Справа № 200/6637/25
Суддя: Чучко В.М.
Дата ухвалення: 2025-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про відмову у забезпеченні позову

05 вересня 2025 року Справа №200/6637/25

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чучка В.М., розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) заяву Костянтинівського міського центру зайнятості про забезпечення позову у справі за позовом Костянтинівського міського центру зайнятості до Костянтинівського міського відділу державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про скасування постанови державного виконавця, -

В С Т А Н О В И В:

Костянтинівський міський центр зайнятості (далі Костянтинівський ЦЗ, позивач) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Костянтинівського міського відділу державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (надалі Костянтинівський ВДВС, відповідач) про скасування постанови старшого державного виконавця Костянтинівського ВДВС Катерини Петрової від 21.08.2025 про накладення штрафу на боржника в розмірі 5100 грн.

04 вересня 2025 року позивачем до суду подано заяву про забезпечення позову, в якій він просить суд:

- забезпечити позов шляхом зупинення стягнення за виконавчим провадженням № 78749947 та зупинення стягнення штрафу з боржника Костянтинівського міського центру зайнятості в розмірі 5100 грн до набрання чинності рішення суду.

- заборонити старшому державному виконавцю Костянтинівського ВДВС Петровій Катерині Володимирівні вчиняти будь-які дії за виконавчим провадженням № 78749947 відносно боржника до набрання чинності рішення суду.

В обґрунтування вищевказаної заяви заявником зазначено, що рішення старшого державного виконавця Костянтинівського відділу державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Петрової К.В. про стягнення штрафу з боржника є таким, що містить ознаки протиправності. Враховуючи, що старшим державним виконавцем Петровою К.В. вже були застосовані заходи, спрямовані на примусове виконання постанови про відкриття виконавчого провадження № 78749947 від 01.08.2025 та 11.08.2025 винесено постанову про арешт коштів (майна) боржника Костянтинівського міського центру зайнятості, то немає потреби в додаткових заходах щодо примусу боржника. З огляду на те, що у боржника немає реальних можливостей виконати рішення суду у зв`язку з відсутністю коштів і фінансування з Державного центру зайнятості, про що було проінформовано державного виконавця в відповіді на вимогу старшого державного виконавця від 01.08.2025 № 22.11-17/44354, підтверджено відсутність прямого умислу в діях посадових осіб боржника щодо невиконання зазначеного рішення суду. Проте, всі ці факти і обставини залишились поза увагою старшого державного виконавця і, в разі не застосування заходів забезпечення позову, унеможливлює ефективний захист інтересів та прав позивача. Крім того, у разі встановлення протиправності оскаржуваної постанови та задоволення позовних вимог про її скасування позивачу доведеться докласти значних зусиль і витрат, щоб відновити свої права та повернути власні кошти у вигляді сплаченого штрафу, на які може бути звернено стягнення в разі примусового виконання цієї постанови.

Разом з цим, вжиття заходів забезпечення позову за результатами розгляду цієї заяви, не є вирішенням спору по суті без фактичного його розгляду судом. Оскільки в разі забезпечення позову буде лише зупинена процедура можливого примусового стягнення штрафу, а не вирішено питання про законність оскаржуваної постанови, що ніяк не змінює обсяг прав та обов`язків сторін у спорі, а лише тимчасово, до набрання чинності рішення суду, зупиняє стягнення штрафу органами державної виконавчої служби.

Розглянувши заяву про забезпечення адміністративного позову та подані матеріали, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Згідно з частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Інститут забезпечення позову регламентовано статтями 150-153 Кодексу адміністративного судочинства України, які закріплюють підстави для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а також способи забезпечення позову під час здійснення адміністративного судочинства.

На підставі ч. 1 ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю (ч. 2 ст. 150 КАС України).

Забезпечення позову - це надання заявнику (позивачеві) тимчасової правової охорони його прав та інтересів, за захистом яких він звернувся чи планує звернутися до суду, до вирішення спору судом та набрання рішенням суду законної сили. Заходи забезпечення позову є втручанням суду у спірні правовідносини, тому вони повинні застосовуватися судом з підстав та в порядку, прямо передбачених законом (відповідний правовий висновок наведено у постанові Верховного Суду від 20.03.2019 року в справі № 826/14951/18).

Відтак, у кожному випадку суд повинен надати оцінку характеру ймовірних наслідків оскаржуваного рішення (дій чи бездіяльності) відповідача і лише у виняткових випадках за клопотанням позивача чи з власної ініціативи постановити ухвалу про забезпечення позову.

При цьому, позов, згідно з ч. 1 ст. 151 КАС України, може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Згідно ч. 2 ст. 151 КАС України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії (правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 24.04. 2019 року в справі № 826/10936/18 (провадження № К/9901/728/19).

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, наслідків заборони відповідачу приймати рішення чи здійснювати певні дії.

Безумовно, рішення чи дії суб`єктів владних повноважень справляють певний вплив на осіб, на яких поширюються. Такі рішення можуть завдавати шкоди і мати наслідки, які позивач оцінює негативно. Проте, відповідно до ст. 150 КАС України зазначені обставини, навіть у разі їх доведення, не є підставами для застосування заходів забезпечення позову в адміністративній справі.

Пунктом 16 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закон № 1404-VIII) передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (ч. 2 ст. 63 Закону № 1404-VIII).

З аналізу вказаних норм Закону № 1404-VIII слідує, що накладення штрафу є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження за невиконання рішення суду, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ у зв`язку із ймовірністю накладення відповідної суми штрафу.

Суд зауважує, що застосування заходів шляхом зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку, що передбачено п. 5 ч. 1 ст. 151 КАС України, є необґрунтованим, оскільки постанова про накладення штрафу не є такою, за якою стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Забезпечення адміністративного позову є крайнім заходом, вжиття якого можливе виключно за наявності підстав вважати, що оскаржуване рішення суб`єкта владних повноважень є очевидно протиправним, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, а також вірогідність того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист чи поновлення порушених, оспорюваних прав або інтересів особи, за захистом яких вона звернулась або має намір звернутися до суду.

Однак, заявником не надано до суду разом із заявою про забезпечення позову жодних належних та допустимих доказів, в тому числі і постанови про арешт коштів (майна) боржника, які б свідчили про те, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити повернення стягнутих коштів, виконання рішення суду або ефективний захист чи поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Суд зазначає, що з огляду на виниклі між сторонами спірні правовідносини, предмет спору, а також позовні вимоги якими, зокрема, є визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу, у цьому випадку судом наразі не може бути надана оцінка/висновок щодо протиправності спірної постанови, оскільки встановлення ознак її протиправності без розгляду справи по суті є неприпустимим.

Також суд зазначає, що факт оскарження виконавчого документа в судовому порядку ще не свідчить про існування реальної загрози не виконання чи утруднення виконання можливого рішення про задоволення позову, та подання такого позову до суду не є безумовною підставою для задоволення судом заяви про забезпечення позову.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову, відтак, в задоволенні заяви представника позивача слід відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись нормами ст.ст. 150-154, 248 Кодексу адміністративного судочинства, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Костянтинівського міського центру зайнятості про забезпечення позову - відмовити.

Повний текст ухвали складено та підписано 05 вересня 2025 року.

Ухвала набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтями 256, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Суддя В.М. Чучко