Справа № 591/1145/25
Суддя: Сидоренко А. П.
Дата ухвалення: 2025-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 591/1145/25
Провадження № 2-а/591/70/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2025 року Зарічний районний суд м. Суми в особі судді Сидоренко А.П., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 в особі представника адвоката Кірілової Юлії Володимирівни до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною і скасування постанови, -

в с т а н о в и в:

03 лютого 2025 року ОСОБА_1 в особі представника адвоката Кірілової Ю.В. звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ІНФОРМАЦІЯ_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та свої вимоги обґрунтовує тим, що 23 січня 2025 року ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно позивача винесено постанову №Х 01/25-246 про притягнення його до відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Згідно тексту постанови, 23 січня 2025 року о 17.00 год. у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 було встановлено факт порушення громадянином ОСОБА_1 в особливий період під час дії правового режиму воєнного стану правил військового обліку в частині неявки до облікового органу та неподання своїх облікових даних, як передбачено пп. 8 п. 1 «Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» (Додаток 2) до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого Постановою КМУ від 30.12.2022 №1487, а саме не повідомив особисто в семиденний строк органам, в яких вони перебувають на військовому обліку, про зміну персональних даних, зазначених у статті 7 Закону України "Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів", а також не надав зазначеним органам документи, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених у статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію". Також згідно ч. 10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» встановлено обов`язок громадян України уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності Указом Президента України про оголошення мобілізації, затверджених Верховною Радою України, свої персональні дані військовозобов`язаного, резервістів, або у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки, що документально не підтверджене гр. ОСОБА_1 , чим вчинив правопорушення передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Як вбачається з тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 позивач 21 травня 2021 року виключений з військового обліку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_3 згідно ст. 37 п. 6 пп.6 Закону України«Про військовий обов`язок та військову службу».

Вказана обставина підтверджується також витягом з Резерв+, згідно якого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є не військовозобов`язаним та виключений з військового обліку.

Таким чином, факт виключення позивача з військового обліку свідчить про те, що позивач більше не є військовозобов`язаним та, відповідно не мав обов`язку щодо оновлення персональних даних, та повідомлення про зміну персональних даних чи надання документів, що підтверджують право на відстрочку, за що його неправомірно було притягнуто до адміністративної відповідальності.

Посилаючись на вищезазначене, просить поновити позивачу строк на оскарження постанови №Х01/25-246 від 23 січня 2025 року; визнати протиправною та скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 №Х01/25-246 від 23 січня 2025 року про накладення адміністративного стягнення на позивача за ч. 3 ст. 210 КУпАП; закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача за ч. 3 ст. 210 КУпАП; стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь позивача 605 грн. 60 коп. судового збору та витрати на правничу допомогу в сумі 5000 грн. 00 коп.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 14 лютого 2025 року поновлено позивачу строк звернення до суду з адміністративним позовом, відкрито провадження у справі за вказаним адміністративним позовом, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику часників справи.

11 лютого 2025 року представником позивача надано суду докази на підтвердження витрат на правничу правову допомогу за договором №03/03 від 03 лютого 2025 року.

28 лютого 2025 від представника ІНФОРМАЦІЯ_3 до суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якої заперечує проти позовних вимог.

Зазначає, що протокол від 15 січня 2025 року № Х 01/25-246 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч, 3 ст. 210-1 КУпАП. відносно позивача складено уповноваженою посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_3 , містить всі необхідні реквізити, в тому числі підписи свідків про відмову громадянина ОСОБА_1 від підписання даного протоколу.

Як вбачається із фабульної частини оскаржуваної постанови начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковника ОСОБА_2 № Х 01/25-246 від 23січня 2024 року, гр. ОСОБА_1 , в особливий період під час дії правового режиму воєнного стану порушив правила військового обліку в частині неявки до облікового органу та неподання своїх облікових даних, як передбачено пп. 8 п. 1 «Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» (Додаток 2) до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого Постановою КМУ від 30.12.2022 №1487, а саме не повідомив особисто в семиденний строк органам, в яких вони перебувають на військовому обліку, про зміну персональних даних, зазначених у статті 7 Закону України "Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів", а також не надав зазначеним органам документи, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених у статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію". Також згідно ч. 10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» встановлено обов`язок громадян України уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності Указом Президента України про оголошення мобілізації, затверджених Верховною Радою України, свої персональні дані військовозобов`язаного, резервістів, або у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки , що документально не підтверджене гр. ОСОБА_1 , чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Твердження представника позивача, щодо «відсутності у позивача статусу військовозобов`язаного у зв`язку з виключенням його із військового обліку 27.05.2021, наслідком чого у нього відсутній обов`язок щодо оновлення персональних даних, та повідомлення про зміну персональних даних чи надання документів, що підтверджують право на відстрочку вважає недоцільними, необґрунтованими та незаконним.

Відповідно інформації АІДС «Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» громадянин ОСОБА_1 21 лютого 2011 року було виключено з військового обліку, 27 травня 2021 року за результатами медичного огляду визнаний придатним для проходження військової служби, відповідно чого, 27.05.2021 року його було поновлено на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

П.2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» взяттю на військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, у відповідних підрозділах розвідувальних органів України підлягають громадяни України: які прибули після відбування покарання з установ виконання покарань.

Пп. 6 п. 6 ст 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», відповідно якої ОСОБА_1 виключено з військового обліку скасовано.

В свою чергу, ст. 27 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що у запас Збройних Сил України та інших військових формувань зараховуються громадяни України, які придатні за станом здоров`я до проходження військової служби в мирний або воєнний час і не досягли граничного віку перебування в запасі. Вони перебувають на військовому обліку в відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки та відповідних органах інших військових формувань.

Відповідно вимог ст. 4 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» Збройні Сили України та інші військові формування не можуть комплектуватися особами, які мають судимість за вчинення злочинів проти основ національної безпеки України, вчинення навмисного убивства двох або більше осіб, або вчиненого з особливою жорстокістю, або поєднаного із зґвалтуванням, або сексуальним насильством, або особливо тяжких корупційних чи кримінальних правопорушень чи мають судимість за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 152-156(1), 258-258(6), ч. 4 ст. 286(1), ст.. 348 Кримінального кодексу України, а також засудженими службовими особами, які згідно з п/п. 1п.3 примітки до ст. 368 Кримінального кодексу України займали особливо відповідальне становище, якщо така судимість не погашена або не знята в установленому законом порядку.

Тобто, враховуючи вищезазначені положення, слід зробити висновок, що ОСОБА_1 , як громадянин України, в особливий період, під час дії правового режиму воєнного стану, незалежно від наявності чи відсутності у нього статусу військовозобов`язаного, мав обов`язок з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_3 з метою уточнення облікових даних, проходження ВЛК та постановки на облік військовозобов`язаних.

Усвідомлюючи значення та протиправний характер своїх дій, порушуючи законодавство про мобілізацію, ОСОБА_1 не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 , за що його визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн.

Постанова № Х 01/25-246 від 23.01.2025 винесена начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 за результатом повного, всебічного, об`єктивного та неупередженого дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, з чітким дотриманням вимог нормативно-правових актів, з урахуванням встановленої законом процедури, на підставі наявних доказів, керуючись законом та правосвідомістю.

Прийняттю даного рішення передувало складання протоколу про адміністративне правопорушення, який повністю відповідає вимогам, формі та змісту, встановленими положеннями ст. 256 КУпАП.

Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у зв`язку з їх необґрунтованістю.

Щодо розміру витрат на правничу допомогу зазначає, що зважаючи на наявність у відкритому доступі Єдиного державного реєстру судових рішень вагомої кількості правових висновків, зроблених за результатом розгляду спорів з приводу оскарження рішень командирів (начальників) військових частин (установ) про накладення дисциплінарних стягнень за порушення військової дисципліни (спірні правовідносини не є новими у судовій практиці), зазначена в Акті виконаних робіт послуга зі складання адміністративного позову є роботою, котра не потребує значних зусиль та практичних навичок (адвокатом не докладено надмірних професійних вмінь для складання позовної заяви).

Правове супроводження ведення справи у судовому порядку адвокатом взагалі не здійснювалося, оскільки, як зазначалося вище, справа віднесена до категорії малозначних, які розглядаються судом у письмовому провадження без виклику сторін.

Надання усної консультації з приводу предмета спору, перевірка наданих для підготовки позовної заяви документів і направлення адміністративного позову до суду охоплюються загальною необхідністю здійснення захисту порушених інтересів Клієнта, є похідним та однорідним типом роботи, визначення вартісного вираження якої суперечить принципу розумності.

За викладених обставин вважає, що заявлені до відшкодування витрати на правничу допомогу, у випадку прийняття рішення не на користь суб`єкта владних повноважень, є безпідставними та необґрунтованими.

Посилаючись на вищезазначене, просить у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 відмовити у повному обсязі; відмовити у задоволенні заявлених вимог в частині відшкодування витрат, понесених на правову (правничу) допомогу адвоката по справі № 591/1145/25, в розмірі 5 000,00 грн. чи зменшити їх розмір у відповідності до принципів розумності, співмірності та необхідності (а.с.25-36).

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке.

Під час судового розгляду встановлено, що постановою від 23 січня 2025 року № 01/25-246 про накладення адміністративного стягнення позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн.

Зі змісту постанови вбачається, що 23 січня 2025 року о 17 год 00 хв. у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 було встановлено факт порушення громадянином ОСОБА_1 саме в особливий період під час дії правового режиму воєнного стану правил військового обліку в частині неявки до облікового органу та неподання своїх облікових даних, як передбачено підпунктом 8 пункту 1 " Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів" (Додаток 2) до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого Постановою КМУ від 30.12.2022 № 1487, а саме не повідомив особисто в семиденний строк органам, в яких вони перебувають на військовому обліку, про зміну персональних даних, зазначених у статті 7 Закону України "Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів", а також/або не надав зазначеним органам документи, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав визначених у статті 23 Закону України " Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію". Також згідно ч. 10 ст. 1 Закону України " Про військовий обов`язок та військову службу" ( в редакції від 11.04.2024 р.) встановлено обов`язок громадян України уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки, що документально не підтверджено гр. ОСОБА_1 , чим вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст.210 КУпАП (а.с.11).

З протоколу про адміністративне правопорушення від 15 січня 2025 року, на підставі якого була винесена постанова вбачається, що факт порушення позивачем було встановлено 15 січня 2025 року о 13 год. 12 хв. у приміщенні КУ СМКЛ №5 за адресою: АДРЕСА_2 , було встановлено факт порушення ОСОБА_1 підпункту 8 пункту 1 «Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого Постановою КМУ від 30 грудня 2022 року №1487, а саме не повідомив особисто в семиденний строк органам, в яких вони перебувають на військовому обліку, про зміну персональних даних, а також не надав зазначеним органам документи, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації (а.с. 32-зворот-33).

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 7 КпАП України провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями ч. 3 ст. 210 КпАП України встановлена відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період, що тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За приписами статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За приписами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8цього Кодексу.

Згідно зі ст. 280 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Аналізуючи наведений зміст положень кодексу слід констатувати, що особа може бути піддана адміністративному стягненню за вчинення певних дій, за яке передбачена відповідальність відповідною статтею. При розгляді справи посадова особа має встановити обставини вчинення правопорушення, тобто час, місце, спосіб та суть порушення.

Натомість оскаржувана постанова не містить відомостей про обставини вчинення правопорушення, у чому вони полягали й коли. Тобто з постанови неможливо встановити, які саме дії вчинила особа до якої застосоване стягнення.

Відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону України «Про військовий облік і військову службу» військовий облік усіх призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться за місцем їх проживання і відповідно до обсягу та деталізації поділяється на персонально-якісний, персонально-первинний та персональний.

Відповідно до пп. 8 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, зазначених в додатку 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого Постановою КМУ від 30 грудня 2022 року № 1487 призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні у випадку зміни персональних даних, зазначених у пунктах 7 та 7-1 частини першої статті 7 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», повідомляти про такі зміни в семиденний строк через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста або особисто шляхом прибуття до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки чи його відділу (для військовозобов`язаних та резервістів СБУ чи розвідувальних органів - до відповідного органу СБУ чи розвідувального органу України). Такі персональні дані можуть повідомлятися не частіше ніж один раз на сім днів через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста.

Проте, в постанові №01/25-246 від 23січня 2025 року у справі про адміністративне правопорушення не зазначено, які саме облікові дані військовозобов`язаного відповідно до наведеного Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року №1487 не було повідомлено позивачем, а також не надано належних та допустимих доказів на підтвердження наявності обставин зміни персональних даних, зазначених у ст. 7 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів».

Також позивачем не доведено обставин наявності у позивача права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, з приводу ненадання інформації про яку його притягнуто до адміністративної відповідальності за вказаною постановою.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідачем не надано доказів на спростування доводів позивача.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Наведеним положенням кореспондують норми статті 293 КУпАП, якими регламентовано повноваження органу, який розглядає скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Так, орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень:

1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення;

2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд;

3) скасовує постанову і закриває справу;

4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи, що відповідачем не доведено наявності у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача підлягає закриттю.

Щодо розподілу судових витрат.

З урахуванням статті 139 КАС України та задоволення позову, судовий збір підлягає відшкодуванню з відповідача на користь позивача.

Позивачем понесено документально підтверджені витрати за сплату судового збору у розмірі 605,60 грн.

Таким чином, на підставі ч. 1 ст. 139 КАС України на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 , як юридичної особи, структурним підрозділом якої є ІНФОРМАЦІЯ_5 , підлягає стягненню судовий збір у розмірі 605,60 грн., сплачений при зверненні до суду із вказаною позовною заявою.

Представник позивача звернулась до суду із заявою про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. На підтвердження понесених стороною позивача витрат на правничу допомогу в сумі 5000 грн. надано: договір про надання професійної правничої допомоги від 03 лютого 2025 року; детальний опис наданих послуг виконаних адвокатом та копію квитанції про сплату позивачем 5000 грн. на користь адвоката Кірілової Ю.В.

Так, ч. 1 ст. 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи (п. 1, 5 ч. 3 ст. 132 КАС України).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 4 ст. 137 КАС України).

Крім того, ч. 5 ст. 134 КАС України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 134 КАС України).

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 160/19098/21 від 01 лютого 2023 року).

Таким чином, суд вважає що заявлений представником позивача розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, який підлягає відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань, є завищеним та неспівмірним з обсягом наданих адвокатом послуг, а тому приходить до висновку, що заяву необхідно задовольнити частково, а розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката в суді першої інстанції, підлягає зменшенню та відшкодуванню в загальній сумі 3000,00 грн.

Керуючись ст.ст.5,8,14,22,72-79,136,139, 211, 220,241-246,250,271,286 КАС України,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 в особі представника адвоката Кірілової Юлії Володимирівни до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною і скасування постанови задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення №01/25-246 від 23 січня 2025 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 , підполковником ОСОБА_3 відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст.210 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 605 грн. 60 коп. та 3000 грн. 00 коп. витрат на правову допомогу.

Рішення суду може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складання повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_5 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_5 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 .

Суддя А.П.Сидоренко