Справа № 607/3635/25
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2025-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2025 рокуЛьвівСправа № 607/3635/25 пров. № А/857/28013/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Гудима Л.Я., Качмара В.Я.,

з участю секретаря судових засідань Клим О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Тернопільській області на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 квітня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови справі про адміністративне правопорушення,

суддя у І інстанції Стельмащук П.Я.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Тернопіль,

дата складення повного тексту рішення 03 квітня 2025 року,

ВСТАНОВИВ :

20 лютого 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив скасувати постанову поліцейського Відділення поліції №2 (м. Бучач) Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області сержанта поліції Гуцул С.С. (далі Поліцейський) серії ЕНА № 4044576 від 10 лютого 2025 року про накладення на ньоо стягнення у виді штрафу в сумі 510 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП).

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 квітня 2025 року у справі №607/3635/25 вказаний позов було задоволено.

При цьому суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем не представлено суду жодних належних доказів на підтвердження викладених у постанові обставин, наданий відповідачем відеозапис не містить вказівки на дату, час та місце фіксування події, не містить інформації про те, хто його здійснив та на який пристрій, а також цей запис не вказаний, як доказ у оскаржуваній постанові.

Окрім того, оскаржувана постанова не містить посилання на те, що вона складена на підставі свідчень свідка. У постанові згадується лише відеофіксація із нагрудної камери поліцейського.

Додатково звертає увагу на те, що за твердженням відповідача повідомлення надійшло про порушення Правил дорожнього руху України (далі ПДР) по вул. Камінній, а згідно із постановою правопорушення вчинено по вул. Бічна Генерала Шухевича у м. Бучачі. Таким чином, поданими доказами не підтверджено порушення позивачем ПДР, відповідальність за яке передбачена частиною 2 статті 122 КУпАП.

У апеляційній скарзі Головне управління Національної поліції в Тернопільській області (далі ГУ НП) просило зазначене судове рішення скасувати та винести нове про відмову в задоволенні позовних вимог.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що наданим суду відеодоказом повністю підтверджується вчинене позивачем адміністративне правопорушення, який дійсно допустив порушення ПДР, а постанова про адміністративне правопорушення є обґрунтованою та законною.

Учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, на виклик апеляційного суду не прибули, що відповідно до частини 3 статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає її розгляду.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи із такого.

Як слідує із матеріалів справи, 10 лютого 2025 року Поліцейським було винесено постанову серії ЕНА №4044576 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу у розмірі 510 грн за те, що той 10 лютого 2025 року о 11:22:41 год у м. Бучач по вул. Бічна Генерала Шухевича, керуючи транспортним засобом «Renault Duster», д.н.з. НОМЕР_1 , не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку перед початком руху, чим порушив вимоги пункту 9.2 «а» ПДР, за що передбачена відповідальність за частиною 2 статті 122 КУпАП.

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як визначено статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до пункту 9.2 «а» ПДР України, водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту перед початком руху і зупинкою.

Частиною 2 статті 122 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (частина 2 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України).

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Оцінюючи надані відповідачем докази, а саме відеозапис працівників поліції, апеляційний суд встановив, що наданий відеозапис із нагрудної камери поліцейського фіксує події, які відбулися після приїзду працівників поліції, а саме спілкування з ОСОБА_1 , який заперечив порушення ним ПДР, та процедуру складення оскаржуваної постанови. При цьому, будь-якого руху транспортного засобу на ньому не зафіксовано.

Окрім того, апеляційним судом переглянуто відеозапис, який за твердженням відповідача підтверджує факт скоєння позивачем порушення пункту 9.2 «а» ПДР.

Разом із тим, вказаний відеозапис « 10.02.2025 (2)» не містить вказівки на дату, час та місце фіксування події, немає інформації про те, хто його здійснив та на який пристрій, а також цей запис не вказаний як доказ в оскарженій постанові.

Таким чином, долученими до матеріалів справи відеозаписами не підтверджено факт скоєння позивачем адміністративного правопорушення, яке за твердженням відповідача відбулося саме 10 лютого 2025 року о 11:22:41 год у м. Бучач по вул. Бічна Генерала Шухевича, відповідальність за яке передбачена частиною 2 статті 122 КУпАП.

З огляду на наведене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Підсумовуючи наведене, на переконання апеляційного суду, доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи фактичних обставин, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.

Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи цей публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Підстав для зміни розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду справи у відповідності до вимог частини 6 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України немає.

Керуючись статтями 241, 243, 272, 286, 308, 310, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Тернопільській області залишити без задоволення, а рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 квітня 2025 року у справі №607/3635/25 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Т. В. Онишкевич
судді Л. Я. Гудим
В. Я. Качмар
Постанова у повному обсязі складена 04 вересня 2025 року.