Справа № 280/3008/25
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2025-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

03 вересня 2025 року м. Дніпросправа № 280/3008/25

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Добродняк І.Ю., Суховарова А.В.,

за участю секретаря судового засідання Поспєлової А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 28 травня 2025 року (суддя Сіпака А.В.) у справі №280/3008/25 за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и В :

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

визнати протиправним рішення про відмову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про яке поінформовано у листі від 24.03.2025 №21902-2-261, у належному виконанні рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 20.02.2024 по справі №280/3060/23 (виконавчий лист Запорізького окружного адміністративного суду від 21.11.2024 по справі №280/3060/23) про зобов`язання ГУ ПФУ в Запорізькій області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, на підставі довідок Господарського суду Запорізької області від 05.03.2020 № 05-62/16, від 25.01.2021 № 05-62/03 та від 16.02.2022 №05-62/06, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020;

зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) вчинити всі встановлені Законом України Про виконавче провадження виконавчі дії з примусового виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 20.02.2024 по справі №280/3060/23 (виконавчого листа Запорізького окружного адміністративного суду від 21.11.2024 по справі №280/3060/23 про зобов`язання ГУ ПФУ в Запорізькій області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, на підставі довідок Господарського суду Запорізької області від 05.03.2020 № 05-62/16, від 25.01.2021 № 05-62/03 та від 16.02.2022 №05-62/06, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19 лютого 2020 року), яке полягає у здійсненні Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області перерахунку та виплати

ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, на підставі довідок Господарського суду Запорізької області від 05.03.2020 № 05-62/16, від 25.01.2021 № 05-62/03 та від 16.02.2022 №05-62/06, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020 та з врахуванням набувших законної сили постанови Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12.12.2016 у справі №335/11789/16-а та рішення Запорізького окружного адміністративного від 16.10.2018 по справі №808/2591/18, а саме: встановивши ОСОБА_1 довічно грошове утримання судді в місячному розмірі 102157,2 грн., із розрахунку загального проценту розрахунку пенсії від заробітку - 90%, нарахуванні заборгованості за минулий період з 18.02.2020 в сумі 1 486 486,80 грн., та виплату вказаних сум.

Підставами позову визначено невжиття заходів щодо примусового виконання рішень судів, які стосувалися перерахунку позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

РішеннямПостановою Запорізького окружного адміністративного суду від 28 травня 2025 року позов задоволено частково:

визнано протиправною бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо неналежного здійснення примусового виконання виконавчого листа №280/3060/23, виданого 21.11.2024 Запорізьким окружним адміністративним судом, у ВП №76627812;

зобов`язано Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) вжити заходи необхідні для примусового виконання виконавчого листа №280/3060/23, виданого 21.11.2024 Запорізьким окружним адміністративним судом, у ВП №76627812, визначені Законом України Про виконавче провадження, з урахуванням висновків суду.

Частково задовольняючи позову суд першої інстанції виходив з того, що встановлені у цій справі обставини не дають підстав для висновку про те, що державним виконавцем було вжито усіх необхідних та можливих заходів з примусового виконання виконавчого листа №280/3060/23, виданого 21.11.2024 Запорізьким окружним адміністративним судом, про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, на підставі довідок Господарського суду Запорізької області від 05.03.2020 № 05-62/16, від 25.01.2021 № 05-62/03 та від 16.02.2022 №05-62/06, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19 лютого 2020 року.

Суд встановив, що на виконання вказаного рішення суду боржником Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області, здійснено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці внаслідок чого виникли заборгованість у розмірі 1 047 665,79грн., яка підлягає сплаті на користь позивача, але фактично сплачена не була.

Суд зазначив, що відповідачем не було перевірено повідомлені боржником обставини, не надано оцінки наявності поважних причин не проведення виплати заборгованості ОСОБА_1 та вжиття боржником заходів щодо виділення бюджетних коштів для здійснення відповідної виплати, не встановлено вини та умислу щодо невиконання виконавчого листа, не встановлено факту невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

З цих підстав суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову. Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, відповідач посилається на те, що ним вжитті усі можливі заходи щодо примусового виконання рішення суду. Невиконання рішення суду, в частині виплати перерахованих сум щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, пов`язано з відсутністю відповідного бюджетного фінансування, що позбавляє боржника можливості сплатити позивачу виниклу внаслідок перерахунку заборгованість у розмірі 1 047 665,79грн. У свою чергу, як зазначає відповідач, вказані обставини відсутність бюджетного фінансування, є поважною причиною невиконання рішення суду, що, виходячи із усталеної практики Верховного Суду, унеможливлює застосування до боржника відповідних штрафних санкцій за невиконання рішення суду чи інших заходів, передбачених Законом України «Про виконавче провадження». Крім цього, відповідач звертає увагу на те, що судом фактично зобов`язано державного виконавця вжити заходів, які стосуються виконання рішень суду майнового характеру, а не зобов`язального, що має місце у спірному випадку.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження № 76627812 з примусового виконання виконавчого листа №280/3060/23, виданого 21.11.2024 Запорізьким окружним адміністративним судом, про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, на підставі довідок Господарського суду Запорізької області від 05.03.2020 № 05-62/16, від 25.01.2021 № 05-62/03 та від 16.02.2022 №05-62/06, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19 лютого 2020 року.

У відповідності до вимог статей 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України Про виконавче провадження, 02.12.2024 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №76627812.

07.03.2025 представник позивача звернувся із завою до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про початок примусового виконання рішення суду, в якій просив розпочати проведення виконавчих дій з примусового виконання виконавчого листа Запорізького окружного адміністративного суду від 21.11.2024 по справі №280/3060/23 про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з урахуванням того, що перерахунок щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 , як судді у відставці, має здійснюватися із розрахунку 90% від суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді, що становить 102 157,20 грн. щомісячно.

Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) листом від 24.03.2025 вих. №21902-2-261 з посиланням на приписи ч.2 ст. 18 Закону України Про виконавче провадження повідомив представника позивача про те, що виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та впорядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Відсутні підстави для застосування до боржника Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області у межах виконавчого провадження № 76627812 заходів примусового виконання. Додатково повідомлено про те, що стягувач що стягувач також наділений правом, передбаченим статтями 254, 381, 383 КАС України, звернутися до Запорізького окружного адміністративного суду із заявами про роз`яснення судового рішення, встановлення судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень боржником на виконання рішення суду.

Не погодившись з таким рішенням відповідача щодо відмови у належному виконанні судового рішення, вважаючи його протиправним, позивач звернувся з позовом до суду.

За наслідками перегляду справи суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Так, виконання судового рішення, як завершальна стадія судового провадження, є невід`ємним елементом права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, складовою права на справедливий суд.

У відповідності до положень статті 1 Закону України Про виконавче провадження №1404-VIII від 02.06.2016 р. (далі - Закон №1404), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із ч. 1 ст. 5 Закону №1404, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Частиною 1 статті 18 Закону №1404 передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

У спірному випадку встановлено, що на виконання рішення суду у справі №280/3060/23 боржником Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області, здійснено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці внаслідок чого виникли заборгованість у розмірі 1 047 665,79грн., яка підлягає сплаті на користь позивача, але фактично сплачена не була.

Боржником на адресу ДВС надано пояснення щодо повного та фактичного виконання рішення суду суть якого зводиться до того, що виплата заборгованості, яка виникла внаслідок перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці можлива за наявності відповідного бюджетного фінансування з Державного бюджету України, оскільки ГУ ПФУ в Запорізькій області не є розпорядником бюджетних коштів на виплату пенсій за рішенням суду та не має власних коштів для цих цілей.

Тобто, у спірному випадку встановлено, що фактично рішення суду у справі №280/3060/23 у повному обсязі не виконано.

Встановивши такі обставини справи, суд першої інстанції обгрунтовано звернув увагу на те, що відповідачем не було перевірено повідомлені боржником обставини, не надано оцінки наявності поважних причин не проведення позивачем виплати заборгованості ОСОБА_1 та вжиття боржником заходів щодо виділення бюджетних коштів для здійснення відповідної виплати, не встановлено вини та умислу щодо невиконання виконавчого листа, не встановлено факту невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Відповідач в апеляційній скарзі, не спростовуючи обставини, про які зазначив суд першої інстанції, вказує на те, що невиконання рішення суду, в частині виплати перерахованих сум щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, що пов`язано з відсутністю відповідного бюджетного фінансування, є поважною причиною невиконання рішення суду, що, виходячи із усталеної практики Верховного Суду, унеможливлює застосування до боржника відповідних штрафних санкцій за невиконання рішення суду.

Суд апеляційної інстанції не ставить під сумнів такі твердження відповідача з посиланням на відповідні висновки Верховного Суду, але звертає увагу на те, що підставою для звільнення від відповідальності за невиконання рішення суду можуть бути виключно обставини, які беззаперечно вказують на наявність поважних причин не виконання рішення суду. При цьому, такі обставини повинні бути встановлені, у спірному випадку, під час виконавчого провадження. Але, відповідачем, як під час розгляду справи судом першої інстанції так і під час апеляційного провадження, не було надано жодних доказів того, що ним були встановлені обставини, які свідчать про поважність причин не виконання боржником рішення суду. Сам факт отримання листа від боржника без перевірки обставин, які в ньому викладені та без з`ясування фактичних підстав не виконання рішення суду та вжитих заходів боржником щодо виконання рішення суду, не може бути належним та достовірним доказом того, що рішення суду не виконано в повному обсязі з поважних причин.

З цих підстав суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у спірному випадку відповідачем не було доведено того, що державним виконавцем вжито усіх необхідних та можливих заходів задля виконання рішення суду у повному обсязі.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що судом фактично зобов`язано державного виконавця вжити заходів, які стосуються виконання рішень суду майнового характеру, а не зобов`язального, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки рішенням суду не було зобов`язано відповідача вжити тих чи інших заходів (конкретно визначених), передбачених Законом в процедурі примусового виконання рішень. Суд, враховуючи дискреційні повноваження державного виконавця в процедурі примусового виконання рішень, зобов`язав відповідача вжити необхідних заходів для виконання рішення суду, а конкретні заходи, виходячи із встановлених обставин, повинен визначати сам державний виконавець.

Підсумовуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим підстав для його скасування не існує.

На підставі викладеного, керуючись п.1ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) залишити без задоволення, а рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 28 травня 2025 року у справі №280/3008/25 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку у строки, визначені ст. 329 КАС України.

Вступну та резолютивну частини проголошено 03.09.2025

Повний текст складено 04.09.2025

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя І.Ю. Добродняк

суддя А.В. Суховаров