Справа № 200/6404/25
Суддя: Давиденко Т.В.
Дата ухвалення: 2025-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про відвід судді

05 вересня 2025 року Справа №200/6404/25

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Давиденко Т.В.,

розглянувши питання про самовідвід судді у справі №200/6404/25

за позовом ОСОБА_1

до Головного Управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного Управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

05 вересня 2025 року суддею Давиденко Т.В. подано заяву про самовідвід, яка обґрунтована тим, що позивач ОСОБА_1 є колишнім колегою судді Давиденко Т.В. (в період з 2009 року по 2025 року працював на посаді судді Донецького окружного адміністративного суду, з них протягом певного періоду на посаді заступника голови суду).

Враховуючи наведене, суддя Давиденко Т.В. вважає, що є всі підстави для самовідводу у цій справі.

Розглянувши заяву про самовідвід, суд зазначає наступне.

Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.

Статтею 15 Кодексу суддівської етики, що затверджений рішенням XI чергового з`їзду суддів України від 22 лютого 2013 року, визначено, зокрема, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 36 Кодексу адміністративного судочинства України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

За наявності підстав, зазначених у статтях 36-38 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід (ч. 1 ст. 39 Кодексу).

У своїй практиці Європейський суд з прав людини розмежував суб`єктивний та об`єктивний підходи до безсторонності суду та вказав на можливість її перевірки різними способами. Так, у рішенні у справі «П`єрсак проти Бельгії» (Piersack v. Belgium) від 1 жовтня 1982 року, у п. 30 зазначено, що, не дивлячись на те, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередження чи схильності, її відсутність чи, навпаки, наявність може бути перевірена різними способами відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У цьому контексті можна провести розмежування між суб`єктивним підходом, що відображає особисті переконання конкретного судді з конкретної справи, і об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-який сумнів з цього приводу. Суд, суддя є безсторонні, поки зворотне не буде доведено. Будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є обґрунтований сумнів, повинен заявити самовідвід. Правосуддя повинне не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться (справа «Де Куббер проти Бельгії» (De Cubber v. Belgium), рішення від 26 жовтня 1984 року, п. 26).

Тобто, у зазначеному сенсі важливою є довіра, яку суди у демократичному суспільстві повинні викликати у громадськості, та відсутність будь-яких сумнівів в неупередженості або об`єктивності суду у стороннього спостерігача.

Відповідно до п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року № 2006/23, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Питання про самовідвід судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість (п.п. 1, 3 та 11 ст. 40 Кодексу адміністративного судочинства України).

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про обґрунтованість самовідводу, що є підставою для його задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення відводу (самовідводу) судді, який розглядає справу одноособово, адміністративна справа розглядається в тому самому адміністративному суді іншим суддею, який визначається в порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 36, 39, 40, 41, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву про самовідвід судді Давиденко Т.В. - задовольнити.

Відвести суддю Давиденко Тетяну Вікторівну від участі у розгляді справи №200/6404/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Матеріали адміністративної справи №200/6404/25 передати до відділу документообігу та архівної роботи Донецького окружного адміністративного суду для повторного розподілу автоматизованою системою документообігу справи між суддями.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя Т.В. Давиденко