Справа № 640/11652/21
Суддя: Парінов Андрій Борисович
Дата ухвалення: 2025-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючий суддя Парінов А.Б.,

судді: Беспалов О.О.,

Ключкович В.Ю.,

від позивача (апелянта): ОСОБА_1 ;

від відповідача: не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 10 червня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві в частині зменшення основного розміру пенсії за вислугу років, належної ОСОБА_1 з 83 відсотків до 70 відсотків сум грошового забезпечення при здійсненні перерахунку пенсії з 01.01.2018;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ, виходячи із загального відсоткового значення розміру пенсії 83 відсотків сум грошового забезпечення, починаючи з 01 січня 2018 року, з урахуванням виплачених сум.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 січня 2022 року адміністративний позов задоволено повністю:

-визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо зменшення основного розміру пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з 83 відсотків до 70 відсотків сум грошового забезпечення при здійсненні перерахунку пенсії з 01.01.2018;

-зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити з 01.01.2018 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служб, та деяких інших осіб», у порядку і розмірах, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», виходячи із відсоткового значення розміру пенсії 83 відсотків сум грошового забезпечення, з урахуванням виплачених сум.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 січня 2022 року набрало законної сили 30 серпня 2022 року.

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з заявою про встановлення судового контролю за виконанням рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 січня 2022 року по справі №640/11652/21.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 10 червня 2025 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в адміністративній справі №640/11652/21 відмовити.

При цьому, суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні заяви, виходив з того, що відповідач рішення суду виконав добровільно та зауважив, що у разі незгоди позивача із діями відповідача, апелянт вправі оскаржити такі дії у судовому порядку, звернувшись до суду із окремим позовом.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 (далі - апелянт) звернувся з апеляційною скаргою до Шостого апеляційного адміністративного суду, в якій зазначає, що ухвала Київського окружного адміністративного суду від 10 червня 2025 року підлягає скасуванню, оскільки є такою, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 липня 2025 року та 06 серпня 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 10 червня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій та призначено справу до апеляційного розгляду у судовому засіданні, яке було призначено на 09 вересня 2025 року о 11:55.

Відзив на апеляційну скаргу до Шостого апеляційного адміністративного суду не надходив, що не перешкоджає її розгляду по суті.

В судовому засіданні апелянт вимоги апеляційної скарги підтримав, наполягав на їх задоволенні. Наголошував на тому, що Відповідач всупереч рішенню Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 січня 2022 року повторно зменшив відсоткове значення розміру пенсії з 83% до 70% з 01.04.2019 р.

Інші сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, що не заважає розгляду справи за наявною явкою.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, надані стороною пояснення, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Аналогічний висновок викладено у ч. 2-3 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Статтею 382 КАС України передбачено можливість встановлення судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах.

Так, частиною першою вказаної статті установлено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (частина 2 статті 382 КАС України).

Так, з набранням чинності нової редакції Кодексу адміністративного судочинства України, законодавцем розширено повноваження суду та надано судам право встановлювати судовий контроль за виконанням судового рішення після ухвалення ним рішення, у разі наявності обґрунтованих підстав вважати, що органом влади порушується принцип обов`язковості судового рішення.

При цьому, слід зважати на те, що встановлення судового контролю є правом суду, а не його обов`язком.

Отже, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Зазначена правова позиція підтверджується практикою Верховного Суду, що викладена у додатковій постанові у справі №235/7638/16-а від 31.07.2018 року.

Верховний Суд неодноразово зазначав, що адміністративним процесуальним законодавством регламентовано право суду застосовувати інститут судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду, визнання протиправними рішень, дій. Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови. У свою чергу, правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. Суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.

За змістом постанови Верховного Суду від 23 червня 2020 року у справі №802/357/17-а, звертаючись до суду із заявою про встановлення судового контролю, позивач зобов`язаний навести аргументи на переконання необхідності вжиття таких процесуальних заходів і надати докази в підтвердження наміру відповідача на ухилення від виконання судового рішення.

Частина восьма статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому статтею 287 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для звернення з заявою про встановлення судового контролю стала неможливість виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 січня 2022 року виконавчою службою.

Однак, колегією суддів встановлено, що, фактично, відповідачем було виконано рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 січня 2022 року, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами (витягами), а саме: розрахунки пенсії за вислугу років станом на 01.01.2018 та 01.03.2019 (а.а.с. 108,109).

В подальшому, ОСОБА_1 в рамках справи №320/6289/23 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, в якому просив суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо обмеження максимального розміру пенсії позивача з 01.01.2018;

- зобов`язати відповідача обчислювати та виплачувати належну позивачу пенсію без обмеження її максимальним розміром, виходячи із загального відсоткового значення розміру пенсії 83% сум грошового забезпечення, починаючи з 01.01.2018;

- визнати протиправними дії відповідача щодо не проведення перерахунку пенсії позивачу з 01.04.2019 відповідно до довідки №ВС/3/8670 від 15.12.2022 про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019, виданої ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- зобов`язати відповідача перерахувати та виплачувати належну позивачу пенсію відповідно до довідки №ВС3/8670 від 15.12.2022 про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019, виданої ІНФОРМАЦІЯ_1 , з розрахунку 83% сум грошового забезпечення, без обмеження максимальним розміром, починаючи з 01.04.2019, з урахуванням виплачених сум.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 29 березня 2024 року адміністративний позов було задоволено частково, а саме:

- визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо обмеження пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром з 01.01.2018;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , починаючи з 01.01.2018 без обмеження максимальним розміром та з урахуванням проведених раніше виплат;

- визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо відмови ОСОБА_1 в проведенні перерахунку та виплати пенсії з 01.04.2019 року на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 №ВС3/8670 від 15.12.2022, виданої станом на 05.03.2019 у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та положень Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб»;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві з 01.04.2019 здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 №ВС3/8670 від 15.12.2022, виданої станом на 05.03.2019 у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та положень Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням раніше виплачених сум.

У задоволенні позовних вимог в іншій частині - відмовлено.

При цьому, суд відмовляючи в частині позову щодо відсоткового (83%) розрахунку пенсії зазначив наступне:

«Щодо вимоги адміністративного позову про зобов`язання відповідача перерахувати та виплачувати належну позивачу пенсію з розрахунку 83% сум грошового забезпечення та обмеження пенсії максимальним розміром, починаючи з 01.04.2019, суд зазначає таке.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач у відповідь на заяву позивача про перерахунок пенсії вказав на відсутність правових підстав для такого перерахунку. Відтак, спору щодо відсоткового розміру пенсії та щодо здійснення подальших виплат та щодо обмеження пенсії максимальним розміром з 01.04.2019 у цій справі, не існує.

Також, відповідач ще не ухвалював рішення щодо перерахунку призначеної позивачу пенсії на виконання цього рішення суду, а тому відсутні підстави вважати, що права позивача у зазначеній частині при здійсненні такого перерахунку будуть порушені.

Оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, у задоволенні цієї позовної вимоги слід відмовити, як передчасної.»

Тобто, на момент розгляду справи №320/6289/23 рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 січня 2022 року було виконано, з огляду на що були відсутні підстави для задоволення вищезазначеної вимоги ОСОБА_1 .

Колегія суддів, звертає увагу, що перерахунок пенсії апелянта зі зменшенням відсоткового значення основного розміру пенсії відбувся з 01.04.2019 на виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 29 березня 2024 року, що свідчить про неможливість задоволення поданої заяви про встановлення судового контролю, з огляду на те що спірні правовідносини не були предметом розгляду у справі №640/11652/21.

Колегія суддів погоджується з висновком першої інстанції, що у разі незгоди позивача з діями пенсійного органу, останній вправі оскаржити такі дії шляхом звернення до адміністративного суду із окремим позовом.

Також, колегія суддів звертає увагу апелянта на те, що особа, яка вважає, що відповідач ухиляється від виконання судового рішення, вправі звернутись до суду в порядку статті 383 КАС України яка передбачає можливість визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду.

За таких обставин, колегія суддів апеляційної інстанції доходить до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Інші доводи учасників справи висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 10 червня 2025 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 310, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 382 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 10 червня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Головуючий суддя А.Б. Парінов

Судді: О.О. Беспалов

В.Ю. Ключкович

(повний текст судового рішення виготовлено 09 вересня 2025 року)