Справа № 560/9747/25
Суддя: Драновський Я.В.
Дата ухвалення: 2025-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/9747/25
РІШЕННЯ

іменем України

08 вересня 2025 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Драновського Я.В. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про те, що відповідач протиправно відмовив у задоволенні його рапорту про звільнення з військової служби за сімейними обставинами на підставі абзацу 7 пункту 3 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" через сімейні обставини та інші поважні причини, а саме у зв`язку з доглядом і утриманням неповнолітніх дітей, позбавлених батьківського піклування.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі та призначено розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами (письмове провадження).

Відповідач подав відзив на позовну заяву, де зазначає, що позивачем до рапорту про звільнення з військової служби не було долучено належних документів (доказів), які свідчать про наявність у нього підстав для звільнення, а тому поданий позивачем рапорт правомірно не було задоволено.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив таке.

ОСОБА_1 є курсантом навчального курсу школи загальновійськової підготовки в/ч НОМЕР_1 , як військовослужбовець за призовом на військову службу під час мобілізації.

20 травня 2025 року ОСОБА_1 через свого безпосереднього командира, подав рапорт про звільнення з військової служби за сімейними обставинами на підставі статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", оскільки у його сім`ї з 14 травня 2025 року на вихованні та утримані перебуває троє неповнолітніх осіб, які в силу віку потребують постійного стороннього догляду, матеріального утримання та виховання.

Листом від 21.05.2025, за підписом командира військової частини НОМЕР_1 , у задоволенні рапорту позивача відмовлено та зазначено, що право на звільнення з військової служби на підставі абз. 7 п. 3 ч.12 ст. 26 вищезгаданого Закону, мають лише військовослужбовці, які є усиновлювачами, опікунами, піклувальниками, прийомними батьками, батьками-вихователями, патронатними вихователями дітей-сиріт, або дітей, позбавлених батьківського піклування, віком до 18 років.

Враховуючи, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 09.11.2020 №686/18200/20, опікуном малолітніх дітей позбавлених батьківського піклування визнано ОСОБА_2 (дружина позивача), у позивача відсутній обов`язок щодо їх утримання.

Не погодившись з такою відмовою відповідача, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Нормами статті 65 Конституції України передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів визнано обов`язком громадянина України. Громадяни відбувають на військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначені Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 року №2232-XII (далі - Закон №2232-XII).

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, в Україні із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 року введено воєнний стан. На час розгляду судом цієї адміністративної справи воєнний стан в Україні триває.

Згідно з частиною другою статті 1 Закону №2232-XII військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності (частина перша статті 2 Закону №2232-XII).

Відповідно до частини 7 статті 26 Закону України від 25.03.1992 №2232-XII звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Відповідно до Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 року №1153/2008 (далі - Положення) військова служба закінчується в разі звільнення військовослужбовця з військової служби в запас або у відставку, загибелі (смерті), визнання судом безвісно відсутнім або оголошення померлим.

Відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону № 2232-ХІІ (в редакції на час виникнення спірних відносин), військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах: під час дії воєнного стану: через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).

Частиною 12 статті 26 Закону №2232-ХІІ визначено, що військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин на таких підставах: під час дії воєнного стану: військовослужбовці, які є усиновлювачами, на утриманні яких перебуває (перебувають) дитина (діти), яка (які) до моменту усиновлення була (були) дитиною-сиротою (дітьми-сиротами) або дитиною (дітьми), позбавленою (позбавленими) батьківського піклування, віком до 18 років, опікунами, піклувальниками, прийомними батьками, батьками-вихователями, патронатними вихователями, на утриманні яких перебуває дитина-сирота (діти-сироти) або дитина (діти), позбавлена (позбавлені) батьківського піклування, віком до 18 років.

Пунктом 233 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом президента України від 10.12.2008 року №1153/2008 (далі - Положення № 1153) передбачено, що військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються:

- підстави звільнення з військової служби;

- думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю;

- районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Військовий рапорт - це документ, за допомогою якого військовослужбовець може звернутися до командування щодо тих чи інших питань.

При звільненні військовослужбовця з військової служби за рішенням командування військової частини відповідно до підпункту 1 пункту 35 цього Положення рапорт на звільнення військовослужбовцем не подається. У такому разі командуванням військової частини складається аркуш бесіди з військовослужбовцем за формою, визначеною Міністерством оборони України.

Накази про звільнення військовослужбовців з військової служби оголошуються командирами (начальниками) військових частин.

Таким чином, отримавши рапорт, посадові особи військової частини зобов`язані його розглянути на надати мотивовану відповідь стосовно викладених у рапорті питань.

Судом встановлено, що у даному випадку документів про визнання ОСОБА_1 опікуном, піклувальником, прийомним батьком, батьком-вихователем, патронатним вихователем або усиновлювачем надано не було.

При цьому такими документами можуть бути: копія рішення суду про усиновлення, копія рішення органу опіки та піклування (суду) про призначення особи опікуном чи піклувальником дитини (дітей), копія рішення про утворення прийомної сім`ї, про створення та забезпечення функціонування дитячого будинку сімейного типу, копія договору про влаштування дітей на виховання та спільне проживання у прийомній сім`ї, копія договору про організацію діяльності дитячого будинку сімейного типу.

Таким чином, відповідач правомірно відмовив позивачу задоволенні його рапорту, зазначивши, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 09.11.2020 №686/18200/20, опікуном малолітніх дітей позбавлених батьківського піклування визнано ОСОБА_2 (дружина позивача), а тому у позивача відсутній обов`язок щодо їх утримання, а також станом на цей час немає підстав для звільнення з військової служби.

Із врахуванням вищевикладеного, вимоги позивача визнаються судом необґрунтованими та такими, що не підтверджені належними доказами, у зв`язку із чим задоволенню не підлягають.

Відповідно до вимог ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішується.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 )
Відповідач:Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_3 )

Головуючий суддя Я.В. Драновський