Справа № 420/8845/25
Суддя: Потоцька Н.В.
Дата ухвалення: 2025-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/8845/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткове)

08 вересня 2025 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Потоцької Н.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) заяву представника ОСОБА_1 (адвоката Михайлова Олександра Миколайовича) за вхід. №73755/25 від 21.07.2025 року про ухвалення додаткового рішення,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебувала справа за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15.07.2025 року адміністративний позов задоволено повністю.

Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо невнесення актуальних відомостей в Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів щодо ОСОБА_1 про виключення з військового обліку, відповідно до запису у військовому квитку НОМЕР_1 від 18.12.2001 та довідки ВЛК №8/2004 від 25.05.2023 року.

Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 внести актуальні відомості до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів щодо ОСОБА_1 про виключення його з військового обліку, відповідно до запису у військовому квитку НОМЕР_1 від 18.12.2001 та довідки ВЛК №8/2004 від 25.05.2023 року.

21.07.2025 року до суду за вхід. №73755/25 від представника позивача, адвоката Михайлова Олександра Миколайовича (свідоцтво серія ОД №004543 від 27.08.2021 р.), надійшла заява, в якій представник просить:

- Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 (09820578) судові витрати у сумі 124 718, 96 (сто двадцять чотири тисячі сімсот вісімнадцять гривень 96 копійок).

05.09.2025 року до суду за вхід. №ЕП/13862/25 від представника ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшли заперечення на заяву про стягнення витрат на правничу допомогу.

Розглянувши подану заяву, суд вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до положень ч. 1-3 ст. 252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Відповідно до частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частини 2, 3 ст. 132 КАС України закріплюють, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З аналізу матеріалів справи, зокрема адміністративного позову, резолютивної частини рішення, вбачається, що при винесенні рішення по справі №420/8845/25 питання щодо повернення сплаченого судового збору не вирішувалось.

Разом з тим суд зазначає, що позивачем заявлені вимоги немайнового характеру, за які було сплачено судовий збір у сумі 968,96 грн, що підтверджується наявною в матеріалах справи квитанцією №0.0..1 від 26.03.2025 року.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» та ст. 6 КАСУ, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії», заява №34884/97, п. 30).

Частиною 1 статті 22 Бюджетного кодексу України встановлено, що за обсягом наданих повноважень розпорядники бюджетних коштів поділяються на головних розпорядників бюджетних коштів та розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня.

Головними розпорядниками бюджетних коштів можуть бути виключно:

за бюджетними призначеннями, визначеними законом про Державний бюджет України, - установи, уповноважені забезпечувати діяльність Верховної Ради України, Президента України, Кабінету Міністрів України в особі їх керівників; міністерства, Національне антикорупційне бюро України, Конституційний Суд України, Верховний Суд, вищі спеціалізовані суди, Вища рада правосуддя та інші органи, безпосередньо визначені Конституцією України, в особі їх керівників, а також Державна судова адміністрація України, Національна академія наук України, Національна академія аграрних наук України, Національна академія медичних наук України, Національна академія педагогічних наук України, Національна академія правових наук України, Національна академія мистецтв України, інші установи, уповноважені законом або Кабінетом Міністрів України на реалізацію державної політики у відповідній сфері, в особі їх керівників (пункт 1 частини 2 статті 22 Бюджетного кодексу України).

З урахуванням національного законодавства та практики ЄСПЛ суд вважає правомірним стягнення з ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок бюджетних асигнувань на користь Позивача суми судового збору за подання адміністративного позову щодо задоволених вимог, оскільки вона була фактично сплачена, зарахована на відповідний рахунок і була «неминучою», так як сплата судового збору є умовою для відкриття провадження по справі.

Щодо вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу.

Згідно ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Частиною 1 ст. 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно із п.3 ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частинами 4, 5 ст. 134 КАС України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно із ч.ч. 6, 7 ст. 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Зазначене відповідає алгоритму дій викладеному в постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 червня 2019 року у справі № 9901/350/18

Частиною 7 статті 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Положеннями ч.3-5 ст.143 КАС України передбачено, що якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.

Відповідно до статті 30 Закону України від 05.07.2012 № 5076-VІ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Представником позивача на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу надані наступні документи: договір про надання правничої (правової) допомоги від 11.02.2025 року, додаток від 13.02.2025 року до договору про надання правничої (правової) допомоги від 11.02.2025 року, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серія ОД №004543 від 27.08.2021 та ордер серія ВН №1493090 від 23.03.2025 року.

Відповідно до умов п. 3 «ЦІНА. РОЗРАХУНКИ» Договору, з урахуванням змін в додатку від 13.02.2025 року, визначено наступне.

3.1. Гонорар має фіксований розмір:

3.1.1. 750$ (сімсот п`ятдесят доларів США) еквівалент: 31 125 (тридцять одна тисяча сто двадцять п`ять) гривень та є частиною цілого (загального) гонорару Адвоката; включає допомогу Клієнту щодо позасудового приведення відомостей, зазначених у військовому квитку Клієнта визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку, відомостям, що містяться у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів до відповідності (тотожності) за п. 1.2.1.).

3.1.2. 1 250$ (одна тисяча двісті п`ятдесят доларів США) еквівалент: 52 500 (п`ятдесят дві тисячі п`ятсот) гривень та є частиною цілого (загального) гонорару Адвоката; включає допомогу Клієнту щодо судового захисту права приведення відомостей, зазначених у військовому квитку Клієнта визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку, відомостям, що містяться у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів до відповідності (тотожності) за п. 1.2.2.).

3.1.3. У разі відмови Клієнта від предмета доручення та/або допомоги Адвоката за будь яким абзацом п. 1.2., у разі діянь Клієнта, що спричинили затримку фактичного виконання Договору та перебувають у нерозривному зв`язку із виною Клієнта, введення Клієнтом в оману Адвоката щодо фактичних обставин предмета Доручення та/або наявності документів, що посилається Клієнт, Договір вважається припинений за ініціативою одностороннім розірванням Клієнта. Всі зобов`язання Адвоката перед Клієнтом до моменту Клієнтом одностороннього розірвання Договору вважаються виконаними повно та послідуючі анульованими. Гонорар фактично отриманий від Клієнта не повертається.

3.2. Гонорар успіху: 20%-40% від гонорару за п. 3.1. та згодою Сторін окреслюється у письмовій формі, додатково.

3.3. Витрати (кошти), пов`язані з виконанням доручення за п. п. 3.1.1-3.1.2. (адресування кореспонденції, оплата судового збору, державного мита, банківської комісії тощо, ПММ) попередньо: 100,00 доларів США та має еквівалент 4 150 (чотири тисячі сто п`ятдесят) гривень (м. Одеса).

Збільшених фактичних витрат (певних додаткових видів) погоджується Сторонами, та окреслюється додатково. Витрати (кошти), пов`язані з виконанням доручення за п. п. 3.1.1-3.1.2. оплачуються окремо, самостійно за кожним з окреслених пунктів. Клієнтові залишок суми, окресленої в абз. 1 п. 3.3. Договору не повертається.

3.4. Не пізніше 1 (однієї) доби, що передує закінченню дії Договору Сторони складають акт приймання-передачі.

3.5. Клієнт передбачувані фактичні витрати (п. п. 2.2., 3.1.-3.2. Договору) оплачує повністю та у строк 3 (трьох) діб, що передує даті припинення дії Договору, однак не пізніше 1 (однієї) доби, що передує закінченню дії Договору.

3.6. В акті тезово та недетально окреслюється фактично реалізований вид правничої (правової) допомоги, особистий підпис або КЕП/ЦЕП Сторони.

Акт адресується Сторонами суб`єктом поштової, та/або кур`єрської діяльності.

Акт вважається підписаним, якщо протягом 5 (п`яти) діб з моменту отримання Сторони не адресували заперечення (письмова форма) по суті.

В акті Сторони можуть змінити порядок, строк оплати отриманої Клієнтом правничої (правової) допомоги; Сторони керуються зміненими умовами, відповідно.

Як вбачається з внесених сторонами змін до Договору та у зв`язку з тим, що до суду не надано детального опису виконаних робіт чи будь яких інших доказів крім договору та додатку, суд позбавлений можливості оцінити фактично понесені витрати Позивача на підставі, зокрема, виставленого рахунку за надані правові послуги, перелік яких, відповідно, погоджений сторонами в акті приймання-передачі наданих послу, як і позбавлений можливості переконатися у реальній платоспроможності Позивача відповідно до погоджених умов Договору на підставі квитанції про сплату коштів на рахунок адвоката Михайлова О.М.

У зв`язку з вказаним, суд обмежується оцінкою співмірності між предметом спору, обсягом вчинених адвокатом Михайловим О.М. дій по досудовому та судовому врегулюванню спору, які підтверджені наявними в матеріалах справи доказами та сумою заявлених витрат на правничу допомогу.

Предметом спору у даній справі були відносини щодо внесення актуальних персональних даних до Єдиного державного Реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів в частині виключення з військового обліку.

Вказана категорія справ з аналізу бази КП «ДСС» та ЄДРСР, з урахуванням введеного в Україні військового стану та оголошеної мобілізації, є досить поширеною з великою кількістю судових рішень та відносно сталою нормативною базою.

Також судом оцінені в сукупності докази, які наявні в матеріалах справи щодо підтвердження досудового врегулювання спору адвокатом Михайловим О.М., залученості його до судового розгляду справи тощо

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 17.09.2019 року у справі № 810/3806/18, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на правову допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості і верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним, враховуючи такі критерії як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторін.

Із практики Європейського суду з прав людини, зокрема з рішень у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015 року № 71660/11, у справі «Гімайдуліна та інші проти України» від 10.12.2009 року №30675/06, № 30785/06, № 32818/06, № 34468/06 та № 49001/06, у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006 року № 72277/01, у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004 року № 66561/01, вбачаєтьтея, що заявник мас право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обгрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia) від 28.11.2002 р. № 58442/00 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Аналогічна практика прослідковуються у постановах Верховного Суду від 17.05.2023 року у справі № 560/3073/20, від 10.11.2022 року у справі № 2040/6997/18, від 24.02.2022 року у справі № 520/14519/19, від 13.02.2019 р. у справі № 756/2114/17 тощо.

Таким чином, суд може зменшити розмір судових витрат, якщо: - заявлені судові витрати завищені, враховуючи обставини справи (ціна позову, тривалість справи, виклик свідків, призначення експертизи тощо); - суду не було надано достатніх доказів фактичного здійснення витрат (відсутні акт прийому-передачі юридичних послуг, платіжне доручення та квитанції про сплату за надані послуги тощо); - заявлені судові витрати були недоцільні або не обов`язкові (не підтверджена нагальна потреба у вивченні додаткових джерел права, завищений обсяг часу на технічну підготовку документів тощо).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.11.2022 року у справі №922/1964/21 робить висновок, що у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо. Також у цій постанові вказано, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (вказаний правовий висновок викладено в додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц та в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18).

У постанові Касаційного адміністративного суду Верховного суду від 12.05.2023 року у справі № 826/8110/16 викладено висновок, що витрати на правову допомогу відшкодовуються лише у тому випадку, якщо правова допомога реально надавалася в справі тією особою або особами, які одержали за це плату, та їх сплата підтверджується відповідними фінансовими документами.

Також суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін: вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом (аналогічний висновок викладено в додатковій постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.02.2022 року у справі № 925/1545/20).

Верховний Суд при зменшенні витрат на правову допомогу також враховує: чи змінювалася правова позиція сторін у справі в судах першої, апеляційної та касаційної інстанції; чи потрібно було адвокату вивчати додаткові джерела права, законодавство, що регулює спір у справі, документи та доводи, якими протилежні сторони у справі обґрунтували свої вимоги, та інші обставини (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01.12.2021 року у справі № 910/20852/20).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

З урахуванням зазначеного, суд вважає, що розмір понесених позивачем витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 6000,00 грн є обґрунтованим та пропорційною до предмета спору, об`єму та складності справи.

Керуючись ст.ст. 134, 139, 252, 293-297 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 (адвоката Михайлова Олександра Миколайовича) за вхід. №73755/25 від 21.07.2025 року про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса: АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати зі сплати судового збору за подання адміністративного позову, сплаченого відповідно до квитанції №0.0..1 від 26.03.2025 року у сумі 968,96 грн (дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 копійок) та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн (шість тисяч гривень 00 копійок).

В іншій частині вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили згідно ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293-297 та п. 15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 )

ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса: АДРЕСА_3 )

ІНФОРМАЦІЯ_3 (адреса: АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 )

Третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_2 (адреса: АДРЕСА_4 , ЄДРПОУ НОМЕР_4 )

Головуючий суддя Нінель ПОТОЦЬКА