Справа № 357/5005/25
Суддя: Сомок О. А.
Дата ухвалення: 2025-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 357/5005/25
Провадження № 2-а/357/70/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2025 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий суддя Сомок О.А.,

секретар судового засідання Кичі М.В.,

за участю:

представника позивача адвоката Тилика Т.М.,

представника відповідача Єжової Є.Ю.,

розглянувши в спрощеному позовному провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2025 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Позовна заява обгрунтована тим, що 05 березня 2025 року о 14 годині 10 хвилин поліцейським 1 взводу 2 роти 1 батальйону ППП в м. Біла Церква та Білоцерківському районі УПП у Київській області ДПП рядовим поліції Синчуком Павлом Вячеславовичем відносно нього було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА №4202230 від 05.03.2025 про накладення адміністративного штрафу у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. за нібито вчинене правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

Вважає постанову протиправною та необгрунтованою, такою, що не відповідає фактичним обставинам справи, не підтверджена належними доказами, що як наслідок призвело до порушення його прав, свобод та законних інтересів.

Посилається на те, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів вчинення ним правопорушення та дії поліцейського є неправомірними, оскільки йому не наведено було законних підстав зупинки, не роз`яснено права та не забезпечено умов їх реалізації, проігноровані докази позивача, що свідчили про відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи зазначене просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА №4202230 від 05.03.2025 та закрити провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.04.2025, головуючим суддею визначено Сомок О.А. та матеріали передані для розгляду.

Ухвалою судді від 22 квітня 2025 року позовну заяву залишено без руху та надано час для усунення недоліків.

19 травня 2025 року ухвалою судді позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у адміністративній справі та ухвалено справу розглянути в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

26.05.2025 судом отримано від представника Департаменту патрульної поліції Єжової Є.Ю., яка діє на підставі довіреності заяву про залишення позовної заяви без розгляду у звязку з пропуском позивачем строку звернення до суду.

27.05.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву від Департаменту патрульної поліції з додатками (копією постанови та диском відеозапису).

Відзив мотивовано тим, що у позовній заяві позивач зазначає, що він не вчиняв інкримінованого правопорушення, а постанова винесена без будь яких доказів вчинення адмінправопорушення, а також поліцейськими було порушено права позивача та проігноровано докази позивача щодо відсутності події і складу правопорушення.

Вважають твердження позивача хибними, а позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню судом. Відповідно до винесеної Постанови, 05.03.2025 о 14 годині 07 хв. Водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Wolkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_1 , за адресою: Київська область, місто Біла Церква, вулиця Привокзальна, 8, не виконав вимоги дорожньої розмітки 1.1 «Суцільна лінія» здійснив її перетин, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, чим порушив п.8.5.1 ПДР, за що адміністративна відповідальність передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Поліцейський під час несення служби в місті Біла Церква став свідком перетину транспортним засобом «Wolkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_1 суцільної лінії дорожньої розмітки при перелаштуванні на крайню праву полосу по пішоходному переходу, та було прийнято рішення зупинити вище вказаний транспортний засіб водієм якого був позивач та останньому було повідомлено причину зупинки та суть вчиненого правопорушення. Після зупинки транспортного засобу поліцейський представився, назвав причину зупинки, та запитав чи бажає водій ознайомитись з доказами з відеоресстратора, на що Позивач погодився. Поліцейський ознайомив його з доказами вчиненого правопорушення шляхом надання відповідного відеозапису із відеореєстратора, встановленого в службовому авто. Докази вчинення адмінправопорушення відео з бодікамер та відеореєстратора зазначені в постанові.

Справу про адміністративне правопорушення стосовно порушення позивачем вимог ПДР було розглянуто відповідачем на місці вчинення адміністративного правопорушення. Перед початком розгляду справи про адміністративне правопорушення поліцейським було роз`яснено позивачу його права передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України.

Просили суд у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції відмовити в повному обсязі.

Під час судового розгляду представник позивача адвокат Тилик Т.М. позовні вимоги ОСОБА_1 підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Наполягав на тому, що ОСОБА_1 незаконно притягнуто до відповідальності, оскільки відео, на яке є посилання в постанові є недопустимим доказом і не може бути доказом вчинення позивачем правопорушення, так як поліцейським порушено порядок відеофіксації правопорушення. Вважає, що поліцейські заздалегідь планували зупинити транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 з метою притягнення його до відповідальності за керування у стані сп`яніння. Також посилався на порушення при винесенні постанови, а саме нероз`яснення прав позивачу та демонстрація відео правопорушення з телефону поліцейського. Щодо пропуску строку звернення до суду з адміністративним позовом, то вважав, що він пропущений з поважної причини. ОСОБА_1 14.03.2025 сплатив судовий збір і своєчасно здав позов у поштовому відділенні, але переплутав отримувача та помилково направив позовну заяву не до Білоцерківського міськрайонного суду, а в ППП в м.Біла Церква та Білоцерківському районі. Просив суд поновити позивачу строк звернення з адміністративним позовом.

Представник відповідача Єжова Є.Ю. під час судового розгляду просила відмовити у позовних вимогах позивача з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Також наполягала на пропуску ОСОБА_1 строку звернення з позовом до суду та просила застосувати наслідки такого пропуску.

Суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Так, оскаржуваною постановою у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованому не в автоматичному режимі серія ЕНА №4202230 від 05.03.2025, яка була винесена поліцейським 1 взводу 2 роти 1 батальйону ППП в м. Біла Церква та Білоцерківському районі УПП у Київській області ДПП рядовим поліції Синчуком Павлом Вячеславовичем позивача ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

В постанові зазначено, що 05.03.2025 о 14 годині 07 хв. водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_1 , за адресою: Київська область, місто Біла Церква, вулиця Привокзальна, 8 перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, чим порушив п.34 ПДР порушення вимог розмітки проїзної частини, за що адміністративна відповідальність передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП. Застосовано до ОСОБА_1 адміністративне стягнення - штраф у розмірі 340,00 гривень.

Постанова містить підпис ОСОБА_1 про ознайомлення з її змістом та отримання копії постанови.

10 квітня 2025 року через засоби поштового зв`язку АТ «Укрпошта» до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 .

За правилом ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови).

За змістом статті 289 КУпАП вбачається, що в разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Суд вважає, що строки звернення позивача до суду підлягають поновленню, зважаючи на таке. В позовній заяві ОСОБА_1 зазначив дату її підписання 14.03.2025. В цей же день ним було сплачено судовий збір за подачу позовної заяви до Білоцерківського міськрайонного суду. Проте, два екземпляри позовної заяви позивачем були направлені відповідачу. Після виявлення наявності двох екземплярів позовної заяви у відповідача, ним було переслано один екземпляр до Білоцерківського міськрайонного суду за належністю. Дані обставини визнаються сторонами у справі. Тобто, ОСОБА_1 у десятиденний строк оформив та подав позовну заяву до неналежного органу, що призвело до пропуску ним строку звернення до суду.

Перевіряючи правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності, суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

З переглянутого під час судового розгляду відеозапису, долученого представником відповідача до відзиву вбачається, що транспортний засіб «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_2 рухався по середній полосі руху перед поліцейським автомобілем і на пішоходному переході різко перелаштувався вправо та перетнув суцільну лінію та був зупинений працівником поліції. Також на відеозаписі зафіксовано процедуру розгляду адміністративної справи та винесення працівником поліції оскаржуваної постанови. З відео вбачається, що на вимогу ОСОБА_1 його ознайомлено з відео, а при складанні постанови роз`яснено його права та надано йому копію постанови.

Щодо доводів позивача про відсутність у постанові посилань на докази, якими підтверджується факт порушення останнім ПДР України, то суд їх відхиляє, як такі, що не відповідають матеріалам справи.

Так, поліцейським в п.7 оскаржуваної постанови зазначено, що до неї додається відео з нагрудної бодікамери Моторола 477064, відео з відеореєстратора 70 МАІ. Дані записи були також надані до суду та досліджені під час судового розгляду.

Суд вважає необгрунтованими доводи представника позивача про недопустимість доказів, а саме відеозаписів з бодікамери та відеореєстратора, оскільки фіксування поліцейським правопорушення за допомогою бодікамери Моторола 477064 та відеореєстратора 70 МАІ відповідає положенням Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, затвердженої наказом МВС №1026 від 18.12.2018.

Згідно положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 280 КУпАП встановлює, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

За приписами п. 1.9 Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху України передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Так, частиною 1 статті 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Главою 34 ПДР України зокрема передбачено, що горизонтальна розмітка має таке значення: 1.1 (вузька суцільна лінія) - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків (осьова розмітка) на дорогах з двома чи трьома (2 + 1) смугами руху в обох напрямках, позначає межі смуг руху у попутному напрямку (розділювальна розмітка), позначає межі проїзної частини, на які в`їзд заборонено (напрямні острівці та острівці безпеки); розділяє пішохідний і велосипедний рух на суміжних пішохідних та велосипедних доріжках, позначених знаком 4.18; розділяє смуги на велосипедних доріжках з двостороннім рухом у разі наближення до велосипедного переїзду, позначеного розміткою 1.15

Таким чином, рух транспортного засобу, який перетнув вузьку суцільну лінію дорожньої розмітки створює об`єктивну сторону правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 122 КУпАП.

Окрім того, обґрунтовуючи доводи позовної заяви позивач вказував, що 05.03.2025 поліцейські безпідставно його зупинили. Дана обставина не знайшла свого підтвердження під час судового розгляду.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Пунктом 1 частини 1 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Враховуючи те, що під час патрулювання поліцейськими було виявлено порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху, вони мали законне право його зупинити.

Обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 71 КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову, що відповідає правій позиції Верховного Суду, яка викладена у постановах від 14.03.2018 у справі № 760/2846/17 та від 14.02.2018 по справі № 536/583/17.

Суд зазначає, що відповідачем на дотримання вимог ч. 2 ст. 77 КАС України доведено правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності, адже зміст оскаржуваної постанови відображає склад адміністративного правопорушення.

В свою чергу, позивач до суду доказів своєї невинуватості не надав, хоча зазначав у позові, що поліцейський під час розгляду справи про адміністративне правопорушення проігнорував надані ним докази.

Перевіривши відповідність дій працівника поліції, вимогам закону, а також законність та обгрунтованість притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, суд дійшов висновку, що працівники поліції діяли в межах своїх повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та законами.

Судом встановлено, що оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.122 КУпАП складена повноважною особою, за своєю формою і змістом відповідає нормам чинного законодавства, при цьому розмір штрафу відповідає санкції статті.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №4202230 від 05.03.2025, якою на позивача накладено штраф у розмірі 340 грн. за вчинення ним адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 122 КУпАП є законною та не підлягає скасуванню. Тому в задоволенні позову необхідно відмовити.

Оскільки суд відмовляє в задоволенні позову, судові витрати понесені позивачем не підлягають розподілу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 9, 11, 12, 86, 99, 100, 159, 160, 162, 163, 186, 247 251, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Поновити пропущений строк для оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення серія ЕНА №4202230 від 05.03.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративне правопорушення та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ).

Відповідач: Департамент патрульної поліції (адреса місцезнаходження: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3, ).

Повний текст судового рішення складено 04 вересня 2025 року.

СуддяО. А. Сомок