Справа № 420/27274/24
Суддя: Мельник-Томенко Ж.М.
Дата ухвалення: 2025-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

04 вересня 2025 року

м. Київ

справа №420/27274/24

адміністративне провадження №К/990/33462/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Мельник-Томенко Ж.М.,

суддів: Білак М.В., Жука А.В.,

перевіривши касаційну скаргу Управління капітального будівництва Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30.01.2025 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13.05.2025 у справі №420/27274/24 за позовом Управління капітального будівництва Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області до Південного офісу Держаудитслужби про визнання протиправним та скасування висновку про результати моніторингу процедури закупівлі,

УСТАНОВИВ:

Управління капітального будівництва Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області звернулось до суду із позовом до Південного офісу Держаудитслужби, в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати висновок про результати моніторингу процедури закупівлі №UA-2024-05-31-005836-a від 21.08.2024 Південного офісу Держаудитслужби.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30.01.2025, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13.05.2025, у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, 16.06.2025 Управління капітального будівництва Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області через підсистему «Електронний суд» подало касаційну скаргу до Верховного Суду, яка зареєстрована Судом 18.06.2025.

Ухвалою Верховного Суду від 31.07.2025 зазначену касаційну скаргу повернуто скаржнику.

07.08.2025 Управління капітального будівництва Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області через підсистему «Електронний суд» вдруге подало касаційну скаргу до Верховного Суду.

Враховуючи, що у період з 05.08.2025 по 18.08.2025 і з 20.08.2025 по 01.09.2025 суддя Мельник-Томенко Ж.М. перебувала у відпустці, питання щодо розгляду матеріалів касаційної скарги вирішується після виходу судді з відпустки.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.09.2025, який здійснено на підставі розпорядження в.о. заступника керівника Апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 02.09.2025 №1031/0/78-25, визначено визначено новий склад колегії суддів: головуючий суддя (суддя-доповідач) - Мельник-Томенко Ж.М., судді: Білак М.В., Жук А.В.

Встановлено, що скаржником до касаційної скарги долучено заяву про поновлення строку на касаційне оскарження, в обґрунтування якої зазначено, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції.

Згідно з частиною третьою статті 329 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу.

Судом встановлено, що згідно з відомостями "КП Діловодство спеціалізованого суду" копія ухвали Верховного Суду від 31.07.2025 про повернення касаційної скарги у справі №420/27274/24, провадження №К/990/25910/25, отримана скаржником 31.07.2025 о 19:00.

Повторно касаційну скаргу подано позивачем до Верховного Суду 07.08.2025.

З огляду на доводи, наведені позивачем в обґрунтування заяви про поновлення строку, враховуючи те, що повторно касаційну скаргу подано без суттєвих затримок та зайвих зволікань, наявні підстави для задоволення заяви про поновлення строку на касаційне оскарження.

За правилами частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Аналіз матеріалів касаційної скарги свідчить про її невідповідність вимогам статті 330 КАС України, в зв`язку з неналежним викладенням підстав касаційного оскарження.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Відповідно до вимог пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним і касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами.

У касаційній скарзі скаржник покликається на неврахування судом апеляційної інстанції висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 30.08.2024 у справі №160/16350/22.

Суд зазначає, що в разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі: 1) норми права, яку неправильно застосовано судами; 2) постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; 3) висновок судів, який суперечить позиції Верховного Суду; 4) в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга).

Під судовими рішеннями в подібних правовідносинах розуміються такі рішення, в яких має місце однакове правове регулювання спірних правовідносин.

Правовим висновком Верховного Суду є висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, сформульований внаслідок казуального тлумачення цієї норми при касаційному розгляді конкретної справи, та викладений у мотивувальній частині постанови Верховного Суду, прийнятої за наслідками такого розгляду.

Суд зауважує, що підставою для касаційного оскарження є неврахування висновку Верховного Суду саме щодо застосування норми права, а не будь-якого висновку, зробленого судом касаційної інстанції в мотивувальній частині постанови. Саме лише зазначення у постанові Верховного Суду норми права також не є його правовим висновком про те, як саме повинна застосовуватися норма права у подібних правовідносинах.

Отже, неврахування висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, як підстави для касаційного оскарження, має місце тоді, коли суд апеляційної інстанції, посилаючись на норму права, застосував її інакше (не так, в іншій спосіб витлумачив тощо), ніж це зробив Верховний Суд в іншій справі з подібними правовідносинами.

Не можна посилатися на неврахування висновку Верховного Суду, як на підставу для касаційного оскарження, якщо відмінність у судових рішеннях зумовлена неоднаковими фактичними обставинами справ, які мають юридичне значення, а не різним застосуванням норми.

Так, при встановленні доцільності посилання на постанови Верховного Суду, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, як на підставу для перегляду оскаржуваного рішення за пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, кожен правовий висновок Верховного Суду потребує оцінки на релевантність у двох аспектах: чи є правовідносини подібними та чи зберігає ця правова позиція юридичну силу до спірних правовідносин, зважаючи на редакцію відповідних законодавчих актів.

У такому випадку правовий висновок розглядається "не відірвано" від самого рішення, а через призму конкретних спірних правовідносин та відповідних застосовуваних редакцій нормативно-правових актів.

Водночас скаржником вказаних вимог не дотримано, оскільки, як слідує із оскаржуваних рішень, вказана постанова була врахована судом апеляційної інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення.

Так, колегія суддів у мотивувальній частині оскаржуваної постанови зазначила, що висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 30.08.2024 у справі №160/16350/22 не можуть бути враховані, оскільки вказана постанова винесена за інших фактичних обставин справи, у якій на відміну від цієї справи, у тендерній документації були відсутні деякі сторінки, що було наслідком технічної помилки під час завантаження документу.

Суд зауважує, що про такі обставини скаржнику вказувалось в ухвалах Верховного Суду від 03.07.2025 та від 31.07.2025. Проте, подаючи касаційну скаргу вдруге, позивачем повторно не дотримано вимог процесуального закону в частині посилання заявника на передбачені частиною п`ятою статті 328 КАС України підстави касаційного оскарження.

Разом з цим слід звернути увагу скаржника на тому, що правовідносини у цій справі та у справі №160/16350/22 не є подібними.

Так, у справі №160/16350/22 спір хоч і стосувався визнання протиправним та скасування висновку про результати моніторингу, проте висновок Верховного Суду у цій справі [відсутність у тендерній документації сторінок з розділами 6-9 (стор. 2-3 документу « 3.1 Договір досвід.PDF») аналогічного Договору поставки від 28.12.2020 №ЦРЕКМ/В-20178 свідчить про технічну помилку під час завантаження документу] зроблений в контексті того, що тендерна документація учасника містила документ, неповний за своїм змістом, який через технічну помилку було завантажено не у повному обсязі, тобто за відсутності певних його сторінок.

Обставини справи №420/27274/24, своєю чергою, пов`язані із відсутністю документа у складі тендерної пропозиції учасника в цілому, а не певної його частини.

Відтак, обставини означених справ є відмінними.

Суд зауважує, що посилання на практику Верховного Суду (без аналізу та врахування обставин справи, за яких судом касаційної інстанції було зроблено відповідні висновки, без доведення подібності правовідносин у справах) щодо оцінки того чи іншого аргументу, які зроблені на підставі встановлених фактичних обставин конкретної справи і наявних в матеріалах справи доказів, не є свідченням застосування судами попередніх інстанцій у цій справі норм матеріального права без урахування висновків Верховного Суду щодо їхнього застосування.

Ураховуючи наведене, Суд уважає недоведеним наявність підстави касаційного оскарження, визначеної пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

Суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, натомість, в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя статті 334 КАС України), а в подальшому саме в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення (частина перша статті 341 КАС України).

Відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.

Верховний Суд звертає увагу заявника, що на стадії відкриття касаційного провадження касаційній суд не перевіряє законність і обґрунтованість судових рішень, а перевіряє касаційну скаргу на предмет дотримання особою, яка її подає, вимог щодо форми і змісту касаційної скарги, а також дотримання строків реалізації права на касаційне оскарження.

З урахуванням змін до КАС України, внесених Законом України від 15.01.2020 №460-IX і які набрали чинності 08.02.2020, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття до розгляду і відкриття касаційного провадження.

Згідно з частиною другою статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього кодексу.

Отже, касаційна скарга не відповідає вимогам статті 330 КАС України, а тому відповідно до частини другої статті 332 КАС України Суд дійшов висновку про залишення її без руху зі встановленням особі, яка її подала, строку для усунення недоліків, а саме: надання скарги в новій редакції з доказами її надсилання іншим учасникам справи, у якій навести належні обґрунтування підстав касаційного оскарження судових рішень, передбачених пунктами 1-4 частини четвертої статті 328 КАС України.

Керуючись статтями 169, 248, 329, 330, 332 КАС України,

УХВАЛИВ:

Заяву Управління капітального будівництва Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області про поновлення строку на касаційне оскарження постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13.05.2025 у справі №420/27274/24 - задовольнити.

Визнати причини пропуску строку на касаційне оскарження поважними та поновити процесуальний строк.

Касаційну скаргу Управління капітального будівництва Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30.01.2025 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13.05.2025 у справі №420/27274/24 - залишити без руху.

Надати скаржнику строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги, зазначених у мотивувальній частині ухвали.

Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали в установлений судом строк касаційну скаргу буде повернуто.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

Ж.М. Мельник-Томенко

М.В. Білак

А.В. Жук ,

Судді Верховного Суду