Справа № 990/198/25
Суддя: Шевцова Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2025 року

м. Київ

справа № 990/198/25

провадження № 11-236заі25

Велика Палата Верховного Суду у складі:

судді-доповідача Шевцової Н. В.,

суддів Банаська О. О., Булейко О. Л., Воробйової І. А., Губської О. А., Ємця А. А., Кишакевича Л. Ю., Короля В. В., Кравченка С. І., Кривенди О. В., Мазура М. В., Пількова К. М., Погрібного С. О.,Стефанів Н. С., Стрелець Т. Г., Ступак О. В., Ткача І. В., Ткачука О. С., Уркевича В. Ю., Усенко Є. А.

розглянула в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 13 травня 2025 року (судді Коваленко Н. В., Рибачук А. І., Бучик А. Ю.) у справі № 990/198/25 за позовом ОСОБА_1 до держави в особі Кабінету Міністрів України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Пенсійний фонд України, Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», про визнання протиправною бездіяльності / діяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИЛА:

Короткий зміст та обґрунтування наведених у позовній заяві вимог

1. У травні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду (далі - Касаційний адміністративний суд) як суду першої інстанції з позовом до держави в особі Кабінету Міністрів України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Пенсійний фонд України, Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» ( далі - АТ «Ощадбанк»), у якому просив:

- визнати протиправними дії Кабінету Міністрів України щодо встановлення у Законі України «Про Державний бюджет України на 2021-2025 рік» прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць та для основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема для осіб, які втратили працездатність, у розмірі, що є нижчим за його реальну вартісну величину;

- визнати, що встановлений статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021-2025 рік» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, у розмірі 2361 гривня не відповідає його реальній вартісній величині та порушує конституційні права позивача на достатній життєвий рівень та соціальний захист, яка складе 6500 гривень;

- зобов`язати Кабінет Міністрів України підготувати та подати на розгляд Верховної Ради України пропозиції (проєкт закону) про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2021-2025 рік» у частині встановлення прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць на рівні не менше 6500 (шести тисяч п`ятисот) гривень з відповідним коригуванням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність;

- зобов`язати Кабінет Міністрів України забезпечити перерахунок та виплату пенсії позивачу ОСОБА_1 , виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, обчисленого на основі реального прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць, але не менше ніж 6500 гривень з моменту встановлення заниженого прожиткового мінімуму у 2020 році;

- визнати протиправними дії (або бездіяльність) Кабінету Міністрів України, що полягають у створенні перешкод для отримання позивачем ОСОБА_1 належних йому спадкових коштів у сумі 5200 (п`ять тисяч двісті) гривень, що знаходяться на рахунках в АТ «Ощадбанк»;

- зобов`язати Кабінет Міністрів України вжити заходів для скасування обмежень (якщо такі були встановлення його рішенням) щодо розпорядження позивачем ОСОБА_1 спадковими коштами в сумі 5200 (п`ять тисяч двісті) гривень, що знаходяться на рахунках в АТ «Ощадбанк», та/або зобов`язати АТ «Ощадбанк» виплатити позивачу зазначені спадкові кошти в повному обсязі.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

2. Ухвалою Касаційного адміністративного суду від 13 травня 2025 року відповідно до положень статті 29 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) позовну заяву ОСОБА_1 передано за підсудністю до Київського окружного адміністративного суду.

3. Касаційний адміністративний суд виходив з того, що статтею 22 КАС Українивизначено вичерпний перелік суб`єктів владних повноважень - відповідачів у справах, які підсудні Верховному Суду як суду першої інстанції.

4. Оскільки відповідачем у цій справі позивач зазначив Кабінет Міністрів України, то з огляду на положення частини четвертої статті 22 КАС Українизаявлені позивачем вимоги не підсудні Верховному Суду як суду першої інстанції.

5. Касаційний адміністративний суд виснував, що позивач при зверненні з позовом не дотримався правил інстанційної юрисдикції, а тому позовну заяву слід передати до Київського окружного адміністративного суду.

Короткий зміст та обґрунтування наведених в апеляційній скарзі вимог

6. Не погодившись із цим рішенням Касаційного адміністративного суду, ОСОБА_1 подав до Великої Палати Верховного Суду апеляційну скаргу, яку зареєстровано 26 травня 2025 року.

7. В апеляційній скарзі скаржник просить скасувати ухвалу Касаційного адміністративного суду від 13 травня 2025 року, а справу направити до цього ж суду для продовження розгляду.

8. Скаржник вважає, що передача справи до іншого суду є безпідставною. Посилання на статтю 29 КАС України є помилковим, оскільки підсудність була визначена відповідно до статті 22 цього Кодексу.

9. Крім того, в ухвалі суду немає обґрунтування, чому саме Київський окружний адміністративний суд є належним для розгляду справи. Формальний підхід до вирішення питання про підсудність суперечить вимогам процесуального закону.

10. Скаржник також наголошує і на тому, що така передача справи до іншого суду порушує його право на справедливий суд, гарантоване статтею 55 Конституції України та статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та призводить до необґрунтованого затягування її розгляду.

11. 09 липня 2025 року ОСОБА_1 подав до Великої Палати Верховного Суду заяву «Уточнення вимог» (щодо виключної підсудності справи Верховному Суду, кваліфікації дій відповідача та обґрунтування розміру шкоди), в якій просить визнати, що його справа підсудна Верховному Суду як суду першої інстанції.

12. Інші доводи ОСОБА_1 у цій заяві не стосуються ухвали Касаційного адміністративного суду від 13 травня 2025 року, а фактично полягають у нових вимогах, зокрема він просить:

- визнати протиправними дії Кабінету Міністрів України щодо встановлення у законах України «Про Державний бюджет України» розміру прожиткового мінімуму на рівні, що не відповідає, на думку позивача, його фактичній вартості;

- зобов`язати Пенсійний фонд України здійснити перерахунок призначеної ОСОБА_1 пенсії з урахуванням її відповідності реальному прожитковому мінімуму.

Позиція інших учасників справи

13. Актом № 5 від 10 липня 2025 року, складеним працівниками відділу забезпечення автоматизованого документообігу управління забезпечення роботи Великої Палати Верховного Суду, зафіксовано, що у відзиві на апеляційну скаргу, поданому представником Кабінету Міністрів України, відсутній підпис. Відповідно такий документ не відповідає процесуальним вимогам, і його не може врахувати Велика Палата Верховного Суду.

Рух апеляційної скарги

14. Велика Палата Верховного Суду ухвалою від 19 червня 2025 року відкрила апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Касаційного адміністративного суду від 13 травня 2025 року та витребувала з цього суду матеріали справи № 990/198/25, а ухвалою від 17 липня 2025 року призначила справу до розгляду в порядку письмового провадження.

ПОЗИЦІЯ ВЕЛИКОЇ ПАЛАТИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Релевантні джерела права й акти їх застосування. Оцінка висновків суду, рішення якого переглядається, та аргументів учасників справи

15. Положеннями статті 55 Конституції України визначено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

16. Задля реалізації конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні утворено систему адміністративних судів.

17. Так, відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

18. Згідно з пунктами 1 та 2 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

19. Відповідно до частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини, та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

20. Положеннями пункту 1 частини першої статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

21. Отже, кожній особі надається право звернутися до адміністративного суду в разі, якщо дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, та просити про їх захист.

22. Разом із цим КАС України розрізняє предметну, інстанційну та територіальну юрисдикцію (підсудність).

23. Так, за приписами частини четвертої статті 22 КАС України Верховному Суду як суду першої інстанції підсудні справи щодо встановлення Центральною виборчою комісією результатів виборів або всеукраїнського референдуму, справи за позовом про дострокове припинення повноважень народного депутата України, а також справи щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, рішень, дій чи бездіяльності органів, які обирають (призначають), звільняють членів Вищої ради правосуддя, щодо питань обрання (призначення) на посади членів Вищої ради правосуддя, звільнення їх з таких посад, бездіяльності Кабінету Міністрів України щодо невнесення до Верховної Ради України законопроєкту на виконання (реалізацію) рішення Українського народу про підтримку питання загальнодержавного значення на всеукраїнському референдумі за народною ініціативою.

24. Тобто вказаною нормою КАС України встановлений вичерпний перелік справ, які підсудні Верховному Суду як суду першої інстанції.

25. У цій справі ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду як суду першої інстанції з позовом до Кабінету Міністрів України про визнання протиправною бездіяльності / діяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

26. З огляду на наведене правове регулювання, а також на те, що позовні вимоги позивач заявив до Кабінету Міністрів України, якого немає у визначеному частиною четвертою статті 22 КАС України переліку суб`єктів оскарження, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що ця справа не підсудна Верховному Суду як суду першої інстанції.

27. Аналогічну правову позицію Велика Палата Верховного Суду виклала в постановах від 11 серпня 2022 року у справі № 990/54/22 (провадження № 11-50заі22 ), від 15 лютого 2024 року у справі № 990/336/23 (провадження № 11-11заі24).

28. Отже, звертаючись із цим позовом до Верховного Суду як суду першої інстанції, позивач порушив визначені КАС України правила інстанційної юрисдикції.

29. Відповідно до частини другої статті 20 КАС України окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частинами першою та третьою цієї статті.

30. Частиною першою статті 22 КАС України передбачено, що місцеві адміністративні суди (місцеві загальні суди як адміністративні суди та окружні адміністративні суди) вирішують адміністративні справи як суди першої інстанції, крім випадків, визначених частинами другою - четвертою цієї статті.

31. Відповідно до частини першої статті 25 КАС України адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об`єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом.

32. У разі невизначеності цим Кодексом територіальної підсудності адміністративної справи така справа розглядається адміністративним судом за вибором позивача (частина друга статті 25 КАС України).

33. Аналіз наведених норм права дозволяє дійти висновку, що окружним адміністративним судам підсудні спори фізичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності. Як правило, такі спори вирішуються за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) особи-позивача, але не виключно. Позивач має право звернутися до адміністративного суду за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом.

34. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 29 КАС України суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо при відкритті провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

35. Отже, у разі встановлення, що справа не підсудна суду, до якого подано позов, суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, до юрисдикції якого належить розгляд справи.

36. У позовній заяві ОСОБА_1 указав, що його зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , а офіційна адреса відповідача - Кабінету Міністрів України вул. Михайла Грушевського, 12/2, м. Київ, 01008.

37. Отже, і позивач, і відповідач знаходяться на території міста Києва.

38. На підставі статей 1-3 Закону України від 13 грудня 2022 року № 2825-IX «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» ліквідовано Окружний адміністративний суд міста Києва. Утворено Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві. Територіальна юрисдикція Київського міського окружного адміністративного суду поширюється на місто Київ.

39. Однак згідно з пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.

40. Ураховуючи наведене, Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновком Касаційного адміністративного суду про необхідність передачі позовної заяви ОСОБА_1 за підсудністю до Київського окружного адміністративного суду.

41. Варто також наголосити, що питання відповідності позовної заяви вимогам КАС України, у тому числі щодо встановленого законом права особи на звернення з адміністративним позовом, має вирішувати компетентний на те суд, у цьому випадку - Київський окружний адміністративний суд, як правильно зазначив Касаційний адміністративний суд в оскаржуваній ухвалі.

42. Щодо заяви позивача від 09 липня 2025 року слід зауважити, що з її змісту вбачається, що це нові позовні вимоги.

43. Відповідно до частини п`ятої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції не має повноважень розглядати позовні вимоги та підстави, які не були заявлені в суді першої інстанції.

44. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 подав на ухвалу Касаційного адміністративного суду від 13 травня 2025 року, і Велика Палата Верховного Суду відповідно до частини першої згаданої вище статті перевіряє саме її законність та обґрунтованість.

45. Клопотання ОСОБА_1 , яке надійшло до Великої Палати Верховного Суду 18 липня 2025 року про зупинення провадження Велика Палата Верховного Суду залишає без задоволення, оскільки вказане клопотання не містить жодного правового обґрунтування та не підтверджене відповідними доказами.

46. Інші доводи та міркування, викладені в апеляційній скарзі й додаткових поясненнях, також не впливають на правильність висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

47. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

48. На підставі статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

49. Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують викладених у судовому рішенні цього суду висновків, то апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 22, 308, 311, 315, 316, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, Велика Палата Верховного Суду

ПОСТАНОВИЛА:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 13 травня 2025 року у справі №990/198/25 за позовом ОСОБА_1 до держави в особі Кабінету Міністрів України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Пенсійний фонд України, Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», про визнання протиправною бездіяльності / діяльності та зобов`язання вчинити певні дії- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н. В. Шевцова

Судді: О. О. Банасько О. Л. Булейко І. А. Воробйова О. А. Губська А. А. Ємець Л. Ю. Кишакевич В. В. Король С. І. Кравченко О. В. Кривенда М. В. МазурК. М. Пільков С. О. Погрібний Н. С. Стефанів Т. Г. Стрелець О. В. Ступак І. В. Ткач О. С. Ткачук В. Ю. Уркевич Є. А. Усенко