Справа № 381/69/24
Суддя: Скрипник О. Г.
Дата ухвалення: 2025-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 381/69/24
Провадження № 2-а/369/63/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.08.2025 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі головуючої судді Скрипник О.Г., при секретарі , розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача відділу контролю за дотриманням правил зупинки, стоянки транспортних засобів та оплати послуг інспекції з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване у режимі фотозйомки (відеозапису) серія 1КІ № від 24.01.2023 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 152-1 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 500 грн.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що матеріали фотофіксації містять інформацію про обставини події та підтверджують скоєння позивачем адміністративного правопорушення, тому просить в задоволенні позовних вимог відмовити.

Приписами частини третьої статті 48 КАС України визначено, що у разі якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи.

Звертаючись до суду з адміністративним позовом, позивач зазначив відповідачем особу, яка, на його думку, повинна відповідати за позовом.

Судом під час розгляду справи встановлено, що відповідно до рішення Київської міської ради від 27.09.2018 №1530/5594 Про уповноваження посадових осіб (інспекторів з паркування) Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), зокрема, уповноважено посадових осіб (інспекторів з паркування) Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою і третьою статті 122, частинами першою, другою статті 152-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, від імені виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

В свою чергу Департамент транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) є структурним підрозділом виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (згідно Положення про Департамент транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), затвердженого розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 19.11.2018 № 2089).

Згідно положень ч. 3 ст. 219 КУпАП, від імені виконавчих комітетів (а у населених пунктах, де не створено виконавчих комітетів, - виконавчих органів, що виконують їх повноваження) сільських, селищних, міських рад розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, третьою і шостою статті 122, частинами першою, другою та восьмою статті 152-1 цього Кодексу, і накладати адміністративні стягнення мають право уповноважені виконавчим комітетом (виконавчим органом) сільської, селищної, міської ради посадові особи виконавчих органів сільської, селищної, міської ради - інспектори з паркування.

Таким чином, з аналізу формулювання «від імені виконавчих комітетів (а у населених пунктах, де не створено виконавчих комітетів, - виконавчих органів, що виконують їх повноваження) сільських, селищних, міських рад», слід дійти висновку, що відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме виконавчий або виконавчий орган - суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Отже, належним відповідачем у справі є саме Департамент транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) як суб`єкт владних повноважень.

Суд враховує, що у цій справі саме Департамент транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) отримав адміністративний позов, ухвалу суду та подав відзив у даній справі, не заперечуючи проти участі у справі як відповідач та не зазначаючи про обмеження своїх процесуальних прав.

Відповідно до ч.3 ст. 48 КАС України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

Враховуючи наведене, суд вважає за можливе замінити відповідача у справі, вказавши належним відповідачем Департамент транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

У судове засідання позивач ОСОБА_1 з`явився, адміністративний позов підтримав та просив його задовольнити.

У судове засідання відповідач не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, поважних причин неявки судом не встановлено.

Судом встановлено, що Головним інспектором з паркування відділу контролю за дотриманням правил зупинки, стоянки транспортних засобів та оплати послуг управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Павлюком Віталієм Івановичем було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване у режимі фотозйомки (відеозапису) серія 1КІ № від 24.01.2023 року.

Згідно вказаної постанови встановлено, що 24.01.2023 року в 14:04 год. на вул. Шолуденка (від просп. Перемоги до вул. Маршала Рибалка) в м. Києві належний ОСОБА_1 транспортний засіб залишено на майданчику для платного паркування без оплати паркування, чим порушено вимоги дорожнього знаку 5.43 з табличкою 7.14 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, чим вчинено адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 152-1 КУпАП.

Вказана постанова містять відомості про те, що фото/відеофіксацію правопорушення було здійснено технічним засобом «Термінал ParkUP».

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Частиною 1 статті 9 КУпАП встановлено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною першою статті 152-1 КУпАП передбачено, що порушення правил паркування транспортних засобів, у тому числі неоплата вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування за кожну добу користування тягне за собою накладення штрафу в двадцятикратному розмірі від вартості однієї години послуги з користування тим майданчиком для платного паркування транспортних засобів, на якому знаходиться транспортний засіб у момент порушення.

Організація та порядок паркування транспортних засобів на вулицях і дорогах населених пунктів регламентуються Правилами паркування транспортних засобів, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 року № 1342 (далі - Правила).

За визначенням, наведеним у п. 4 Правил:

- відведені майданчики для паркування - майданчики для паркування, розміщені в межах проїзної частини вулиці, дороги або тротуару та обладнані відповідно до вимог цих Правил і Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (далі -ПДР);

- спеціально обладнані майданчики для паркування - майданчики для паркування, розміщені поза межами проїзної частини вулиці, дороги або тротуару та обладнані відповідно до вимог цих Правил і ПДР.

Тобто, згідно з Правилами існує два поняття: «майданчик для паркування» і «спеціально обладнаний майданчик для паркування»; перший знаходиться в межах проїзної частини вулиці, дороги, а другий - поза межами.

За приписами п. 12 цих Правил майданчики для паркування обладнуються відповідно до вимог цих Правил і ПДР.

При цьому, пунктом 13 Правил визначено, що відведені майданчики для паркування позначаються дорожніми знаками та суцільною синьою (блакитною) смугою на проїзній частині і на бордюрі, який відокремлює проїзну частину від пішохідної.

Відведені майданчики для платного паркування повинні обов`язково бути обладнані паркувальними автоматами, платіжними пристроями та/або інформаційними знаками про способи та порядок оплати вартості послуг з користування майданчиками для платного паркування (п.14 Правил).

Відповідно до положень ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказів, висновками експертів та показань свідків. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі.

Згідно вимог ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Також,частиною першоюстатті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У судовому засіданні позивач заперечував свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, зокрема стверджуючи, що не знав і не міг знати про розташування належного йому транспортного засобу на майданчику для платного паркування через відсутність паркувального автомата та належного позначення майданчика дорожньою розміткою відповідно до вимог Правил.

Суд враховує, що для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу адміністративного правопорушення, зокрема його суб`єктивної сторони - вини.

Обставини викладені в постанові про притягнення особи до адміністративної відповідальності повинні бути перевірені за допомогою доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

На підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення відповідачем надано фотоматеріали, на яких видно, що транспортний засіб марки «Peugeot», д.н.з. НОМЕР_1 , належний позивачу, розташований на проїзній частині паралельно до бордюру.

Проте, з наданих та досліджених в судовому засіданні матеріалів фотофіксації не вбачається підтвердження того, що транспортний засіб позивача перебував на відведеному для паркування майданчику, оскільки відповідна дорожня розмітка, яка позначає такий майданчик, відсутня.

Принцип правової визначеності означає, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.

Суд також зазначає, що на можливість застосування принципу презумпції невинуватості у справах про адміністративні правопорушення звернув увагу Верховний Суд у постанові від 08 липня 2020 року в справі № 463/1352/16-а: «У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи» (п. 39).

Таким чином, враховуючи, що відповідач не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача, в тому числі підтверджували наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, за яке встановлена адміністративна відповідальність за частиною першою статті 152-1 КУпАП, тому в силу згаданого конституційного принципу всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Згідно ізчастиною першоюстатті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно зі ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до частини першої статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Враховуючи викладене, суд знаходить підстави для скасування оскаржуваної постанови.

Також, відповідно до статті 139 КАС на користь позивача підлягають стягненню судові витрати.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір згідно з квитанцією № 1940-9449-0980-7260 від 28.12.2023 року у розмірі 536,80 грн.

Керуючись ст. ст. 9, 251 КУпАП, ст.ст. 2, 6, 72-77, 139, 242, 286 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване у режимі фотозйомки (відеозапису) серія 1КІ № від 24.01.2023 року, винесену Головним інспектором з паркування відділу контролю за дотриманням правил зупинки, стоянки транспортних засобів та оплати послуг управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Павлюком Віталієм Івановичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 152-1 КУпАП.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (, вул. Леонтовича, 6, м. Київ, 01030) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 536 грн 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення рішення суду.

Суддя: Оксана СКРИПНИК