Справа № 646/6935/25
Суддя: Демченко І. М.
Дата ухвалення: 2025-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 646/6935/25
№ провадження 2-а/646/82/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2025 року м.Харків

Основ`янський районний суд міста Харкова у складі: головуючого судді Демченко І.М., за участю секретарів судового засідання Кочитової Я.О. та Разєнкової Т.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Харкові справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, третя особа: інспектор 1 взводу 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Півень Сергій Михайлович про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 5134660 від 03.07.2025 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 122 КУпАП,

за участю позивача ОСОБА_1

У С Т А Н О В И В :

14.07.2025 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою про визнання протиправною та скасування постанови серії ЕНА № 5134660 від 03.07.2025 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 122 КУпАП; закриття провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 03 липня 2025 року близько 21 год 00 хв він керував транспортним засобом Toyota Camry реєстраційний номер НОМЕР_1 у межах м. Решетилівка Полтавської області, де його зупинив працівник патрульної поліції інспектор Півень С.М., пояснивши причину зупинки перевищення встановлення швидкості руху, зафіксованим приладом TruCAM.

На вимогу інспектора поліції він пред`явив посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та поліс страхування. Інспектор продемонстрував запис на екрані пристрою TruCAM, після чого повідомив, що ним буде складено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП (так у позові).

У подальшому інспектор, не надавши йому можливості для пояснень або клопотань, пішов до службового автомобіля, зачинився в ньому зсередини і виніс постанову. Повернувшись через 5-10 хвилин, він передав йому копію постанови і попросив розписатися за її отримання. Розгляд справи по суті не проводився.

Посилаючись на те, що інспектором патрульної поліції порушено його право на участь у розгляді справи, а також порушено права, передбачені ст. 268 КУпАП, за відсутності належної процедури щодо розгляду справи по суті, позивач ОСОБА_1 просив скасувати вищевказану постанову та провадження у справі закрити.

Ухвалою суду від 15.07.2025 провадження у справі відкрито та справу призначено до розгляду за правилами розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ, визначеними ст. 286 КАС України.

21.07.2025 від представника Департаменту патрульної поліції Грешнової А.Ю. надійшла заява про перенесення розгляду справи у зв`язку з тим, до електронного кабінету відповідача в системі «Електронний суд» надійшла лише ухвала про відкриття провадження у справі без позовної заяви з додатками.

31.07.2025 позивачем ОСОБА_1 подано заперечення на клопотання відповідача, яке обґрунтовано тим, що позовна заява з додатками подана через систему «Електронний суд», тому відповідач мав можливість ознайомитися з їх змістом.

31.07.2025 позивачем ОСОБА_1 подано клопотання про залишення заяви представника Департаменту патрульної поліції Грешнової А.Ю. без розгляду, оскільки її повноваження не підтверджені належним чином.

11.08.2025 надійшов відзив Департаменту патрульної поліції про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 з огляду на такі обставини.

Щодо обставин вчинення адміністративного правопорушення.

Під час несення служби в межах м. Решетилівка, А/Д М03, Київ-Харків-Довжанський, 306 км, 03.07.2025 року, о 20 год. 59 хв., екіпажом патрульної поліції за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС001013) було виявлено порушення Правил дорожнього руху, а саме, водій керуючи транспортним засобом TOYOTA CAMRY, номерний знак НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 141 км/год, при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в межах населеного пункту на 91 км/год, чим порушив п. 12.4 ПДР України. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме порушення вимог п. 12.4 ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч. 4 ст. 122 КУпАП, інспектором було прийнято рішення про зупинку транспортного засобу.

За результатом розгляду справи винесено постанову за ч. 4 ст. 122 КУпАП та на водія накладено стягнення в розмірі 1700 грн., відповідно до санкції статті. До постанови в якості доказу долучено фото та відео, відзняте за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС001013), на якому зафіксовано швидкість транспортного засобу, максимальну допустиму швидкість, місце вчинення правопорушення, а також відеозапис із нагрудної відеокамери (бодікамери) патрульних.

Що стосується порушення ч. 4 ст. 122 КУпАП.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою КМУ України від 10.10.2001 року №1306 (далі - ПДР). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством. Згідно з п. 1.5 ПДР України дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Відповідно до п. 2.3 (б) ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі. Відповідно до пункту 12.4 ПДР у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Згідно ч. 4 ст. 122 КУпАП перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1700 грн. 3.Щодо правомірності притягнення до адміністративної відповідальності та правові підстави застосування лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20.

Принцип роботи лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20.

Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак та особу водія. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів. Поліцейським виконується наведення позначки оптичного прицілу на цільовий автомобіль і натискається спусковий гачок приладу. Після стабільного утримання позначки на цільовому транспортному засобі, прилад здійснює вимірювання швидкості. Про фіксацію перевищення швидкості руху свідчить характерний звук високого тону і в самому оптичному прицілі та на екрані монітору приладу фіксується числовий показник швидкості. При фіксації перевищення встановленої швидкості руху прилад здійснює фотографування транспортного засобу порушника, про що свідчить повторний звук високого тону. Після цього поліцейський відпускає спусковий гачок та вживає заходи до зупинки порушника. Виробник приладу TruCam (LTI, США) застосував алгоритм шифрування AES з метою посилення достовірності доказової бази дорожньої поліції в суді в разі оскарження факту порушення. Правильність реалізації у приладі TruCam зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації. Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCam, але, також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії. Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCam. Тому, достовірність інформації про порушення правил дорожнього руху може бути перевірена в будь-який момент після її фіксації приладом TruCam, у тому числі під час її пред`явлення в якості речового доказу в адміністративному судовому процесі.

Правові підстави застосування лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20.

На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань типів вимірювальної техніки, наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 05.04.2012 р. № 437 затверджено перелік засобів вимірювальної техніки. До вказаного переліку було включено засіб вимірювальної техніки -«Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCAM», який на підставі вказаного наказу було зареєстровано в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12. На підставі вищевикладеного, 29 серпня 2012 фірмі Laser Technology, Inc., яка є виробником TruCAM, було видано Сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки № UA-MI/1-2903-2012 (додається). Вищевказана процедура проведення державних приймальних випробувань типів вимірювальної техніки з подальшою реєстрацією таких типів вимірювальної техніки в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки і видачею Сертифікатів затвердження типу засобів вимірювальної техніки була передбачена положеннями Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» від 11.02.1998 р. № 113/98-ВР, (втратив чинність 01.01.2016 р.) та іншими підзаконними нормативно-правовими актами, які наразі втратили чинність.

Так, відповідно до ч.1 ст. 26 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» від 11.02.1998 р. № 113/98-ВР, (втратив чинність 01.01.2016 р.) засоби вимірювальної техніки, призначені для серійного виробництва в Україні або для ввезення на територію України партіями, підлягають державним приймальним та контрольним випробуванням з метою затвердження типів цих засобів або контролю їх відповідності затвердженим типам і обов`язковим вимогам нормативних документів з метрології. Також відповідно до п. 1.3. «Порядку оформлення та видачі сертифікатів затвердження типу засобів вимірювальної техніки, сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу та свідоцтво про визнання затвердження типу засобів вимірювальної техніки», затвердженого наказом Державного комітету стандартизації, метрології та сертифікації України від 19.02.2002 № 100 (втратив чинність 14.06.2016 р.) сертифікати затвердження типу засобів вимірювальної техніки видаються на підставі позитивних результатів державних приймальних або державних контрольних випробувань засобів вимірювальної техніки іноземним виробникам засобів вимірювальної техніки або їхнім офіційним представникам в Україні (далі - іноземні виробники) - для офіційного підтвердження затвердження типу засобів вимірювальної техніки і можливості їх ввезення на територію України партіями. Тобто вказана процедура проводилась виключно відносно тих засобів вимірювальної техніки, які планувалося серійно вироблялися в Україні або ввозити на територію України партіями. Саме на виконання вимог вищевказаних нормативно-правових актів, які наразі втратили чинність, і здійснювалися державні приймальні випробування приладу TruCAM з подальшою реєстрацією останнього в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки і видачею Сертифікату затвердження типу засобів вимірювальної техніки. Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02.11.2015 року № 1362 TruCAM був виключений з Державного реєстру засобів вимірювальної техніки.

Виходячи з вищевказаних положень, у разі виключення затвердженого типу засобів вимірювальної техніки із Державного реєстру заборонялося їх серійне виробництво або ввезення на територію України. Однак, засоби вимірювальної техніки, які були ввезені на територію України та введені в експлуатацію до моменту виключення їх із вказаного Державного реєстру, дозволяється застосовувати, оскільки в даному випадку закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Також необхідно зауважити, що відповідно до п. 3 Наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.07.2016 № 1161, який є чинним, зберігання інформації про затверджені типи засобів вимірювальної техніки, унесені в установленому порядку до набрання чинності Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність» до Державного реєстру засобів вимірювальної техніки, як і формування та ведення вказаного реєстру, здійснювалося до 01.01.2019. При цьому, прилад TruCAM було введено в експлуатацію в період його перебування в Державному реєстрі, відповідно, його подальша експлуатація жодним чином не обмежена нормами чинного законодавства. Наразі єдиною та визначальною вимогою діючого законодавства у сфері метрології та метрологічної діяльності до засобів вимірювальної техніки, які вже введено в експлуатацію, є необхідність здійснення їх повірки. Відповідно до ст. 17 «Про метрологію та метрологічну діяльність» від 05.06.2014 р. № 1314-VI (набрав чинності 01.01.2016 р.) законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту. В свою чергу, відповідно до Свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/31721, виданого ДП «Укрметртестстандарт» від 28.08.2024 р. та чинного до 28.08.2025 р.

Отже, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20 № ТС001013 є придатним до застосування на момент фіксації порушення. (додається). Новим законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність» від 05.06.2014 р. № 1314-VI (набрав чинності 01.01.2016 р.), не передбачено повторного проходження даної процедури сертифікації для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію. Більше того, такої процедури як «сертифікація» взагалі вже не міститься в нормах чинного законодавства України. Необхідно зазначити, що можливість використання виробу TruCAM також підтверджується наявністю виданого Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку від 15.12.2023 року № 04/05/02/-1178/ВС1, який підтверджує правильність реалізації криптографічного алгоритму шифрування AES відповідно до ДСТУ ISO/IES 18033-3:2015 та забезпечення конфіденційності, цілісності та автентичності зареєстрованих даних (додається). Звертаємо увагу суду, що додаткове роз`яснення з цього питання викладено у відповіді Міністерства економічного розвитку та торгівлі. (копія додається). Також необхідно зазначити, що позиція щодо правомірності використання поліцією лазерних вимірювачів швидкості TruCAM та належності доказів, отриманих з цих пристроїв, була застосована: постанова Другого апеляційного адміністративного суду від 21.05.2024 по справі №536/2896/23; постанова Другого апеляційного адміністративного суду від 29.05.2024 по справі №532/201/24; постанова Третього апеляційного адміністративного суду від 14.03.2024 по справі №334/4378/23; постанова П`ятого апеляційного адміністративного суду від 02.04.2024 по справі №947/31818/23; постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.05.2024 по справі №381/390/24 та інші.

У всіх випадках суди дійшли до висновку про залишення в силі постанов за перевищення швидкості та констатовано законність використання приладу TruCAM підрозділами Національної поліції.

Враховуючи вищевикладене, та з огляду на приписи чинного законодавства України, лазерні вимірювачі швидкості TruCAM, дозволяється застосовувати за умови позитивних результатів їх повірки. Наявним свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/31721 підтверджено придатність лазерного вимірювача швидкості TruCAM до застосування.

Що стосується використання приладу із рук, а не із триноги, а також можливої похибки вимірювання. Крім того, відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/31721 від 28.08.2024 (додається до відзиву) похибка заміру швидкості становить +/- 2 км/год. Похибка саме в 2 км/год., а не більше чи менше, встановлено на основі спеціальних вимірювань, уповноваженим на те органом, про що видано відповідний сертифікат. В свою чергу позивач, на основі власних припущень, ставить під сумнів величину даної похибки та допускає можливе її збільшення. Дане твердження нічим не обґрунтоване. Виробником приладу передбачено уникнення даної ситуації, що підтверджується інструкцією (ст.47 інструкція у відкритому доступі), де зазначено, що для запобігання вимірювання неточної швидкості руху, ТruСАМ контролює апаратні засоби системи вимірювання. Та коли прилад виявляє умови помилки, від показує повідомлення про помилку замість результатів вимірювання.

Лазерний вимірювач ТruСАМ відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму роботи, вимірювач ТruСАМ також може бути встановлений на триногу, що передбачено інструкцією із експлуатації, як передбачено і використання із рук. При цьому, в незалежності від способу розташування приладу (з рук чи з триноги) вимірювання швидкості транспортних засобів, здійснюється автоматично, що не суперечить приписам ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», а саме в даній статті говориться, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою: 1) запобігання правопорушенню, виявлення або фіксування правопорушення, охорони та захисту публічної безпеки, особистої безпеки осіб і власності від протиправних посягань; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідач вказує, що в даному випадку вимірювання швидкості руху було здійснено в спосіб розміщення приладу ТruСАМ по зовнішньому периметру дороги М-03 «Київ Харків Довжанський», про що й зазначено в ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію». Виходячи із положень вище зазначеної статті, дозволяється розміщувати фото- і відеотехнічні засоби ті, що працюють в ручному режимі, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі. Слід зазначити, що правомірність використання лазерного вимірювача швидкості TruСАМ у ручному режимі відповідає вимогам ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію цієї позиції дотримуються колегії суддів у постанові Другого апеляційного адміністративного суду від 07.08.2020 року у справі № 524/3678/20, у постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.07.2021 року у справі № 363/956/21, у постанові Другого апеляційного адміністративного суду від 27.07.2021 року у справі № 545/2369/20 року, де надають оцінку використанню приладу із руки, та вказують свою позицію щодо того, що таке використання не є порушенням ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію». Крім того, у свідоцтві про повірку приладу TruCAM TC (додається до відзиву) зазначено про можливість використання вказаного приладу в ручному режимі.

Що стосується доказів вчиненого правопорушення.

До постанови у справі про адміністративне правопорушення додається фото та відео із приладу TruCAM, на якому зафіксовано автомобіль, швидкість із якою він рухається, а також дату, час, місце вчинення правопорушення. Посилання на дані докази містяться у відповідній графі бланку постанови, відтак вони є достатніми та допустимим для встановлення факту наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення. Також, в оскаржуваній постанові зазначено посилання на відео з нагрудної камери по факту виявлення правопорушення та по факту розгляду справи про адміністративне правопорушення. Дані докази, було покладено в основу прийнятого рішення щодо притягнення водія до адміністративної відповідальності, оскільки в п. 7 «до постанови додаються» міститься відповідна відмітка, зазначено технічний пристрій, на який зафіксовано порушення ПДР а саме відеофіксація з бодікамери № 4702227 та TruCAM 001013.

Однак, на момент отримання позову 04.08.2025 (підтвердження додається), по даній справі, стосовно оскарження постанови серії ЕНА № 5134660 пройшло більше 30 днів, в зв`язку з чим надати до суду відео з нагрудної камери інспектора не виявляється за можливе. Термін зберігання відео з нагрудної (портативної) камери встановлено наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1026 від 18.12.2018. В розділі 8 «Загальний порядок зберігання та видачі відеозаписів» зазначено: 3. Строк зберігання відеозаписів становить: 1) з портативних та відеореєстраторів, установлених у службових транспортних засобах, БпЛА, - 30 діб; 2) з автомобільної або стаціонарної системи залежно від технічних характеристик - не менше 30 діб; 3) у стаціонарних системах, які використовуються під час відбору кандидатів на службу до поліції, - 60 діб; 4) під час проведення поліцейськими навчальних занять та навчальних зборів зі службової підготовки - встановлюється керівником навчань. Таким чином, посилання позивача про те, що відсутні належні та допустимі докази вчиненого ним порушення є необґрунтованими, та повністю спростовуються вищевикладеним.

Що стосується меж м. Решетилівка та позначення населеного пункту дорожніми знаками 5.49 «Початок населеного пункту» та 5.50 «Кінець населеного пункту». На фото з приладу TRUCAM зазначені точні координати транспортного засобу в момент фіксації порушення (ШИРОТА 49°34'52.2" ДОВГОТА N 34°05'48.8"E), ввівши дані координати в пошуковому вікні Google-карти можливо чітке встановити точне місце знаходження таких координатів на карті (принт скрин з координатами з Google карти додається). Додатково до відзива додається запит до служби автомобільних доріг, стосовно розміщення дорожніх знаків 5.49 «Початок населеного пункту» та 5.76 "Автоматична відеофіксація порушень правил дорожнього руху". Також додається відповідь на запит де вказано, що дані дорожні знаки наявні в м. Решетилівка.

Що стосується розгляду справи про адміністративне правопорушення.

На місці розгляду справи позивача було ознайомлено із усіма правами, передбаченими ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, що підтверджується особистим підписом гр. ОСОБА_1 у графі № 8 оскаржуваної постанови.

Восьмий апеляційний адміністративний суд, в постанові суду від 19.10.2023 зазначив наступне «Доводи скаржника про те, що йому не було надано можливості скористатись правами, які передбачені ст. 268 КУпАП, а саме скористатись правовою допомогою адвоката, є необґрунтованими, оскільки в оскаржуваній постанові наявний підпис позивача у графі «права за статтею 268 КУпАП та строк оскарження за статтею 289 КУпАП мені роз`яснено.» Таким чином, було дотримано порядок розгляду справи, передбачений ст. 279 КУпАП. Позивач відповідно до ст. 268 КУпАП мав можливість на місці ознайомитись із усіма наявними матеріалами справи, надати пояснення, докази, заявити клопотання та отримати правову допомогу в межах скороченого провадження, однак від позивача жодних заяв та клопотань не надходило.

11.08.2025 позивачем до суду подана відповідь на відзив, у якій він просив не враховувати відзив відповідача, оскільки його подано із пропуском строку; відмовити у задоволенні заяви відповідача про неналежне отримання позову через відсутність доказів неотримання ним позову; врахувати, що відповідач умисно затягував строки знищення відеодоказів, що є порушенням процесуальних прав та принципів справедливого розгляду справи.

13.08.2028 позивачем подано клопотання про визнання недопустимими у справі будь-які відомості чи посилання відповідача, що походять від знищеного відеозапису розгляду адміністративної справи, у якій винесено постанову серії ЕНА № 5134660 від 03.07.2025, оскільки відповідачеві було достеменно відомо про оскарження постанови в суді.

13.08.2025 представником відповідача до суду подані заперечення на заяву позивача щодо подання відзиву із пропуском строку, оскільки копію позовної заяви з додатками ДПП отримано на електронну пошту 04.08.2025, відзив подано 11.08.2025, тобто у строк, встановлений судом з урахуванням вимог ст. 120 КАС України.

14.08.2025 позивачем подано клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

14.08.2025 позивачем подано до суду клопотання про витребування оригіналу оскаржуваної постанови та призначення почеркознавчої експертизи, оскільки він помилково поставив свій підпис у графі «Мені роз`яснено права», сприйнявши його як місце для підпису про отримання; у графі «Отримав постанову» підпис виконаний не ним, а іншою особою.

У судовому засіданні позивач позов підтримав та наполягав на його задоволенні, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві та інших заявах по суті.

Представник відповідача - Департаменту патрульної поліції у задоволенні позову ОСОБА_1 просила відмовити з підстав, зазначених у відзиві.

Суд, заслухавши представника позивача, з`ясувавши доводи представника відповідачів, допитавши свідка, дослідивши письмові та електронні докази, приходить до такого висновку.

03.07.2025 інспектор 1 взводу 4 роти 1 батальйону УПП в Полтавській області ДПП старший лейтенант поліції Півень С.М. виніс постанову серії ЕНА № 5134660 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.122 КУпАП та наклав на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 1700 грн.

Як вбачається з вказаної постанови, ОСОБА_1 03.07.2025 о 20 год 59 хв, керуючи транспортним засобом Toyota Camry реєстраційний номер НОМЕР_1 на автодорозі Київ-Харків-Довжанський М-03 306 км рухався зі швидкістю 141 км/год, перевищивши встановлене обмеження швидкості руху транспортного засобу в межах населеного пункту м.Решетилівка на 91 км, чим порушив п.12.4 ПДР України.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 23 Закону України "Про Національну поліцію", поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини першої статті 23 цього Закону унормовано, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України "Про дорожній рух", учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюється Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, порушення яких є підставою для відповідальності згідно із законодавством (п.п. 1.1, 1.9 Правил).

Пунктом 1.3 ПДР України передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п. 12.1 Правил дорожнього руху від 10.10.2001 № 1306, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Згідно з п. 12.4 Правил дорожнього руху від 10.10.2001 № 1306, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину - тягне за собою накладення штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно зі ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Положеннями ст. 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозаписуючих засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповідності до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395 визначено, що в разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. (далі - Інструкція № 1395)

Згідно з п. 9-10 розділу ІІІ Інструкції № 1395 розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п. 1 розділу IV Інструкції № 1395, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема частиною 1 статті 122 КУпАП.

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення, зобов`язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Відповідно до підпункту 9 частини 1 статті 31 Закону України від 02.07.2015 № 580-VIII "Про Національну поліцію", поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 40 Закону України від 02.07.2015 № 580-VIII "Про Національну поліцію", поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Судом встановлено, що порушення, визначеного п.12.4 ПДР України, обмеження швидкості руху зафіксовано відповідачем за допомогою відповідного технічного засобу TruCAM LTI 20/20 серії TС001013.

Так, на підтвердження обставин вчинення позивачем адміністративного правопорушення відповідачем надано до суду оптичний диск з місця події, на якому міститься відеозапис правопорушення та провадження у справі, а також свідоцтво про повірку регульованого засобу вимірювальної техніки, експертні висновки та інші документи щодо використання приладу TruCАМ LTI 20/20 TС001013.

Лазерний вимірювач швидкості TruCАМ LTІ 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому, враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м.

Отже, використання приладу TruCАМ відбувається у автоматичному режимі як у мобільному, так і у статичному положенні, а тому користування приладом у ручному режимі не є порушенням.

Правильність реалізації у приладі TruCАМ зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації.

Також, як вбачається з матеріалів справи, відповідно до листа ТОВ «ОНУР КОНСТРУКЦІОН ІНТЕРНЕШНЛ» від 15.11.2023 № 15/11/23, на автодорозі Київ-Харків-Довжанський М-03 304+950 км було встановлено відповідні дорожні знаки.

Крім того, позивач не оспорював факту керування транспортним засобом у межах населеного пункту.

Свідок ОСОБА_2 , яка була пасажиркою автомобіля, у судовому засіданні також підтвердила, що працівники поліції зупинили транспортний засіб в межах населеного пункту.

Щодо доводів позивача про наявність розбіжностей в примірниках копії спірної постанови, яка була вручена йому працівником патрульної поліції, та примірника постанови, яка долучена відповідачем, в частині наявності підпису, суд зазначає, що примірник позивача міг і не містити підпису ОСОБА_1 , адже його проставлення залежало від волі позивача, оскільки є його екземпляром.

Судом у судовому засіданні розглянуто клопотання позивача про призначення почеркознавчої експертизи та у його задоволенні відмовлено у зв`язку з його необґрунтованістю та безпідставністю з огляду на таке.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 44 КАС України, учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

За змістом ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішеннясправи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з частиною 1 статті 102 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності.

Отже, підставою для призначення судової експертизи є необхідність з`ясування обставин, які потребують спеціальних знань, тобто тих, що виходять за межі знань осіб, які беруть участь у справі, та судді, котрий розглядає справу.

Призначення експертизи віднесено до компетенції суду, який приймає рішення з огляду на конкретні обставини справи, необхідність застосування спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, та неможливості встановлення фактичних обставин справи.

З аналізу наведених приписів ст.102 КАС України слідує, що призначення судом експертизи є обов`язком за наявності сукупності певних умов, при цьому, предметом висновку експерта можуть бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.

Водночас, висновок експерта є лише одним із доказів у справі, який, з урахуванням приписів ч.1 ст. 108 КАС України, не має заздалегідь встановленої сили для суду і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленимистаттею 90 цього Кодексу, такий висновок може бути складений лише на підставі наявних матеріалів справи, які можуть бути використані і судом як джерело доказів, на підставі яких суд також не позбавлений можливості дійти висновку щодо наявності або відсутності певних фактів.

Судова експертиза повинна призначатися у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення даних, що входять до предмету доказування та у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. При цьому, з метою призначення судом судової експертизи особа, яка приймає участь у розгляді справи має звернутися із клопотанням, в якому слід чітко обґрунтувати дійсну необхідність в її проведенні, тобто неможливість доведення чи спростування обставин справи в інший спосіб без призначення експертизи.

Суд зазначає, що позивач у клопотанні від 14.08.2025 зазначає, що поставив підпис помилково через діх поліцейського, який не роз`яснив йому права.

Відповідно до ч.1 ст.78 КАСУ, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Вимога про скасування постанови відповідача з підстави того, що така постанова підписана не позивачем, у позовній заяві відсутня, з будь-якими заявами до правоохоронних органів з приводу незаконних дій патрульного в частині підробки офіційного документа, ОСОБА_1 не звертався.

Крім цього, вказане не спростовує порушення позивачем вимог п.12.4 ПДР України, що підтверджується відеозаписом вчинення адміністративного правопорушення, про що зазначено в оскаржуваній постанові про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Суд зауважує, в даному випадку основною та обов`язковою ознакою об`єктивної сторони правопорушення є протиправне діяння, факт вчинення якого підтверджено відеоматеріалами, відсутність якого б виключала склад наведеного адміністративного правопорушення.

З огляду на встановлені судом обставини, суд вважає, що вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 4 ст. 122 КУпАП, повністю підтверджується наданими відповідачем до матеріалів справи доказами.

Суд також вважає за необхідне звернути увагу на рішення Європейського суду з прав людини в справі "O'Halloran and Francis v. the United Kingdom", згідно з висновком якого, будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати значної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

Отже, водій при керуванні автомобілем зобов`язаний, в першу чергу, дотримуватись вимог Правил дорожнього руху та, зокрема, швидкісного режиму у населеному пункті.

Відтворивши у судовому засіданні наданий ДПП відеозапис, судом достовірно встановлено рух автомобіля Toyota Camry реєстраційний номер НОМЕР_1 у межах населеного пункту зі швидкістю 141 км/год.

За таких обставин та враховуючи наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що постанова серії ЕНА № 5134660 від 03.07.2025 винесена відповідачем у межах повноважень, зміст постанови відповідає вимогам ст.ст.283-284 КУпАП, адміністративне стягнення накладено в межах санкції статті, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, а, отже, підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Суд критично оцінює пояснення свідка ОСОБА_2 в частині нероз`яснення ОСОБА_1 прав інспектором патрульної поліції, оскільки вона є зацікавленою особою в результатах розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Крім того, позивач у клопотанні про призначення експертизи зазначає, що поставив підпис у графі про ознайомлення з правами, що спростовує його доводи про порушення його прав, передбачених ст. 268 КУпАП. Щодо зазначеного позивачем порушення ст. 278 КУпАП, а саме: ненадання можливості подати докази та пояснення, розгляд справи без його участі тощо, суд зазначає, що відповідно до вимог ст. 258 КУпАП у разі виявлення адміністративного правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, правопорушення, передбаченого статтею 132-2 цього Кодексу, та/або порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису), протокол про адміністративне правопорушення не складається, а постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Щодо заперечень позивача в частині пропуску відповідачем строку для подачі відзиву, суд вважає, за необхідне зазначити, що згідно даних автоматизованої системи документообігу суду до електронного кабінету Департаменту патрульної поліції ухвала про відкриття провадження у справі доставлена 15.07.2025, при цьому відомості про доставку позовної заяви з додатками, які приєднані до «Реєстраційної картки вхідного документа» відсутні, у зв`язку з чим за клопотанням відповідача документи направлені судом на електронну адресу ДПП 04.08.2025.

Таким чином 5 день для подання відзиву спливав 09.08.2025, який є вихідним днем.

Згідно п.1 ст.120 КАС перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. У свою чергу, відповідно до п.6 ст.120 КАС України, якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день. Представником ДПП 11.08.2025 було подано відзив, тобто в межах 5 денного строку, з дня отримання позовної заяви.

Посилання позивача про формування позовної заяви та подачі її до суду через «Електронний суд» з автоматичним направленням відповідних процесуальних документів до електронного кабінету Департаменту патрульної поліції не знайшли свого підтвердження, оскільки позовна заява подана до суду у паперовій формі та надійшла до суду засобами поштового зв`язку.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Суд, у цій справі, також враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (п. 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, суд дійшов висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що обставини, на які посилається позивач не знайшли свого підтвердження у ході судового розгляду, у зв`язку з чим у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 90, 99, 243-246, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, третя особа: інспектор 1 взводу 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Півень Сергій Михайлович про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 5134660 від 03.07.2025 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 122 КУпАП, - відмовити.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення до Другого апеляційного адміністративного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 10.09.2025.

Головуючий І.М.Демченко