Справа № 754/12872/25
Суддя: Панченко О. М.
Дата ухвалення: 2025-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/552/25
У Х В А Л А

Іменем України

09 вересня 2025 року Суддя Деснянського районного суду м.Києва Панченко О.М. перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м.Києві Департаменту патрульної поліції про визнання протиправними та скасування накладених штрафних санкцій, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з адміністративним позовом про визнання протиправними та скасування накладених штрафних санкцій, згідно постанови ЕНА №3174604 від 01.10.2024 року.

Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 12.08.2025 позовну заяву залишено без руху.

На адресу 08.09.2025 року суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, а також клопотання про поновлення пропущеного строку для звернення із позовом до суду. В обґрунтування такого клопотання вказав, що про порушення своїх прав він дізнався лише 10 лютого 2025 року з постанови судового виконавця про примусове виконання постанови ЕНА № 3174604 від 01.10.2024 року, винесеної співробітником Департаменту патрульної поліції в м. Києві. Як передбачено ч. 2 ст. 122 КАСУ, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Тому вважає, що позовна заява до суду подана в межах терміну, а раніше вона не могла бути подана з причини відсутності факту порушення його прав, оскільки вказана постанова не ухвалювалась у його присутності.

В той же час, з доданої до позову копії постанови про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_1 від 04.02.2025 року, вбачається що відносно ОСОБА_1 . Національною поліцією було винесено Постанову серії ЕНА №3174604 від 01.10.2024 року, окрім того сам Позивач зазначає, що про дану постанову він довідався лише з постанови про відкриття виконавчого провадження від 04.02.2025, яку отримав 10.02.2025 року.

Відповідно до п.11 ч.1 ст.23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно з п.8 ч.1 ст.23 Закону України "Про Національну поліцію" у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ст.222 КУпАП справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.122 КУпАП, розглядають органи Національної поліції.

Суддя вважає, що можливість своєчасного звернення до адміністративного суду з даним позовом залежала виключно від волевиявлення самого позивача, тобто мала суб`єктивний характер.

Відповідно до положень ст. 286 КАС України строк на оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності рахується з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а не з моменту їх отримання.

Таким чином, десятиденний строк для оскарження спірної постанови необхідно відраховувати саме з 01.10.2024 дати винесення постанови, тобто останнім днем для подання позову з дотриманням строку на оскарження, передбаченого ч.2 ст.286 КАС України, мало бути 11.10.2024. Про розгляд справи саме 01.10.2024 року позивачу було достеменно відомо, оскільки у позові він зазначає про зупинку його працівниками патрульної поліції.

Позивач звернувся до суду з даним позовом 08.08.2025, що свідчить про значне порушення ним строку звернення до суду, передбаченого ст. 286 КАС України.

Норми КАС України не містять виключень або підстав для звільнення учасників процесу від обов`язку надавати докази до суду та доводити обставини, які є підставами для поновлення пропущеного строку звернення до суду. Особа, яка заявляє клопотання, згідно з ч.1 ст. 77 КАС України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що пропуск такого строку дійсно пов`язаний з об`єктивно непереборними обставинами чи істотними перешкодами. Підстави пропуску строку можуть бути визнані судом поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з дійсно непереборними та об`єктивними перешкодами, істотними труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений процесуальним законом строк подання адміністративного позову.

Будь-яких інших причин пропуску процесуального строку звернення до суду позивачем не зазначено.

Таким чином, наведені позивачем причини пропуску строку звернення до суду є необґрунтованими та не дають підстав вважати, що в даному випадку існували дійсні об`єктивні перешкоди для звернення позивача за захистом своїх прав до суду. Позивач в даному випадку мав дійсну можливість своєчасно реалізувати своє право на звернення до суду, однак допустив необґрунтоване зволікання, яке унеможливлює і не виправдовує втручання у принцип юридичної визначеності стосовно виниклих правовідносин.

У свою чергу, статтею 44 КАС України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (пункти 6, 7 частини п`ятої цієї статті).

Суддею не встановлено наявності поважних причин, за яких позивач не міг звернутися до адміністративного суду в межах передбаченого законом строку, а наведені представником позивача доводи щодо пропуску строку, є необґрунтованими та такими, що не можуть вважатися поважними причинами пропуску строку на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення.

З огляду на встановлені обставини суддя робить висновок про те, що звернення позивача ОСОБА_1 із цією позовною заявою 08 серпня 2025 року відбулось із пропуском установленого процесуальним законом десятиденного строку.

Слід зазначити, що за належного добросовісного ставлення до своїх прав та виконання своїх обов`язків позивач не був позбавлений можливості подати позовну заяву у межах строку, встановленого статтею 286 КАС України, проте таким правом не скористався.

Приймаючи вищевикладене, надаючи оцінку вищевикладеним обставинам в цілому, суддя уважає підстави, вказані у поданому клопотанні для поновлення процесуального строку звернення до адміністративного суду, неповажними та уважає за необхідне додатково зазначити, що Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (пункт 1 статті 32 зазначеної Конвенції), наголошує, що позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення.

Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме:

- забезпечувати юридичну визначеність і остаточність;

- захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів;

- запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства».

Отже, для вирішення питання про правильність застосування судом строку звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів особи необхідно з`ясувати, яким саме рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені права цієї особи, коли розпочався перебіг цього строку.

Необхідно зазначити, що пропуск строку, передбаченого ч. 5 ст. 122 КАС України, не є безумовною підставою для повернення позовної заяви або залишення адміністративного позову без розгляду, оскільки, за наявності поважних причин його пропуску, такий строк може бути поновлено.

За змістом наведеної процесуальної норми законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про ці факти.

Зокрема, причини пропуску строку звернення до адміністративного суду можуть бути визнані судом поважними, лише якщо відповідні обставини виникли об`єктивно, незалежно від волі особи, безпосередньо унеможливлюють або ускладнюють можливість подання позову у визначений законом строк, виникли протягом строку, який пропущено та підтверджуються належними і допустимими доказами.

Зазначені висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі 240/12017/19 від 31 березня 2021 року.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Так, під поняттям «дізнався» необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав,свобод та інтересів.

Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Викладені висновки відповідають позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 21 лютого 2020 року у справі 340/1019/19.

Для суду є очевидним, що причини, які перешкодили особі реалізувати право на звернення до суду у визначений процесуальним законом строк, повинні не залежати від волі заявника, мати об`єктивний характер та бути оціненими судом у наступному, зважаючи на обґрунтованість їх поважності.

Приймаючи вищевикладене та надаючи оцінку викладеним представником позивача обставинам, як на поважність причин пропуску строку для звернення до суду з цим позовом, суддя доходить до висновку про їх неповажність, оскільки вони є безпідставними та недоведеними.

Одночасно суддею враховується, що відповідно до положень КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. (ст.6 КАС України).

Відповідно до положень ст. 8 КАС України усі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом.

Не може бути привілеїв чи обмежень прав учасників судового процесу за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Статтею 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Кожна особа,яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності.

За наслідком вищевикладеного, приймаючи що невчинення особою власних процесуальних дій є її правом та відповідальністю та не є поважною причиною для поновлення процесуальних строків, суддя уважає додаткові доводи позивача для поновлення процесуального строку на звернення до суду з цим позовом, викладені у клопотанні на усунення недоліків, необґрунтованими, безпідставними, а пропущений позивачем строк на звернення до суду з цим позовом пропущеним без поважних причин.

Частинами 1, 2 статті 123 КАС України передбачено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані не поважними, суд повертає позовну заяву.

Частиною 4 статті 169 КАС України передбачено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо зокрема: позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк; у випадках, передбачених частиною 2статті 123 цього Кодексу.

З урахуванням вищевикладеного, оскільки підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду, викладені позивачем ОСОБА_1 в порядку усунення недоліків поданого позову після залишення позову без руху, не є поважними, суд вважає, що позовна заява ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м.Києві Департаменту патрульної поліції про визнання протиправними та скасування накладених штрафних санкцій, підлягає поверненню позивачеві на підставі п. 9 ч. 4 ст.169 КАС України.

Керуючись ст. ст.121, 122, 123, 160, 161, 169 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити позивачу ОСОБА_1 у поновленні строку звернення до адміністративного суду.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м.Києві Департаменту патрульної поліції про визнання протиправними та скасування накладених штрафних санкцій - повернути позивачеві.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя: О.М.Панченко