Справа № 932/9609/25
Суддя: Салькова В. С.
Дата ухвалення: 2025-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/932/204/25
РІШЕННЯ

Іменем України

08.09.2025 Шевченківський районний суд міста Дніпра в складі головуючого судді Салькової В.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад вимог та позиція позивача

Позивач ОСОБА_1 через систему Електронний суд звернувся до суду із цим позовом, в обґрунтування якого вказав, що відносно нього 06.08.2025 без складення протоколу поліцейським Тодуа В.В. була прийнята постанова ЕНА №5409436 за ч.1 ст.122 КпАП України, якою його визнано винним у вчиненні правопорушення на піддано стягненню у вигляді штрафу в сумі 340,00 грн. Його було звинувачене у порушенні вимог дорожнього знаку 4.1 «Рух прямо» у здійсненні повороту ліворуч та порушенні п.8.4 ПДР. Поліцейський відмовився показувати йому відеозапис вчиненого порушення та склав оскаржувану постанову. Вважає своє притягнення до відповідальності незаконним та необґрунтованим через ненадання доказів вчинення ним адміністративного правопорушення, та з наведених підстав просив суд визнати оскаржувану постанову протиправною та скасувати її, а провадження у справі закрити.

ІІ. Позиції та заяви (клопотання) учасників справи під час розгляду справи

29.08.2025 через систему Електронний суд відповідачем Департаментом патрульної поліції подано відзив на позовну заяву, згідно з яким позовні вимоги відповідачем не визнаються.

Так, позивачем дійсно були порушені вимоги наказового дорожнього знаку 4.1 «Рух прямо» та його аргументом на обґрунтування позову є лише те, що йому не був наданий для ознайомлення відеозапис правопорушення. Разом з тим, під час зупинку поліцейським йому було роз`яснено об`єктивну неможливість відтворення відеозапису безпосередньо на місці вчинення адміністративного правопорушення, оскільки він здійснювався на портативний відеореєстратор поліцейського, який технічно не обладнаний екраном для демонстрації відзнятого матеріалу. Отже, відсутність можливості трансляції відеозапису на місці зупинки не свідчить про ненадання чи приховування доказів інспектором, а є виключно наслідком технічних характеристик використаного пристрою. Позивач не був позбавлений права просити про відкладення розгляду справи та витребувати відеозапис для ознайомлення з ним у встановленому порядку, однак доказів того, що він вживав заходи з цього приводу, ним не надано. На думку відповідача, пасивна процесуальна позиція позивача, яка виразилася у відсутності клопотань про відкладення розгляду справи та витребування відеозапису, не може розцінюватися як недотримання процесуальних гарантій з боку інспектора поліції. Крім того зауважує, що вимога про визнання постанови протиправною не ґрунтується на законі, оскільки суд за законом має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення та не уповноважений визнавати дії суб`єкта владних повноважень протиправними. Просив відмовити у задоволенні позову, додавши до відзиву два відеозаписи з боді-камер 470001, 472535.

У відповіді на відзив, поданій позивачем 02.09.2025, він зазначає, що жоден з долучених до відзиву відеозаписів не фіксує факту наявності інкримінованого йому правопорушення, а лише процедуру складення постанови щодо нього та ознайомлення з правами. Отже, відповідач не довів правомірності оскаржуваної ним постанови.

Інших заяв та клопотань від сторін у справі до суду не надходило.

ІІІ. Процесуальні дії у справі

Позовна заява надійшла до суду 11.08.2025.

14.08.2025 та 18.08.2025 ухвалами судді вона була залишена без руху для виправлення встановлених недоліків.

Після виправлення позивачем недоліків позовної заяви ухвалою від 22.08.2025 відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

Судом встановлено, що постановою серії ЕНА №5409436 від 06.08.2025 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КпАП України та на нього накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340,00 грн через те, що 06.08.2025 об 11:53:59 в м. Харкові на проспекті Героїв Харкову (раніше Московському), 274В, він, керуючи транспортним засобом HONDA CR-V, д/н НОМЕР_1 , не виконав вимоги дорожнього знаку 4.1 «Рух прямо», здійснив поворот ліворуч, чим порушив п.8.4.г. ПДР Порушення вимог наказових знаків.

Додатком до постанови вказані відеозаписи боді-камер 470001 та 472535.

Судом переглянуті надані відповідачем відеозаписи, на яких зафіксовано процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо позивача.

V. Оцінка суду

Стаття 9 КАС України в якості принципів адміністративного судочинства вказує, зокрема, диспозитивність та змагальність сторін, відповідно до яких розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Стаття 77 КАС України обов`язок доказування обставин, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення, покладає на сторону, яка на такі обставини посилається. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У даній справі предметом доказування є факт порушення позивачем вимог наказового дорожнього знаку 4.1. «Рух прямо» шляхом здійснення автомобілем під його керуванням повороту наліво.

Згідно з п.8.4.г Правил дорожнього руху наказові знаки показують обов`язкові напрямки руху або дозволяють деяким категоріям учасників рух по проїзній частині чи окремих її ділянках, а також запроваджують або скасовують деякі обмеження.

Дорожній знак 4.1 «Рух прямо» вказує єдиний дозволений напрямок руху та не надає водіям можливості змінювати напрямок руху на власну потребу.

Частиною 1 статті 122 КпАП України передбачено адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Оскаржувана постанова в якості правопорушення, інкримінованого позивачеві за ч.1 ст.122 КпАП України, вказує на здійснення ним повороту ліворуч в зоні дії знаку 4.1, який є наказовим та вказує на можливість руху лише прямо.

Отже, для настання відповідальності за вказане правопорушення має бути встановлений та доведений факт здійснення позивачем повороту ліворуч саме в зоні дії цього знаку.

Оскаржувана постанова містить посилання на докази вчинення ОСОБА_1 правопорушення відеозаписи з боді-камер поліцейських, які додані Департаментом патрульної поліції до наданого ним відзиву.

Переглядом цих відеозаписів встановлено, що ними зафіксована одночасно двома боді-камерами процедура розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , але підтвердження вчинення ним інкримінованого правопорушення відеозаписи не містять. Так, вони не містять фіксації моменту правопорушення, факту зупинки автомобіля під керуванням позивача, а розпочаті вже під час спілкування поліцейських з невстановленими особами, а потім і з ОСОБА_1 на паркувальному майданчику. Також на відеозаписах не відображена наявність дорожнього знаку 4.1 та місце його розташування, що виключає висновки навіть за наявності знаку про визначення зони його дії. Крім того, аудіосупровід відеозаписів має незадовільну якість та не дозволяє безсумнівно сприймати перебіг подій під час розгляду справи та складання постанови.

Посилання на будь-які інші докази, якими підтверджується вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч.1 ст.122 КпАП України, в постанові відсутні, разом з відзивом відповідач не надав суду належних, допустимих та достатніх за своїм змістом доказів того, що правопорушення дійсно було вчинене позивачем.

З огляду на це суд констатує відсутність доказів вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Проаналізувавши обставини справи та її матеріали, суд доходить висновку про недоведеність відповідачем правомірності прийняття оскаржуваної постанови, посадовою особою відповідача при прийнятті постанови не виконані вимоги ст.251 КпАП України щодо обов`язку збирання доказів у справі.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Зважаючи на викладене, позов підлягає задоволенню шляхом скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Таким чином, судові витрати у вигляді судового збору, понесені ОСОБА_1 в сумі 484,48 грн, підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7-11,77,242-246 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Постанову поліцейського 1 взводу 4 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області старшого сержанта поліції Тодуа В.В. серії ЕНА №5409436 від 06.08.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КпАП України скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КпАП України закрити.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , судовий збір в сумі 484 (чотириста вісімдесят чотири) гривні 48 копійок, сплачений позивачем квитанцією №0236-0916-3594-2236 від 19.08.2025.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду протягом 10-ти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду виготовлене 08.09.2025.

Суддя: В.С. Салькова