Справа № 480/1120/25
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2025-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Є.Д. Кравченко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2025 р. Справа № 480/1120/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Ральченка І.М.,

Суддів: Подобайло З.Г. , Катунова В.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 28.04.2025, по справі № 480/1120/25

за позовом ОСОБА_1

до Державної судової адміністрації України , Територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області

третя особа Головне управління Державної казначейської служби України в Сумській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила:

- визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області щодо нарахування та виплати судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області ОСОБА_1 суддівської винагороди за січень 2025 року (за період з 03 січня 2025 року до 31 січня 2025 року), за щорічну оплачувану відпустку за період з 03 лютого 2025 року до 28 лютого 2025 року та допомоги на оздоровлення в розмірі посадового окладу, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з 1 січня 2025 року у розмірі 2102 грн. 00 коп.;

- зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Сумській області здійснити нарахування та виплату судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області ОСОБА_1 суддівської винагороди за січень 2025 року (за період з 03 січня 2025 року до 31 січня 2025 року), за щорічну оплачувану відпустку за період з 03 лютого 2025 року до 28 лютого 2025 року та допомоги на оздоровлення в розмірі посадового окладу, визначеного станом на січень 2025 року, у відповідності до вимог ст. ст. 135, 136 Закону України «Про судоустрій і статус судців», виходячи з базового розміру посадового окладу судді 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого з 1 січня 2025 року складає 3028 грн. 00 коп., з урахуванням раніше виплачених сум;

- визнати протиправною бездіяльність Державної судової адміністрації України щодо незабезпечення Територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області у повному обсязі бюджетними асигнуваннями для проведення видатків з виплати судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області ОСОБА_1 суддівської винагороди за січень 2025 року, суддівської винагороди за щорічну оплачувану відпустку за період з 03 лютого 2025 року до 28 лютого 2025 року та допомоги на оздоровлення в розмірі посадового окладу, виходячи із встановленого станом на 1 січня 2025 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 3028 грн. 00 коп.;

- зобов`язати Державну судову адміністрацію України забезпечити Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Сумській області бюджетними асигнуваннями для здійснення видатків з виплати судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області ОСОБА_1 суддівської винагороди за січень 2025 року, суддівської винагороди за щорічну оплачувану відпустку за період з 03 лютого 2025 року до 28 лютого 2025 року та допомоги на оздоровлення в розмірі посадового окладу, визначеного ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» на січень 2025 року, виходячи із встановленого станом на 1 січня 2025 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 3028 грн. 00 коп.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 28.04.2025 позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації в Сумській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 суддівської винагороди за січень 2025 року, а також суддівської винагороди за період щорічної оплачуваної відпустки з 03.02.2025 по 28.02.2025 та допомоги на оздоровлення із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 2102 грн.

Зобов`язано Територіальне управління Державної судової адміністрації в Сумській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суму недоплаченої суддівської винагороди за січень 2025 року, а також суддівської винагороди за період щорічної оплачуваної відпустки з 03.02.2025 по 28.02.2025 та допомоги на оздоровлення із застосуванням у розрахунку прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 3028 грн., відповідно до вимог ст. 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", виходячи з базового розміру посадового окладу судді 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням передбачених законом податків і обов`язкових платежів.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Сумській області, не погоджуючись з судовим рішенням, подало апеляційну скаргу, в якій просило його скасувати, з підстав порушення норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що виходячи із приписів Закону № 1402-VIII оклад судді складається з розрахункової величини «прожиткового мінімуму для працездатних осіб», розмір якого встановлюється на 01 січня календарного року та відповідного коефіцієнту (множника), який залежить від інстанції. Закон № 1402-VIII не визначає поняття «прожиткового мінімуму для працездатних осіб» та не вказує нормативно-правового акту, яких необхідно керуватись для визначення розміру такої розрахункової величини. Натомість поняття прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді визначений Законами України «Про державний бюджет» на відповідний рік, та у спірний період складав 2102 грн. Таким чином, застосування при здійсненні обрахунку посадового окладу судді - 2102 грн. є правомірним, саме у такому розмірі в Державному бюджеті України були передбачені відповідні асигнування.

Також апелянт зазначав, що відповідно до ст. 48 Бюджетного кодексу України розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов`язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами. При цьому головним розпорядником коштів в частині розпорядження бюджетними асигнуваннями з виплати грошового утримання суддів є саме ДСА України.

На підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судовим розглядом, ОСОБА_1 працює суддею Конотопського міськрайонного суду Сумської області з 29.03.2004.

Наказом голови Конотопського міськрайонного суду Сумської області Про встановлення щомісячної доплати за вислугу років від 01.04.2015 № 4-6 ОСОБА_1 встановлено щомісячну доплату за науковий ступінь кандидата юридичних наук в розмірі 15 % посадового окладу.

Наказом голови Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 28.10.2022 № 8-б позивачці встановлено щомісячну доплату за вислугу років у розмірі 60 % посадового окладу, як такій, що має стаж роботи, що дає право на отримання щомісячної доплати за вислугу років понад 25 років.

Згідно з наказом голови Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 13.01.2025 № 3-в судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області ОСОБА_1 надано частину щорічної основної оплачуваної відпустки за період роботи з 14.06.2024 по 13.06.2025 в розмірі 26 календарних днів (20 робочих днів) з 03.02.2025 по 28.02.2025 включно з виплатою матеріальної допомоги на оздоровлення в розмірі посадового окладу.

Відповідно до розрахункового листа за січень 2025 суддівська винагорода ОСОБА_1 у спірний період, а також матеріальна допомога на оздоровлення були нараховані і виплачені виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму у розмірі 2102 грн.

Не погоджуючись з діями відповідачів щодо нарахування та виплати суддівської винагороди та інших виплат з урахуванням розміру прожиткового мінімуму, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді - 2102 грн., позивачка звернулась до суду із даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що здійснюючи нарахування та виплату позивачу суддівської винагороди та інших виплат з урахуванням розміру прожиткового мінімуму, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді - 2102 грн., відповідачі діяли не в спосіб та не в межах, встановлених Конституцією України та Законом України "Про судоустрій і статус суддів".

Колегія суддів не погоджується із висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 22 Конституції України передбачено, що конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно зі ст. 126 Конституції України незалежність і недоторканність судді гарантуються Конституцією і законами України.

Статтею 130 Конституції України визначено, що держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Визначені Конституцією України та спеціальним законодавчим актом гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом.

Конституційний принцип незалежності суддів означає також конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя. Окреслену правову позицію стосовно гарантій незалежності суддів було висловлено у низці рішень Конституційного Суду України, зокрема рішеннях від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, від 01 грудня 2004 року № 19-рп/2004, від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005, від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, від 03 червня 2013 року № 3-рп/2013, а також від 04 грудня 2018 року № 11 -р/2018.

Так, організація судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд, здійснюється у відповідності до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судоустрій і статус суддів в Україні визначаються Конституцією України та законом.

Згідно з ч. 2 ст. 4 зазначеного Закону зміни до цього Закону можуть вноситися виключно законами про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Частиною 1 ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з ч. 2 ст. 135 Закону № 1402-VIII суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом.

Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Відповідно до ч. 3 ст. 135 Закону № 1402-VIII базовий розмір посадового окладу, зокрема, судді місцевого суду становить 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Отже, розмір посадового окладу судді, який є складовим елементом суддівської винагороди, насамперед залежить від прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Стаття 130 Конституції України визначає, що розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Визначення прожитковому мінімуму, правова основу для його встановлення, затвердження та врахування при реалізації державою конституційної гарантії громадян на достатній життєвий рівень встановлені Законом України «Про прожитковий мінімум» від 15.07.1999 № 966-XIV.

Відповідно до ст. 1 Закону України № 966-XIV прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність.

Згідно з ч. 3 ст. 4 Закону № 966-XIV прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік. Прожитковий мінімум публікується в офіційних виданнях загальнодержавної сфери розповсюдження.

Так, за змістом ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» з 01 січня 2025 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2920 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років - 2563 гривні; дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень; працездатних осіб - 3028 гривень; працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, - 2102 гривні; працездатних осіб, який застосовується для визначення посадових окладів працівників інших державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами, а також працівників податкових і митних органів, - 2102 гривні; працездатних осіб, який застосовується для визначення посадового окладу прокурора окружної прокуратури, - 1600 гривень; осіб, які втратили працездатність, - 2361 гривня; осіб, які втратили працездатність, який застосовується для визначення розміру доплати за проживання на територіях радіоактивного забруднення, в тому числі за рішеннями суду, - 1600 гривень.

Отже, окремими приписами закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» з 1 січня 2025 року встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 2102 гривні саме для цілей визначення базового розміру посадового окладу судді.

Зазначене положення ст. 7 Законів України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» є чинним, не визнавалося Конституційним Судом України таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), а тому підстави для застосування прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб з 01.01.2025 у розмірі 3028 гривні для визначення базового розміру посадового окладу судді відсутні.

Аналогічна правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 24.04.2025 у справі № 240/9028/24.

Так, розмір посадового окладу судді, який є складовим елементом суддівської винагороди, залежить від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, поняття якого наведено у Законі № 966-XIV. Цим Законом закріплено вичерпний перелік основних соціальних і демографічних груп населення, стосовно яких визначається прожитковий мінімум. І приписами цього Закону судді не віднесені до соціальної демографічної групи населення, стосовно яких прожитковий мінімум повинен встановлюватися окремо.

Разом з тим, починаючи з 2021 законодавець у законах про Державний бюджет України на відповідний рік не встановлював прожитковий мінімум стосовно суддів як соціальної демографічної групи. Окремими приписами цих законів встановлювався на 1 січня відповідного календарного року саме прожитковий мінімум для працездатних осіб для цілей визначення базового розміру посадового окладу судді у розмірі 2102 гривні.

Отже, цими законами не встановлювалася розрахункова величина, відмінна від тієї, що визначена спеціальним законом для визначення розміру суддівської винагороди, а власне визначалася ця величина - встановлювався грошовий розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді.

З метою встановлення чіткого критерію вирішення судами спорів щодо застосування розрахункової величини для визначення посадового окладу суддів починаючи із 2021, Велика Палата Верховного Суду у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.04.2025 у справі № 240/9028/24 зробила правовий висновок, що починаючи з 2021 у законах про Державний бюджет України на відповідний рік встановлювався на 1 січня відповідного календарного року грошовий розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді.

На підставі викладеного, колегія суддів доходить висновку, що здійснюючи нарахування та виплату позивачу суддівської винагороди за січень 2025, суддівської винагороди за період щорічної оплачуваної відпустки з 03.02.2025 по 28.02.2025 та допомоги на оздоровлення, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді у розмірі 2102 грн. Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Сумській області діяло правомірно.

Враховуючи наведене, позовні вимоги є необґрунтованими, з огляду на що рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України, підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 317, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області - задовольнити.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 28.04.2025 по справі № 480/1120/25 - скасувати в частині задоволення позову ОСОБА_1 .

Ухвалити в цій частині нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.М. Ральченко
Судді З.Г. Подобайло В.В. Катунов