Справа № 758/2850/25
Суддя: Якимець О. І.
Дата ухвалення: 2025-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 758/2850/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2025 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва в складі головуючого судді - Якимець О.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (участі) учасників справи (в письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в місті Києві Департаменту патрульної поліції про скасування постанови в справі про притягнення до адміністративної відповідальності,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся в суд із позовом до Управління патрульної поліції в місті Києві (далі - відповідач) у якому просить визнати протиправною та скасувати постанову від 19.02.2025 року серія ЕНА № 4104420 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього року, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену інспектором Управління патрульної поліції в м.Києві Самковим Є.П. за ч. 4 ст. 126 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 20400,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідно до змісту вищевказаної постанови ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 20 400,00 грн за те, що 19.02.2025 о 09:34:25 у м.Києві по Харківському шосе 203, здійснював рух на транспортному засобі Renault Logan, державний номерний знак НОМЕР_1 , не виконав вимогу д.з. 3.21 «в`їзд заборонено» та здійснив в`їзд у забороненому напрямку, чим порушив вимоги п. 8.4в Правил дорожнього руху; а під час перевірки документів було встановлено, що при цьому 30.07.2024 рішенням Вишгородського районного суду Київської області у справі №363/1447/24 був позбавлений права керування транспортними засобами строком на 1 рік, чим порушив вимоги ч. 10 статті 15 Закону України «Про дорожній рух» та пункту 2.1.а ПДР. Позивач зазначає, що будучи позбавленим права керування транспортними засобами на підставі рішення суду у справі №363/1447/24 від 30.07.2024, сумлінно виконує вказане рішення суду та, після набрання ним законної сили, жодного разу не здійснював керування транспортними засобами. 19 лютого 2025 року увесь день позивач перебував вдома, за зареєстрованим місцем проживання, та займався власними справами, а транспортний засіб Renault Logan, державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить позивачу на праві приватної власності, з дня набрання законної сили рішення Вишгородського районного суду Київської області, перебуває біля житлового будинку за місцем проживання позивача і ним ніхто не користується. Крім того, факт відсутності ОСОБА_1 під час складання оскаржуваної постанови підтверджується пустими рядками у пунктах 8 і 9 постанови (де має міститися підпис особи, яку притягнули до адміністративної відповідальності), відсутністю будь-яких доказів вчинення адміністративного правопорушення позивачем, а також взагалі перебування останнього 21.02.2025 за місцем складання оскаржуваної постанови. З урахуванням зазначеного, просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 11 березня 2025 року позовна заява прийнята для розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Представник відповідача Управління патрульної поліції в місті Києві направив до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що вимоги позивача, викладені у позові є безпідставними, а також такими, що не підлягають задоволенню. Зазначає, що під час здійснення контролю за дотриманням правил дорожнього руху його учасниками, екіпажем було виявлено транспортний засіб «RENAULT LOGAN», номерний знак НОМЕР_1 , який порушував правила дорожнього руху, а саме водій під час руху не виконав вимогу дорожнього знаку 3.21 «в`їзд заборонено» та здійснив в`їзд у забороненому напрямку, чим порушив вимоги п. 8.4. «в» ПДР України, Інспектор підійшовши до водія, представився, пояснив згідно ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» порушення правил останнім, та на підставі п. 2.4 (а) висунув законну вимогу водію пред`явити документи передбачені у п. 2.1 ПДР. Під час перевірки особи за допомого бази ІПНП «АРМОР», яким виявився позивач, було встановлено, а також перевірено на офіційному веб-порталі Судової влади України про те, що водій (позивач) позбавлений права керування транспортним засобом терміном на 1 рік, від 30 липня 2024 р., рішенням Вишгородського районного суду Київської області справа №363/1447/24. Результатом розгляду у апеляційній інстанції від 16.01.2025 залишено без змін рішення першої інстанції. Дата набрання законної сили: 16.01.2025. Таким чином, інспектор після з`ясування обставин справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному і повному з`ясуванні обставин справи в їх сукупності керуючись законодавством України і правосвідомістю прийняв рішення, вчинити дію скласти постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП. Також до відзиву долучено диск з відеозаписом з бодікамери поліцейського. За таких обставин відсутні підстави для скасування постанови з мотивів, які наведені у позовній заяві.

Дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи та надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом встановлено, що 19.02.2025 року інспектором Управління патрульної поліції в м.Києві Самковим Є.П. винесена постанова серії ЕНА № 4104420 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього року, зафіксоване не в автоматичному режимі. Згідно цієї постанови 19.02.2025 о 09:34:25 у м.Києві по Харківському шосе 203, водій ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) здійснював рух на транспортному засобі Renault Logan, державний номерний знак НОМЕР_1 , не виконав вимогу д.з. 3.21 «в`їзд заборонено» та здійснив в`їзд у забороненому напрямку, чим порушив вимоги п. 8.4в Правил дорожнього руху; під час перевірки документів було встановлено, що при цьому 30.07.2024 рішенням Вишгородського районного суду Київської області у справі №363/1447/24 був позбавлений права керування транспортними засобами строком на 1 рік, чим порушив вимоги ч. 10 статті 15 Закону України «Про дорожній рух» та порушив п. 2.1. «а» Правил дорожнього руху, а саме керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортним засобом. За вказане порушення позивача було притягнуто до відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП з накладенням штрафу в розмірі 20400,00 грн.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Згідно пункту 1.9. Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до підпункту «а» пункту 2.1 Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Пунктом 2.4 Правил дорожнього руху визначено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: а) пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1; б) дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; в) дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.

Частиною 4 статті 126 КУпАП передбачено, що керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Згідно частин 1, 2 статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту та до їх компетенції відповідно до підвідомчості відноситься частина 4 статті 126 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Системний аналіз вказаних норм дозволяє зробити висновок про те, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами (постанова Верховного Суду від 20.05.2020 у справі №524/5741/16-а).

Суд зазначає, що для притягнення особи до адміністративної відповідальності за частиною 4 статті 126 КУпАП обов`язковою умовою є наявність постанови суду, яка набрала законної сили, про позбавлення особи права на керування транспортними засобами.

Відповідно до даних з Єдиного державного реєстру судових рішень постановою Вишгородського районного суду Київської області від 30.07.2024 у справі №363/1447/24, яка набрала законної сили 16.01.2025, ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, накладено штраф у розмірі 17000,00 грн та позбавлено права керування транспортними засобами строком на один рік.

Згідно частини 2 статті 317-1 КУпАП особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права.

З наданих відповідачем відеофайлів до суду вбачається, що 19.02.2025 позивача, який керував автомобілем Renault Logan, д.н.з. НОМЕР_1 , було зупинено працівниками поліції та повідомлено, про порушення ним правил ПДР України. При перевірці особи позивача було встановлено, що такий керував транспортним засобом будучи позбавленим права керування постановою Вишгородського районного суду Київської області від 30.07.2024 у справі №363/1447/24, про що йому було повідомлено інспектором патрульної поліції, однак позивач зазначив, що наразі рішення суду оскаржене в апеляційному порядку, тому просить його відпустити та не притягувати до адміністративної відповідальності. Разом з тим, оскільки постанова суду набрала законної сили, ОСОБА_1 було повідомлено, що на нього буде складено адміністративні матеріали, зокрема, постанову за ч. 4 ст. 126 КУпАП, роз`яснено його права, та повідомлено про можливість оскарження вказаної постанови.

Відповідно до даних з Єдиного державного реєстру судових рішень постанова Вишгородського районного суду Київської області від 30.07.2024 у справі №363/1447/24 набрала законної сили 16.01.2025.

Отже станом на 19.02.2025 позивач був позбавлений права керування транспортними засобами.

Враховуючи наведене, суд вважає, що оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення є обґрунтована, прийнята у відповідності до положень чинного законодавства, а тому суд дійшов висновку, що всі викладені доводи позивача не спростовують вчинення ним адміністративного правопорушення, що оспорюється, а зводяться до намагання уникнути адміністративної відповідальності.

Суд не встановив порушень при складанні матеріалів в адміністративній справі, її розгляді та винесенні уповноваженим поліцейським постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, які б могли призвести до скасування оскаржуваної постанови.

Таким чином, оскільки суть адміністративного правопорушення, що передбачена частиною четвертою статті 126 КУпАП, яка викладена відповідачем в постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від серії ЕНА № 4104420 від 19.02.2025 року підтверджується належними та допустимими доказами, що в сукупності є підставою для визнання оскарженої постанови про адміністративне правопорушення щодо позивача за вчинення адміністративного правопорушення правомірною.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

У зв`язку з відмовою у позові, суд, відповідно до ст. 139 КАС України, вважає за необхідне понесені позивачем судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покласти на нього.

Керуючись ст. ст. 9, 72-77, 243, 246, 271, 272, 286 КАС України, суд, -

у х в а л и в:

У задоволені позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в місті Києві Департаменту патрульної поліції про скасування постанови в справі про притягнення до адміністративної відповідальності - відмовити.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О. І. Якимець