Справа № 640/15424/19
Суддя: Василенко Ярослав Миколайович
Дата ухвалення: 2025-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Ганечко О.М., Кузьменка В.В.,

за участю секретаря Шляги А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13.06.2025 у справі за адміністративним позовом комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва" до Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва" звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення про застосування адміністративного-господарських санкцій за порушення порядку формування, встановлення та застосування (регульованих) цін від 22.07.2019 № 17.

Ухвалою Оружного адміністративного суду міста Києва від 10.09.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Відповідно до Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" від 13.12.2022 № 2825-IX та Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 № 399, справу № 640/15424/19 передано на розгляд до Одеського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 12.02.2025 прийнято справу до провадження та призначено справу до розгляду в судовому засіданні.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13.06.2025 позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13.06.2025 Головне управління Держпродспоживслужби в м. Києві звернулось із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, які з`явились у судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі річного плану здійснення заходів державного нагляду (контролю) на 2019 рік 16.04.2019 позивачу було вручене повідомлення від 21.03.2019 №186 Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві про проведення планової перевірки суб`єкта господарювання на підставі Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" (т. 1 а.с. 126-128).

Головне управляння Держпродспоживслужби в м. Києві повідомило позивача про проведення з 13.05.2019 по 24.05.2019 планової перевірки на предмет дотримання вимог законодавства (т. 1 а.с. 130).

Головним управлінням Держпродспоживслужби в м. Києві видано наказ від 11.05.2019 №2317 "Про проведення планового заходу (перевірки)" та направлення на проведення заходу від 11.05.2019 №1862, відповідно до якого предметом здійснення заходу є дотримання вимог законодавства щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін, законодавства про захист прав споживачів (з проведенням відеофіксації) (т. 1 а.с. 131-132).

За результатами проведеної планової перевірки складено акт від 24.05.2019 №2317-10 яким встановлено порушення вимог абз. 6 п. 2, п. 6, п. 7 "Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 №869 "Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги", п. 2 ч. 1, ст. 30 та ч. 3 ст. 31 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", ч. 2 ст. 12 Закону України "Про ціни та ціноутворення", за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 1 ст. 20 Закону України "Про ціни та ціноутворення" ч. 1 ст. 165-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Примірник акту перевірки отримано 24.05.2019 в.о. директором позивача Лавриненком С.В. (т. 1 а.с. 134-138).

30.05.2019 року Головним управлінням Держпродспоживслужби в м. Києві винесено припис №552 (т. 1 а.с. 17-18) про виконання законних вимог щодо усунення порушень порядку формування, встановлення та застосування державних (регульованих) цін, в якому висловлено вимогу усунути порушення зафіксовані в акті перевірки від 24.05.2019 № 2317-10, та вжити заходи відповідно до ч. 2 ст. 20 Закону України "Про ціни та ціноутворення":

1. щодо застосування в період з 01.07.2017 по 30.04.2019 тарифу на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які встановлені протиправним та скасованим розпорядженням №668 від 06.06.2017, згідно з рішеннями Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.07.2018, Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.12.2018 у справі № 826/8441/17, у термін до 02.09.2019;

2. щодо вартості послуги прибирання прибудинкової території, в яку включено площу, яка закріплена на праві повного господарського відання за КП "Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Печерського району" м. Києва на підставі наказу Головного управління з питань майна Київської міської державної адміністрації від 21.02.2002 №23 Київської міської державної адміністрації за період з 01.05.2016 по 30.04.2019, у термін до 01.07.2019;

3. в триденний термін з моменту виконання припису повідомити про вжиті заходи Головне управління Держпродспоживслужби в м. Києві.

Головним управлінням Держпродспоживслужби в м. Києві видано наказ від 12.07.2019 №3245 "Про проведення позапланового заходу (перевірки)" та направлення на проведення заходу від 15.07.2019 №2626, відповідно до якого предметом здійснення заходу є стан виконання КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва" п. 2 припису ГУ Держпродспоживслужби в м. Києві від 30.05.2019 №552 про усунення порушень вимог законодавства (з проведенням фіксації) (т. 1 а.с. 20-21).

16.07.2019 Головним управлінням Держпродспоживслужби в м. Києві вручено позивачу запит про надання інформації, відповідно до якого контролюючий орган просив до 11:00 год. 18.07.2019 надати інформацію з підтверджуючими матеріалами, відповідно до зазначених питань:

- дані про здійснення перерахунку за послугу "Прибирання прибудинкової території" мешканцям житлових будинків Печерського району м. Києві;

- копію паспорту 1, 2, 11 сторінки керівника підприємства.

У разі відсутності будь яких документів необхідно надати письмові пояснення (т. 1 а.с. 19).

Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва" листом 17.07.2019 №432-3510 повідомлено відповідача про судове оскарження припису від 30.05.2019 №552 та неможливість надання документів та допустити посадових осіб до проведення позапланової перевірки (т. 1 а.с. 22-25).

19.07.2019 посадовими особами Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві складено акт про створення перешкод посадовій особі спеціально уповноваженого органу виконавчої влади з питань дотримання вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін у проведенні перевірки (т. 1 а.с. 34-35).

Також, посадовими особами Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві складено акт від 19.07.2019 № 3245-10 перевірки дотримання вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін, яким встановлено порушення п. 1 ч. 4 ст. 20 Закону України "Про ціни та ціноутворення" та ст. 188-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення: створення перешкод для виконання покладених на уповноважені органи функцій, при здійсненні позапланової перевірки (т. 1 а.с. 28-31).

На підставі акта перевірки дотримання вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін від 24.05.2019 №2317-10, Головним управлінням Держпродспоживслужби в м. Києві прийнято рішення від 22.07.2019 №17, яким, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 18 та п. 1 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про ціни і ціноутворення", до комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва" застосовано штраф у розмірі 100 % необґрунтованого одержання виручки у розмірі 1 560 696, 24 грн. (т. 1 а.с. 16).

Не погоджуючись із вказаними вище рішенням, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про його скасування.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що станом на 13.05.2019 (дата початку перевірки) та під час проведення перевірки Державною службою України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, не здійснено організаційно-правових заходів щодо затвердження Положення про Головне управління Держпродспоживслужби в м. Києві, а відтак у відповідача був відсутній локальний правовий акт, який є підставою для виникнення цивільних правовідносин та визначає правовий статус, компетенцію (повноваження) та функції останнього. Крім того у відповідача була відсутня уніфікована форма акта, затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 10.05.2018 №342, а тому відповідач не мав права проводити перевірку з дотримання вимог щодо формування , встановлення та застосування державних регульованих цін. Також, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що з 10.06.2018 ціна на послуги з утримання багатоквартирних будинків відповідно до положень Закону України Про житлово-комунальні послуги" не відноситься до державних регульованих цін, що свідчить про те, що відповідачем було перевищено повноваження в частині наявності прав на проведення перевірки позивача, а також обрано неправильний спосіб здійснення перевірки, адже позивач не формує, не встановлює та не застосовує тарифи в силу відсутності таких повноважень, відповідно до Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та вимог Закону України "Про житлово-комунальні послуги".

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що оскаржуване рішення прийнято судом першої інстанції з ненаданням належної оцінки нормам чинного законодавства та обставинам справи. Зокрема, апелянт зазначає про передчасність висновків щодо невідповідності затвердженої уніфікованої форми акту Методиці розроблення уніфікованих форм актів, що складаються за результатами проведення планових (позапланових) заходів державного нагляду (контролю). Звернув увагу суду на те, що оскаржуване рішення прийнято на підставі Закону України "Про ціни і ціноутворення" у зв`язку з порушенням вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін.

Колегія суддів вважає доводи апелянта обґрунтованими та не погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 №877-V (далі - Закон №877-V), за визначенням, наведеним у статті 1 якого державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

За правилами частини 4, 5, 15 статті 4 Закону №877-V заходи контролю здійснюються органами Державної фіскальної служби (крім митного контролю на кордоні), державного нагляду за дотриманням вимог ядерної та радіаційної безпеки (крім здійснення державного нагляду за провадженням діяльності з джерелами іонізуючого випромінювання, діяльність з використання яких не підлягає ліцензуванню), державного архітектурно-будівельного контролю (нагляду), державного нагляду у сфері господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім діяльності з переказу коштів, фінансових послуг з ринку цінних паперів, похідних цінних паперів (деривативів) та ринку банківських послуг), державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зокрема державного нагляду (контролю) в галузі цивільної авіації - з урахуванням особливостей, встановлених Повітряним кодексом України, нормативно-правовими актами, прийнятими на його виконання (Авіаційними правилами України), та міжнародними договорами у сфері цивільної авіації.

Зазначені у частині четвертій цієї статті органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов`язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин 1, 4, 6 - 8, абзацу 2 частини 10, частин 13 та 14 статті 4, частин 1 - 4 статті 5, частини 3 статті 6, частин 1 - 4 та 6 статті 7, статей 9, 10, 19, 20, 21, частини 3 статті 22 цього Закону.

При здійсненні заходів державного нагляду (контролю) посадові особи органів державного нагляду (контролю) зобов`язані використовувати виключно уніфіковані форми актів.

В свою чергу, наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 14.08.2018 № 965 "Про затвердження уніфікованої форми акта перевірки дотримання вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін" затверджено уніфіковану форму акта перевірки дотримання вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін.

Згідно з частинами 1, 2 статті 16 Закону України "Про ціни і ціноутворення" від 21.06.2012 №5007-VI (далі - Закон №5007-VI) органами державного контролю (нагляду) та спостереження у сфері ціноутворення (далі - уповноважені органи) є: центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з контролю за цінами; інші органи, визначені законом. Повноваження та порядок діяльності уповноважених органів, права та обов`язки їх посадових осіб, які здійснюють державний контроль (нагляд) за дотриманням суб`єктами господарювання вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін та державне спостереження у сфері ціноутворення, визначаються цим Законом, Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" та іншими законами.

Зі змісту Указу Президента України "Питання реалізації державної політики з контролю за цінами" від 30.03.2012 № 236/2012 до 2014 року центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з контролю за цінами була Державна інспекція України з контролю за цінами.

Положеннями пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 10.09.2014 за №442 "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади" було утворено Держави службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів та покладено на неї функції з реалізації державної політики, які виконували органи, що припиняються, а також функції із здійснення державного контролю (нагляду) за дотриманням вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін. Згідно ж із п. 2 вказаної постанови Державна інспекція України з контролю за цінами була ліквідована.

Згідно з підпунктом 11 пункту 4 Положення про Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (далі Держпродспоживслужба), затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 №667 (далі - Положення №667) Держпродспоживслужба відповідно до покладених на неї завдань у сфері дотримання вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін, здійснює: державний нагляд (контроль) за дотриманням вимог формування, встановленням та застосування державних регульованих цін; державний нагляд (контроль) за достовірністю інформації, зазначеної у документах про формування, встановлення та застосування державних регульованих цін; надає у випадках, передбачених законодавством, висновки щодо економічного обґрунтування витрат під час формування цін (тарифів) на товари, роботи і послуги, щодо яких запроваджено державне регулювання цін (тарифів); надає органам виконавчої влади, органам місцевого самоврядування, суб`єктам господарювання обов`язкові до виконання приписи про усунення порушень вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін.

Відповідно до пункту 7 Положення №667 Держпродспоживслужба здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи.

За приписами пункту 4 статті 5 Закону №877-V органи державного нагляду (контролю) здійснюють планові заходи з державного нагляду (контролю) за умови письмового повідомлення суб`єкта господарювання про проведення планового заходу не пізніш як за десять днів до дня здійснення цього заходу. Повідомлення повинно містити: дату початку та дату закінчення здійснення планового заходу; найменування юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснюється захід; найменування органу державного нагляду (контролю).

Згідно з частиною 7 статті 7 Закону №877-V у разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.

У відповідності до частини 1 статті 10 Закону № 5007-VI суб`єкти господарювання під час провадження господарської діяльності використовують: вільні ціни; державні регульовані ціни.

Пунктом 2 частини 1 статті 5 Закону №5007-VI передбачено, що Кабінету Міністрів України надано повноваження на здійснення державного регулювання цін, визначення повноваження органів виконавчої влади щодо формування, встановлення та застосування цін, якщо інше не визначено законом або міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 12 Закону № 5007-VI державні регульовані ціни запроваджуються на товари, які справляють визначальний вплив на загальний рівень і динаміку цін, мають істотну соціальну значущість, а також на товари, що виробляються суб`єктами, які займають монопольне (домінуюче) становище на ринку. Державні регульовані ціни повинні бути економічно обґрунтованими (забезпечувати відповідність ціни на товар витратам на його виробництво, продаж (реалізацію) та прибуток від його продажу (реалізації).

Відповідно до частини 1 ст. 13 Закону № 5007-VI державне регулювання цін здійснюється Кабінетом Міністрів України, органами виконавчої влади, державними колегіальними органами та органами місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень шляхом:

1) установлення обов`язкових для застосування суб`єктами господарювання: фіксованих цін; граничних цін; граничних рівнів торговельної надбавки (націнки) та постачальницько-збутової надбавки (постачальницької винагороди); граничних нормативів рентабельності; розміру постачальницької винагороди; розміру доплат, знижок (знижувальних коефіцієнтів);

2) запровадження процедури декларування зміни ціни та/або реєстрації ціни.

Статтею 18 Закону № 5007-VI визначено, що уповноважені органи мають право: проводити у суб`єктів господарювання в установленому порядку планові та позапланові перевірки; одержувати відповідно до законодавства у письмовій формі пояснення, довідки і відомості з питань, що виникають під час проведення перевірки; одержувати безоплатно від суб`єктів господарювання, що перевіряються, копії документів та інші відомості, необхідні для здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін, документів, що можуть підтверджувати їх порушення, платіжних доручень, квитанцій, що підтверджують факт перерахування до бюджету коштів у разі застосування адміністративно-господарських санкцій, а також довідки, підготовлені суб`єктами господарювання на їх вимогу; вимагати від суб`єктів господарювання, що перевіряються, усунення виявлених порушень вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін.

Між тим, згідно з частинами 7-9 статті 7 Закону №877-V на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.

Припис - обов`язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб`єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства. Припис не передбачає застосування санкцій щодо суб`єкта господарювання. Припис видається та підписується посадовою особою органу державного нагляду (контролю), яка здійснювала перевірку.

Розпорядчий документ органу державного нагляду (контролю) щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу, повинен містити такі відомості: дату складення; тип заходу (плановий чи позаплановий); форма заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд тощо); термін усунення порушень; посилання на акт, у якому були зазначені виявлені під час заходу державного нагляду (контролю) порушення; найменування органу державного нагляду (контролю), а також посаду, прізвище, ім`я та по батькові посадової особи, яка здійснила захід; найменування та місцезнаходження суб`єкта господарювання, а також прізвище, ім`я та по батькові його керівника чи уповноваженої ним особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснювався захід; прізвище, ім`я та по батькові інших осіб, які взяли участь у здійсненні заходу.

Поняття та юридична природа припису визначені Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", стаття 2 вказаного Закону визначає, що дія цього Закону поширюється на відносини, пов`язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Отже, до спірних правовідносин слід застосовувати норми Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" з урахуванням особливостей та у частині, що не урегульована Законом України "Про ціни і ціноутворення".

Так, відповідно до статті 11 Закону №877-V суб`єкт господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) зобов`язаний: допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходів державного нагляду (контролю) за умови дотримання ними порядку здійснення державного нагляду (контролю), передбаченого цим Законом; виконувати вимоги органу державного нагляду (контролю) щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства; надавати документи, зразки продукції, пояснення в обсязі, який він вважає необхідним, довідки, відомості, матеріали з питань, що виникають під час державного нагляду (контролю), відповідно до закону; одержувати примірник акта та/або припису органу державного нагляду (контролю) за результатами здійсненого планового чи позапланового заходу.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 20 Закону України "Про ціни і ціноутворення", в редакції чинній станом на час виникнення спірних правовідносин, до суб`єктів господарювання застосовуються адміністративно-господарські санкції за:

- порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін - вилучення необґрунтовано одержаної виручки, що становить позитивну різницю між фактичною виручкою від продажу (реалізації) товару та виручкою за цінами, сформованими відповідно до запровадженого способу регулювання (крім тих, що на постійній основі надають житлово-комунальні послуги або мають адресного споживача), та штраф у розмірі 100 відсотків необґрунтовано одержаної виручки (пункт 1);

- невиконання приписів уповноважених органів або створення перешкод для виконання покладених на них функцій - штраф у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (пункту 4).

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, за результатами проведеної планової перевірки складено акт від 24.05.2019 №2317-10 яким встановлено порушення вимог абз. 6 п. 2, п. 6, п. 7 "Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 №869 "Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги", п. 2 ч. 1, ст. 30 та ч. 3 ст. 31 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", ч. 2 ст. 12 Закону України "Про ціни та ціноутворення", за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 1 ст. 20 Закону України "Про ціни та ціноутворення" ч. 1 ст. 165-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (т. 1 а.с. 134-138).

Також, 12.07.2019 контролюючим органом було прийнято наказ №3245 "Про проведення позапланового заходу (перевірку), яким відповідно до Законів України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", "Про ціни та ціноутворення", на підставі п. 2 припису Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві від 30.05.2019 №552 про усунення порушень вимог законодавства, наказано здійснити позаплановий захід (перевірку) Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва", за адресою: м. Київ, провулок Іоана Мар`яненка, будинок 7, у термін з 15.07.2019 по 26.07.2019, щодо стану виконання комунальним підприємством "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва" пункту 2 вказаного припису.

16.07.2019 Головним управлінням Держпродспоживслужби у м. Києві вручено позивачу запит про надання інформації.

На відповідний запит позивачем надані пояснення від 17.07.2019 №432-3510, в яких повідомлено про судове оскарження припису Головного управління Держпродспоживслужби у м. Києві від 30.05.2019 №552 та відсутність можливості надати запитувані документи і допустити до проведення позапланової перевірки.

19.07.2019 Головним управлінням Держпродспоживслужби в м. Києві складено акт №3245-10 перевірки дотримання вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін, яким встановлено порушення п. 1 ч. 4 ст. 20 Закону України "Про ціни та ціноутворення" та ст. 188-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення: створення перешкод для виконання покладених на уповноважені органи функцій, при здійсненні позапланової перевірки.

Враховуючи вищевикладене, на підставі акту перевірки від 24.05.2019 №2317-10, відповідачем прийнято рішення від 22.07.2019 №17, яким відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про ціни і ціноутворення", до комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва" застосовано штраф у розмірі 1 560 696,24 грн.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення підставою для застосування адміністративного-господарської санкції слугувало встановлення перевіркою порушення КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва" в період з 01.05.2016 по 30.04.2019 вимоги щодо формування та застосування тарифу на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, у зв`язку з чим мешканцями Печерського району надлишково нараховано суму у розмірі 1 560 696, 24 грн.

Колегія суддів звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні та позивачем не надано доказів надання Головному управлінню Держпродспоживслужби в м. Києві запитуваних у запиті від 16.07.2019 документів.

Поряд з цим, слід звернути увагу, що частиною 4 статті 150 КАС України передбачено, що подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Отже, посилання комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва" у поясненнях наданих контролюючому органу від 17.07.2019 № 432-3510 на судове оскарження припису Головного управління Держпродспоживслужби у м. Києві від 30.05.2019 №552 не свідчить про те, що позивачем виконано вимоги відповідача про надання інформації та усунення порушень.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 18.04.2023 у справі № 640/16202/19.

Щодо висновків суду першої інстанції про те, що станом на 13.05.2019 (дата початку перевірки) та під час проведення перевірки Державною службою України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, не здійснено організаційно-правових заходів щодо затвердження Положення про Головне управління Держпродспоживслужби в м. Києві, а відтак у відповідача був відсутній локальний правовий акт, який є підставою для виникнення цивільних правовідносин та визначає правовий статус, компетенцію (повноваження) та функції останнього, колегія суддів зазначає таке.

Як зазначено вище, нормами статті 16 Закону №5007-VI передбачено, що до органів державного контролю (нагляду) та спостереження у сфері ціноутворення відносять центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з контролю за цінами, та інші органи, визначені законом. Тобто, не містить вичерпного переліку уповноважених органів.

Відповідно до пункту 1 Положення про Міністерство економічного розвитку і торгівлі України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 № 459, Міністерство економічного розвитку і торгівлі України (Мінекономрозвитку) є центральним органом виконавчої влади, головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує, у тому числі, формування державної політики у сфері захисту прав споживачів, державної політики з контролю за цінами, державної регуляторної політики та державної політики з питань ліцензування, дозвільної системи, нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності (абзац п`ятий пункту 1).

За змістом підпунктів 1, 3 пункту 3 вищевказаного Положення основними завданнями Мінекономрозвитку є забезпечення, формування та реалізація, зокрема, державної цінової політики. Мінекономрозвитку забезпечення формування, зокрема, державної регуляторної політики, державної політики з питань ліцензування, дозвільної системи, нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності державної політики у сфері захисту прав споживачів; державної політики з контролю за цінами.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2014 №442 "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади" (пункт 1) утворено Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, реорганізувавши шляхом перетворення Державну ветеринарну та фітосанітарну службу і приєднавши до служби, що утворюється, Державну інспекцію з питань захисту прав споживачів і Державну санітарно-епідеміологічну службу та поклавши на службу, що утворюється, функції з реалізації державної політики, які виконували органи, що припиняються (крім функцій з реалізації державної політики у сфері племінної справи у тваринництві, у сфері охорони прав на сорти рослин, у сфері епідеміологічного нагляду (спостереження), у сфері гігієни праці та функцій із здійснення дозиметричного контролю робочих місць і доз опромінення працівників), а також функції із здійснення державного контролю (нагляду) за дотриманням вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін; здійснення державного нагляду (контролю) у сфері туризму та курортів.

За змістом пункту 1 Положення №667 Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (Держпродспоживслужба) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства та який реалізує державну політику, зокрема, з контролю за цінами.

Реалізація державної політики з контролю за цінами, а також здійснення відповідно до закону державного нагляду (контролю) за дотриманням вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін є одними із завдань Держпродспоживслужби, визначених у підпунктах 1, 2 пункту 3 Положення про цей орган.

Держпродспоживслужба відповідно до покладених на неї завдань: у сфері дотримання вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін:

- здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням вимог формування, встановлення та застосування державних регульованих цін;

- здійснює державний нагляд (контроль) за достовірністю інформації, зазначеної у документах про формування, встановлення та застосування державних регульованих цін;

- надає у випадках, передбачених законодавством, висновки щодо економічного обґрунтування витрат під час формування цін (тарифів) на товари, роботи і послуги, щодо яких запроваджено державне регулювання цін (тарифів);

- надає органам виконавчої влади, органам місцевого самоврядування, суб`єктам господарювання обов`язкові до виконання приписи про усунення порушень вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін (підпункт 11 пункту 4 Положення про Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів).

Водночас, згідно з абзацом 1 пункту 7 цього ж Положення Держпродспоживслужба здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2015 №1092 утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної служби з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів за переліком згідно з додатком 1, у тому числі Головні управління Держпродспоживслужби в м. Києві, в Київській області.

Положення про Головне управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів в області, в місті Києві затверджено наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 02.04.2017 № 209, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 13.05.2017 за № 604/30472.

Пунктом 3, абзацом першим пункту 4 та абзацами першим, другим підпункту 11 пункту 4 вищенаведеного Положення визначено, що завданням Головного управління є реалізація повноважень Держпродспоживслужби на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці. Головне управління відповідно до покладених на нього завдань забезпечує реалізацію державної політики, а саме: у сфері дотримання вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін: здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням вимог формування, встановлення та застосування державних регульованих цін.

Аналіз вищевикладених норм законодавства дає колегії суддів підстави для висновку про те, що Головне управління Держпродспоживслужби в м. Києві є одним з органів, які у розумінні норм статті 16 Закону України "Про ціни та ціноутворення" уповноважені здійснювати державний контроль (нагляд) у сфері ціноутворення, зокрема, державний нагляд (контроль) за дотриманням вимог формування, встановлення та застосування державних регульованих цін.

Згідно з пунктом 2.2.40 Статуту комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва" предметом діяльності позивача є зокрема здійснення діяльність щодо розрахунку тарифів на утримання будинків і споруд та прибудинкової території в установленому порядку.

Отже, розрахунок економічно обґрунтованих витрат на виробництво (надання) комунальних послуг належить до видів статутної діяльності товариства й здійснюється останнім у межах механізму визначення рівня ціни товару, тобто його формування, що охоплюється предметом перевірки.

Так, за визначенням пункту 14 частини першої статті 1 Закону №5007-VI формування ціни - механізм визначення рівня ціни товару.

У відповідності до частин 2, 3 статті 31 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 09.11.2017 № 2189-VIII виконавці/виробники здійснюють розрахунки економічно обґрунтованих витрат на виробництво (надання) житлово-комунальних послуг і подають їх органам, уповноваженим здійснювати встановлення тарифів. Органи місцевого самоврядування встановлюють тарифи на житлово-комунальні послуги в розмірі не нижче економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво (надання).

Калькуляційною одиницею є 1 кв. метр загальної площі, що перебуває у власності або наймі фізичної чи юридичної особи (пункт 5 Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 №869).

За правилами пункту 7 вищевказаного Порядку витрати з прибирання прибудинкової території (ручним та механізованим способами) (Впт) визначаються за формулою:

Впт = (Вр + Вм) : Пз;

Вр = Оз + Вф + Н + М + І;

Вм= (Ппт х Нпрт) х Вм1,

де, Вр - витрати з прибирання прибудинкової території без залучення спеціалізованих машин (механізмів (ручним способом); Вм - витрати з прибирання прибудинкової території із залученням спеціалізованих машин (механізмів) (механізованим способом); Пз- сумарна загальна площа (зазначена у технічному паспорті житлового будинку (гуртожитку) квартир (житлових приміщень у гуртожитку та нежитлових приміщень у житловому будинку (гуртожитку) (якщо в технічному паспорті житлового будинку (гуртожитку) не відображені та невід кореговані площі, необхідні для розрахунку тарифу на послуги, застосовуються площі, які зазначені в актах, складаних за результатами обмірів житлового фонду); Оз- заробітна плата; Вф - сума єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування; Н- накладні витрати; М- матеріальні витрати; І- обов`язкові платежі до бюджету; Ппт - площа прибудинкової території, яка прибирається механізованим способом; Нпрт - норматив (норма) прибирання одиниці площі прибудинкової території спеціалізованими машинами (механізмами); Вм1 - вартість машино-години роботи спеціалізованих машин (механізмів)..

Отже, аналіз вищевикладених норм законодавства підтверджує, що керуюча компанія безпосередньо задіяна у механізмі визначення рівня ціни/тарифу, оскільки згідно з законом зобов`язана здійснювати розрахунки економічно обґрунтованих витрат на виробництво (надання) житлово-комунальних послуг і подавати їх органам, уповноваженим здійснювати встановлення тарифів.

Тобто, товариство у спірних правовідносинах у встановленому законом порядку брало участь у формуванні ціни/тарифу на надання житлово-комунальних послуг, зокрема, з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, й з цією метою здійснювало відповідні розрахунки, які у подальшому подавались до органів, уповноважених здійснювати встановлення таких тарифів, брались ними до уваги при прийнятті відповідних рішень з цього питання, а встановлений на підставі цих розрахунків тариф застосовувався позивачем при здійсненні ним господарської діяльності.

З урахуванням вищевикладеного колегія суддів, вважає помилковими висновки суду першої інстанції про те, що відповідачем перевищено повноваження в частині наявності прав на проведення перевірки позивача.

Також необґрунтованими, на переконання колегії суддів, є й висновки суду першої інстанції про неправомірність оскаржуваного рішення у зв`язку з відсутністю затвердженого уніфікованої форми акта, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 10.05.2018 № 342, оскільки критерії, за якими оцінюється ступінь ризику від провадження господарської діяльності і визначається періодичність здійснення планових заходів державного нагляду (контролю) за дотриманням суб`єктами господарювання вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін Державною службою з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, були затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2013 №533.

Уніфікована форма акта перевірки дотримання вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін, була затверджена наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 14.08.2013 №965 "Про затвердження уніфікованої форми акта перевірки дотримання вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін", зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22.08.2013 за №1461/23993.

Методика розроблення критеріїв, за якими оцінюється ступінь ризику від провадження господарської діяльності та визначається періодичність проведення планових заходів державного нагляду (контролю), а також методика розроблення уніфікованих форм актів, що складаються за результатами проведення планових (позапланових) заходів державного нагляду (контролю) були затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 28.08.2013 №752.

Водночас, постановою Кабінету Міністрів України від 10.05.2018 №342 затверджені нові методики розроблення критеріїв, за якими оцінюється ступінь ризику від провадження господарської діяльності та визначається періодичність проведення планових заходів державного нагляду (контролю) та розроблення уніфікованих форм актів, що складаються за результатами проведення планових (позапланових) заходів державного нагляду (контролю). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, зокрема, постанова Кабінету Міністрів України від 28.08.2013 №752.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.12.2018 №1064 затверджено критерії, за якими оцінюється ступінь ризику від провадження господарської діяльності та визначається періодичність проведення планових заходів державного нагляду (контролю) за дотриманням суб`єктами господарювання вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін Державною службою з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів. Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, зокрема, постанову Кабінету Міністрів України від Кабінету Міністрів України від 01.08.2013 №533.

Наказом Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства від 26.08.2020 №1637 "Про затвердження уніфікованої форми акта, складеного за результатами проведення планової (позапланової) перевірки за дотриманням суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері формування, встановлення та застосування державних регульованих цін", який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 16.09.2020 за №893/35176, затверджено уніфіковану форму акта, складеного за результатами проведення планової (позапланової) перевірки за дотриманням суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері формування, встановлення та застосування державних регульованих цін.

Отже, станом на час проведення планової перевірки товариства не було розроблено та затверджено уніфіковану форму акта, складеного за результатами проведення планової (позапланової) перевірки за дотриманням суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері формування, встановлення та застосування державних регульованих цін, відповідно до методики, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 10.05.2018 № 342, однак, з урахуванням того, що наказ Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 14.08.2013 №965, яким затверджена уніфікована форма акту, використана ГУ Держпродспоживслужби при оформленні результатів планової перевірки, станом на момент її проведення був чинним, то це не позбавляло права посадових осіб відповідача на його застосування під час здійснення такого заходу державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Зазначене правозастосування узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 27.10.2020 у справі №420/5235/18.

Окрім цього, відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 13.02.2020 у справі № 808/3059/17 відсутність станом на час здійснення контролюючим органом планового заходу контролю відносно суб`єкта господарювання затвердженої уніфікованої форми акту не може бути підставою для обмеження контролюючого органу у здійсненні покладених на нього законодавством повноважень.

Колегія суддів звертає увагу й на висновки щодо застосування норм права, викладені у постанові Верховного Суду від 23.12.2021 у справі №420/1850/20, згідно з якими відсутність затвердженої уніфікованої форми акта перевірки не може зупиняти виконання відповідачем (у тому випадку також територіальним органом Держпродспоживслужби) функцій та завдань, покладених на нього державою.

При цьому, судом встановлено, що складений відповідачем акт, яким у спірних правовідносинах оформлено результати планової перевірки товариства, містить усі відомості, передбачені частиною шостою статті 7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", а використання уніфікованої форми акту, затвердженої наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 14.08.2013 №965, не вплинула на достовірність і повноту фіксування обставин перевірки.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 08.06.2022 у справі №640/19334/19.

У світлі встановлених обставин справи, а також з урахуванням вищевикладених положень законодавства та висновків Верховного Суду щодо їх застосування, колегія суддів констатує, що відповідач, оформлюючи за результатом перевірки акт від 24.05.2019 №2317-10, не допустив суттєвих порушень процедури перевірки, прав і процесуальних гарантій Товариства як суб`єкта такої перевірки, а також діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, як це передбачено частиною 2 статті 19 Конституції України.

Стосовно висновків суду першої інстанції про те, що з 10.06.2018 ціна на послуги з утримання багатоквартирних будинків відповідно до положень Закону України "Про житлово-комунальні послуги" не відносилась до державних регульованих цін, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 14 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" №1875-IV, які втратили чинність з 10.06.2018, ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються центральними органами виконавчої влади, національними комісіями, що здійснюють державне регулювання у відповідних сферах, та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом.

Разом з тим, згідно п. 3-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про житлово-комунальні послуги" №2189-VIII, який набрав чинності у цілому з 01.05.2019 року, передбачено, що договори про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, укладені до введення в дію норм цього Закону, що регулюють надання послуг з управління багатоквартирним будинком, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами (у тому числі вивезення побутових відходів за наявності), до дати набрання чинності договорами про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, що укладені за правилами, визначеними цим Законом. У разі якщо згідно з такими договорами передбачено більш ранній строк їх припинення, такі договори вважаються продовженими на той самий строк і на тих самих умовах.

Отже, до моменту укладення договорів про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, плата за надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій є державною регульованою ціною та порядок формування, встановлення і застосування її суб`єктами господарювання - виконавцями комунальних послуг підлягає державному контролю.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив про те, що договори про надання послуг за кожним багатоквартирним будинком Печерського району, від імені співвласників багатоквартирних будинків не підписані уповноваженою особою виконавчого органу місцевої ради, за рішенням якого призначається управитель.

Разом з тим, доводи позивача, з якими погодився суд першої інстанції про те, що відсутність підписаного примірнику договору безпосередньо у споживача сама по собі не може бути підставою для звільнення такого споживача від оплати послуг, колегія суддів вважає помилковими та такими, що не можуть слугувати достатньою підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Щодо висновків суду першої інстанції про те, що в оскаржуваному рішенні відповідачем необґрунтовано, без зазначення, площ та експлікацій (схем, тощо), які мають накладення з площами прибирання комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Печерського району» м. Києва, яку закріплено за ним на праві повного господарського відання на підставі наказу Головного управління з питань майна Київської міської державної адміністрації від 21.02.2002 № 23, зобов`язано позивача усунути порушення, то колегія суддів зауважує, що це не може бути підставою для його скасування, оскільки вказані вимоги містились у приписі від 30.05.2019 № 552, який не є предметом оскарження у даній справі.

З огляду на наведені правові норми та фактичні обставини справи, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції прийняте рішення з порушенням норм чинного законодавства.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянт надав до суду докази, що спростовують законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315, п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції вирішив його скасувати та прийняти нове рішення, оскільки судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13.06.2025 скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволені позовних вимог комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» до Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Ганечко О.М.

Кузьменко В.В.

Повний текст постанови виготовлений 08.09.2025.