Справа № 420/14719/25
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2025-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/14719/25

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Димерлія О.О.,

суддів Вербицької Н.В., Шляхтицького О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23.06.2025 року у справі №420/14719/25 за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови від 28.04.2025 року ВП №75970077

У С Т А Н О В И В:

12 травня 2025 року Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі позивач) звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, у якій просило:

- визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 28.04.2025 року ВП №75970077 про накладення штрафу у розмірі 5100 грн.

Вимоги адміністративного позову мотивовано тим, що незважаючи на виконання пенсійним органом судового рішення в межах повноважень та не враховуючи роз`яснення, викладені у листі від 16.09.2024 року №1500-039-5/141541, державним виконавцем безпідставно винесено постанову про накладення на ГУ ПФУ в Одеській області штрафу у розмірі 5100 грн. за невиконання вимог судового рішення.

За наслідками розгляду зазначеної справи Одеським окружним адміністративним судом 23 червня 2025 року прийнято судове рішення, яким у задоволенні позову Головного управління ПФУ в Одеській області відмовлено у повному обсязі.

Вирішуючи спір та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції вказав про те, що до прийняття державним виконавцем оскаржуваної постанови пенсійним органом не надано відповідних та належних доказів виконання вимог судового рішення.

Враховуючи викладене, суд попередньої інстанції дійшов висновку, що оскаржувана постанова про накладення штрафу у розмірі 5100 грн. є правомірною, прийнятою відповідачем на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, Головним управлінням ПФУ в Одеській області (далі скаржник) подано апеляційну скаргу, у якій посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить апеляційний суд скасувати оскаржуване рішення суду та прийняти нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що на адресу Головного управління надійшла постанова державного виконавця про відкриття виконавчого провадження ВП №75970077 за виконавчим листом №420/28172/23. На її виконання, Головним управлінням скеровано на адресу органу державної виконавчої служби лист від 16.09.2024 року №1500-039-5/141541 з інформацією та доказами щодо виконання рішення суду у справі №420/28172/23.

Разом з цим, незважаючи на повідомлення державного виконавця про виконання судового рішення, постановою від 28.04.2025 року ВП №75970077 на Головне управління накладено штраф у розмірі 5100 грн. за невиконання рішення суду. Як наголошує скаржник, під час винесення оскаржуваної постанови державним виконавцем не враховано вище наведені обставини, у зв`язку з чим безпідставно притягнуто пенсійний орган до відповідальності згідно до приписів Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідач Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) не скористався своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу, яке у відповідності до вимог ч.4 ст.304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В силу приписів пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом норм процесуального права при установленні фактичних обставин у справі та правильність застосування норм матеріального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як з`ясовано колегією суддів, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 24.01.2024 року у справі №420/28172/23, яке залишене без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2024 року, зокрема:

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 у подвійному розмірі період роботи з 01.10.2007 року по 01.10.2022 року на посаді молодшої медичної сестри палатної інфекційного відділення КНП "Центральна районна лікарня Ренійської райради Одеської області".

06 серпня 2024 року Одеським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист по справі №420/28172/23.

06.09.2024 року Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на підставі виконавчого листа №420/28172/23 від 06 серпня 2024 року відкрито виконавче провадження №75970077. (а.с.8)

16.09.2024 року до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) направлено лист Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №1500-039-5/141541 про виконання рішення суду по справі №420/28172/23. (а.с.9)

У зазначеному листі пенсійним органом повідомлено про те, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 07.09.2024 року по справі №420/18173/23, яке набрало законної сили 18.06.2024 року, зобов`язано Головне управління зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 в подвійному розмірі період роботи з 01.10.2007 року по 01.10.2022 року на посаді молодшої медичної сестри палатної інфекційного відділення КНП «Центральна районна лікарня Ренійської районної ради Одеської області».

Оскільки рішення суду суперечить приписам ч.4 ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пільговий порядок обчислення стражу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 01.01.2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років Головним управлінням надіслано запит від 16.09.2024 року №1500-0309-5/141419 до Пенсійного фонду України щодо надання дозволу на макетну обробку для зарахування в подвійному розмірі вище зазначеного періоду.

Відтак, покладені судовим рішенням зобов`язання виконані в повному обсязі, в порядку, встановленому чинним законодавством України, та в межах повноважень, покладених на Головне управління.

28.04.2025 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) винесено постанову ВП №75970077 про накладення на Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області штрафу у розмірі 5100 грн. за невиконання рішення суду.

Спірним у даній справі є правомірність прийняття постанови старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 28.04.2025 року про накладення штрафу у розмірі 5100 грн за невиконання рішення суду у виконавчому провадженні №75970077.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII (далі - Закон України №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 частини першої статті 3 Закону України № 1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно із приписами частини першої статті 18 Закону України № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

У відповідності до частини третьої статті 18 Закону України № 1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону та накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Положеннями частин першої та другої статті 63 Закону України № 1404-VIII передбачено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

Згідно до статті 75 Закону № 1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у установлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Аналізуючи наведені положення законодавства України в контексті цієї справи слід зазначити, що накладення штрафу за невиконання рішення є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання (виконати судове рішення). Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження. При цьому, визначальною умовою для накладення зазначеного штрафу є невиконання судового рішення без поважних причин.

У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Поважність причин невиконання судового рішення оцінюється у кожному конкретному випадку через призму того, наскільки це (об`єктивно) перешкодило виконати судове рішення.

Отже, невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, установлені нормами Закону України «Про виконавче провадження». Тобто, на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Поважними, в розумінні наведених норм Закону України «Про виконавче провадження» можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Як слідує зі змісту листа від 16.09.2024 року №1500-039-5/141541, обґрунтовуючи належність своїх дій в частині виконання судового рішення від 24.01.2024 року у справі №420/28172/23 Головне управління ПФУ в Одеській області вказувало, зокрема, про таке:

«Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 07.09.2024 року по справі №420/18173/23, яке набрало законної сили 18.06.2024 року, зобов`язано Головне управління зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 в подвійному розмірі період роботи з 01.10.2007 року по 01.10.2022 року на посаді молодшої медичної сестри палатної інфекційного відділення КНП «Центральна районна лікарня Ренійської районної ради Одеської області».

Оскільки рішення суду суперечить приписам ч.4 ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пільговий порядок обчислення стражу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 01.01.2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років Головним управлінням надіслано запит від 16.09.2024 року №1500-0309-5/141419 до Пенсійного фонду України щодо надання дозволу на макетну обробку для зарахування в подвійному розмірі вищезазначеного періоду.

За наведених обставин, за позицією пенсійного органу, покладені судовим рішенням зобов`язання виконані в повному обсязі, в порядку, встановленому чинним законодавством України, та в межах повноважень, покладених на Головне управління.».

Разом з цим, як свідчать матеріали справи, фактично, станом на 16.09.2024 року Головним управлінням вчинено певні дії, спрямовані на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07.09.2024 року по справі №420/18173/23, яке набрало законної сили 18.06.2024 року.

Слід зазначити, що обов`язок доведення поважності причини невиконання у повному обсязі судового рішення покладається на боржника, який повинен надати належні та переконливі докази наявності такої поважної причини.

Водночас, як з`ясовано судом першої та апеляційної інстанцій, пенсійним органом не надано відповідних та належних доказів того, що до прийняття оскаржуваної постанови державного виконавця, Головним управлінням виконано вимоги судового рішення від 07.09.2024 року по справі №420/18173/23, а саме:

«зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 в подвійному розмірі період роботи з 01.10.2007 року по 01.10.2022 року на посаді молодшої медичної сестри палатної інфекційного відділення КНП «Центральна районна лікарня Ренійської районної ради Одеської області.».

При цьому, пенсійний орган зобов`язаний надавати державному виконавцю докази, які підтверджують невиконання рішення суду з поважних причин, проте, таких доказів Головним управлінням не надано ані відповідачу, ані до суду першої та апеляційної інстанцій.

Відтак, відповідно до установлених у справі обставин, пенсійним органом не здійснено належних заходів, в межах наявних у нього повноважень, для повного та своєчасного виконання судового рішення у справі №420/25476/23.

Означене свідчить про невиконання боржником судового рішення від 07.09.2024 року по справі №420/18173/23 без поважних причин, що є законодавчо передбаченою підставою для накладення на позивача штрафу відповідно до приписів статті 75 Закону України «Про виконавче провадження».

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду попередньої інстанції, що спірна постанова про накладення штрафу у розмірі 5100 грн. за невиконання рішення суду у виконавчому провадженні №75970077 є правомірною та не підлягає скасуванню.

З огляду на викладене вище, колегія суддів уважає, що суд попередньої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права.

У відповідності до ст. 315, 316 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги, якщо суд першої інстанції правильно установив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст. 287, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23.06.2025 року у справі №420/14719/25 за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови від 28.04.2025 року ВП №75970077 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами копії судового рішення.

Суддя-доповідач О.О. Димерлій
Судді Н.В. Вербицька О.І. Шляхтицький