лікування, тобто грубо порушив вимоги статей 11, 12, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, в частині неналежного виконання обов`язків військової служби, обов`язків військовослужбовця свято і непорушно додержуватись Конституції України та Законів України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків, неповідомлення свого безпосереднього командира про те, що з ним сталося, у зв`язку з чим притягнуто відповідача до дисциплінарної відповідальності на підставі статті 55 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та накладено стягнення, передбачено пунктом «в» етапі 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України - СУВОРА ДОГАНА, на підставі частини першої статті 6 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» за вчинення протиправних дій внаслідок неналежного виконання посадових обов`язків притягнуто до повної матеріальної відповідальності.

Разом з тим, за період 2022-2024 відповідачу було безпідставно нараховане та виплачене грошове забезпечення на загальну суму 216 678,13 грн.

У добровільному порядку ОСОБА_1 не відшкодував безпідставно набуті кошти, чим наніс збиток державі в особі в/ч НОМЕР_1 у розмірі 217 678,13 грн, тому позивач звернувся до суду із цим позовом про стягнення коштів.

Ухвалою судді від 30.06.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав.

Згідно із частиною шостою статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Сторони скористались своїм правом на подання до суду заяв по суті справи, в яких письмово виклали свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору, а тому суд вважає можливим розглянути справу за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що згідно з наказом командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 27.10.2022 №278, сержант ОСОБА_1 з 26.10.2022 вибув на лікування, в КНП «Куп`янська міська лікарня», смт Ківшарівка Харківської області.

09.06.2023 під час звірки в лікувальними закладами щодо перебування військовослужбовців в лікувальних закладах встановлено, що сержант ОСОБА_1 23.11.2022 був виписаний, однак з невідомих причин не прибув. За результатами службового розслідування встановлено не вихід на службу сержант ОСОБА_1 до в/ч НОМЕР_1 після лікування, тобто грубо порушив вимоги статей 11, 12, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, в частині неналежного виконання обов`язків військової служби, обов`язків військовослужбовця свято і непорушно додержуватись Конституції України та Законів України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків, неповідомлення свого безпосереднього командира про те, що з ним сталося, у зв`язку з чим притягнуто відповідача до дисциплінарної відповідальності на підставі статті 55 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та накладено стягнення, передбачено пунктом «в» етапі 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України - СУВОРА ДОГАНА, на підставі частини першої статті 6 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» за вчинення протиправних дій внаслідок неналежного виконання посадових обов`язків притягнуто до повної матеріальної відповідальності.

Разом з тим, за період 2022-2024 відповідачу було безпідставно нараховане та виплачене грошове забезпечення на загальну суму 216 678,13 грн.

Позивачем надіслано відповідачу претензію №374 від 09.05.2025 про добровільне повернення протягом 10 календарних днів з моменту її отримання коштів в сумі 216 678,13 грн, однак в добровільному порядку позивач кошти не відшкодував.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 9 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України від 24.03.1999 №548-ХІV (далі Статут ВС ЗСУ) військовослужбовці Збройних Сил України мають і права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.

За приписами статей 26, 27 Статуту ВС ЗСУ військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України Про оборону України дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом. Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення. За вчинення кримінального правопорушення військовослужбовці притягаються до кримінальної відповідальності на загальних підставах.

Підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків визначає Закон України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03.10.2019 №160-ІХ (далі Закон №160-ІХ).

Відповідно до пунктів 4, 5 статті 1 Закону №160-ІХ у цьому Законі нижченаведені терміни вживаються в такому значенні:

матеріальна відповідальність - вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності;

пряма дійсна шкода (далі - шкода) - збитки, завдані військовій частині, установі, організації, закладу шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна, погіршення або зниження його цінності, а також витрати на відновлення чи придбання військового та іншого державного майна замість пошкодженого або втраченого, надлишкові виплати під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків. До шкоди не включаються доходи, які могли бути одержані за звичайних обставин, якщо таких збитків не було б завдано.

За приписами частин першої, другої статті 3 Закону №160-ІХ підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність. Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди.

Пунктом 1 частини першої статті 6 Закону №160-ІХ визначено, що особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі: виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій.

Згідно з частиною першою статті 7 Закону №160-ІХ розмір завданої шкоди встановлюється за фактичними втратами на підставі даних бухгалтерського обліку з урахуванням цін, що діють на період розгляду питання про притягнення особи до матеріальної відповідальності. У разі відсутності таких даних розмір шкоди визначається суб`єктами оціночної діяльності відповідно до законодавства або за рішенням суду.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону №160-ІХ у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку.

З матеріалів справи вбачається, що заявлені до стягнення кошти були отримані відповідачем як грошове забезпечення та додаткова винагорода за період, протягом якого відповідач був відсутній на службі без поважних причин, у зв`язку із чим був притягнутий до повної матеріальної відповідальності.

Відтак, у зв`язку із призупиненням військової служби відповідачу, який притягнутий до матеріальної відповідальності, та не відшкодування шкоди в добровільному порядку, у відповідача виник обов`язок повернути безпідставно набуті кошти у розмірі 216 678,13 грн.

При цьому, позаяк відповідач не подав жодних заперечень щодо наявності такого обов`язку чи неправильного розрахунку заборгованості, та не надав суду доказів добровільного повернення таких коштів в повному обсязі, тому суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення зі ОСОБА_1 на користь позивача коштів в розмірі 216 678,13 грн.

Таким чином, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Згідно із частиною другою статті 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки у цій справі задоволено позов суб`єкта владних повноважень, тому судові витрати зі сплати судового збору в сумі 3028,00 грн згідно із платіжною інструкцією №1629 від 04.06.2025 з відповідача стягненню не підлягають.

Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 244-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь військової частини НОМЕР_1 кошти в розмірі 217 678 (двісті сімнадцять тисяч шістсот сімдесят вісім) гривень 13 копійок копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_1 (45763, Волинська область, Луцький район, село Перемиль, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ).

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_3 ).

Суддя Ф. А. Волдінер