Справа № 600/4193/25-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2025-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

04 вересня 2025 р. м. Чернівці Справа № 600/4193/25-а

Суддя Чернівецького окружного адміністративного суду Лелюк О.П., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії.

Позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області щодо не звільнення зі служби лейтенанта поліції ОСОБА_1 за його рапортом від 03 квітня 2025 року;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Чернівецькій області прийняти рішення про звільнення лейтенанта поліції ОСОБА_1 зі служби в поліції за пунктом 7 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» за його рапортом від 03 квітня 2025 року.

Згідно пункту 5 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Відтак, суд зазначає таке.

Строки звернення до адміністративного суду передбачені статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, відповідно до частини першої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини п`ятої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Згідно пункту 17 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Як вбачається зі змісту позову та заявлених у ньому вимог, позивач виражає незгоду з протиправною, на його думку, бездіяльністю відповідача щодо не звільнення його зі служби у поліції на підставі відповідного рапорту від 03 квітня 2025 року, зареєстрованого в Головному управлінні Національної поліції в Чернівецькій області 08 квітня 2025 року.

Враховуючи наведене, суд звертає увагу на те, що пунктом 64 Розділу VII Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29 липня 1991 року №114 (далі Положення №114) передбачено порядок звільнення осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу зі служби в запас (з постановкою на військовий облік).

Зокрема, підпунктом «ж» пункту 64 Розділу VII Положення №114, на який і посилається позивач у позові, визначено, що особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік), за власним бажанням при наявності поважних причин, що перешкоджають виконанню службових обов`язків.

Особи рядового і начальницького складу, які виявили бажання звільнитися зі служби за особистим проханням, попереджають прямого начальника органу внутрішніх справ про прийняте ними рішення не пізніш як за три місяці до дня звільнення, про що подають рапорт за командою (пункт 68 Розділу VII Положення №114).

Отже, законодавством передбачено право поліцейського звільнитися зі служби в поліції за власним бажанням. Водночас порядок звільнення з цієї підстави врегульований пунктом 68 Положення №114, яке є актом спеціального законодавства і встановлює, що особи рядового і начальницького складу, які виявили бажання звільнитися зі служби за особистим проханням, попереджають прямого начальника органу внутрішніх справ про прийняте ними рішення не пізніш як за три місяці до дня звільнення, про що подають рапорт за командою.

Таким чином, враховуючи встановлений частиною п`ятою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України місячний строк звернення до суду у справах щодо звільнення громадян з публічної служби, суд приходить до висновку, що позивач мав право звернутися до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області про визнання протиправною бездіяльність, яка полягає у не звільненні ОСОБА_1 зі служби в поліції на підставі поданого ним рапорту, починаючи з наступного дня після закінчення тримісячного терміну перебування на службі в поліції у зв`язку з поданням рапорту про звільнення зі служби за власним бажанням.

Як свідчить зміст поданого до суду позову, позивач визнає, що керівництво Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області було зобов`язано розглянути рапорт ОСОБА_1 про звільнення зі служби в поліції та впродовж тримісячного строку з дня його подання, тобто до 08 липня 2025 року, звільнити позивача зі служби в поліції.

Отже, встановлений законом строк, протягом якого позивач мав право звернутися до суду з цим позовом, фактично почався 09 липня 2025 року та тривав до 11 серпня 2025 року (09 та 10 серпня 2025 року вихідні дні) включно.

Між тим, з даним позовом позивач звернувся до суду лише 01 вересня 2025 року (згідно з відбитком штампу канцелярії суду на позові та дати документа, сформованого в системі "Електронний суд"), тобто з пропуском строку, встановленого частиною п`ятою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому суд зауважує, що отримання представником позивача від Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області відповіді на адвокатський запит від 18 липня 2025 року, оформленої листом від 28 липня (а не серпня, як помилково зазначено у позовній заяві) 2025 року №89017-2025, про що вказано у змісті позову, не змінює моменту, з якого безпосередньо позивач ОСОБА_1 був обізнаний про порушення своїх прав, на захист яких подано цей позов (з 09 липня 2025 року).

В аспекті наведеного варто зазначити і те, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Недотримання встановлених законом строків зумовлює чітко визначені юридичні наслідки.

Відповідно до частини першої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Згідно частини шостої статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Проте, всупереч наведеним нормам, позивачем до позову не було додано заяви (клопотання) про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду із зазначенням підстав пропуску цього строку та відповідних доказів.

Відповідно до частини першої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для залишення даної позовної заяви без руху.

Керуючись статтями 122, 123, 169, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії залишити без руху.

2. Встановити позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали шляхом подання заяви (клопотання) про поновлення строку звернення до суду й доказів поважності причин його пропуску.

3. Роз`яснити, що в разі невиконання вимог ухвали і не усунення недоліків у вказаний строк позовна заява буде вважатися не поданою і буде повернута особі, яка її подала на підставі пункту 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя О.П. Лелюк