Справа № 160/18403/25
Суддя: Горбалінський Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2025-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді Горбалінського В.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
24.06.2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, в якій позивач просить:
- зобов`язати управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області зарахувати громадянці України - ОСОБА_1 до загального страхового стажу період роботи з 05.04.1986 року по 08.10.1986 року на посаді зоотехніка - селекціонера в колгоспі імені «Жданова» Солоненського району Дніпропетровської області;
- зобов`язати управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області зарахувати громадянці України - ОСОБА_1 до загального страхового стажу період роботи з 10.10.1986 року по 10.04.1996 року на посаді головного зоотехніка в колгоспі « ЗАПОВІТ ЛЕНІНА» , який був реорганізований в колективне сільськогосподарське підприємство «НИВА»
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області зарахувати громадянці України - ОСОБА_1 до загального страхового стажу період роботи з квітня 1996 року по 06.03.2000 року - період роботи в КСП « Рассвет» Магдалинівського району Дніпропетровської області.
В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що відповідачем-2 протиправно не зараховано до страхового стажу позивача періоди роботи з 05.04.1986 року по 06.03.2000 року, 10.10.1986 року по 10.04.1996 року та з квітня 1996 року по 06.03.2000 року. У зв`язку з чим позивач звернулась до суду з даною позовною заявою.
30.06.2025 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
14.07.2025 року Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із відзивом на позовну заяву.
В обґрунтування відзиву відповідач-2 зазначив, що за результатом розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стажу не враховано періоди трудової діяльності: з квітня 1986 року по жовтень 1986 року згідно архівної довідки №Р03 від 18.03.2024 року, оскільки зазначене в довідці по батькові особи (Викт.) не відповідає паспортним даним заявниці; з 1986 по 1996 згідно архівної довідки №Р-01 від 18.03.2024, оскільки зазначене прізвище ім`я по батькові особи ( ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ) не відповідає паспортним даним заявниці. з квітня 1996 року по 06.03.2000, згідно архівної довідки №Р-237/1-25 від 06.03.2024 року, оскільки довідка потребує перевірки обґрунтованості її видачі та достовірності поданих відомостей, так як видана на підставі книг обліку розрахунків по оплаті праці колгоспників. У зв`язку з чим відповідач-2 просить відмовити в задоволенні позовних вимог.
Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області отримало копію ухвали про відкриття провадження у справі 01.07.2025 року, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа, яка наявна в матеріалах справи.
Відповідач-1 у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву не надав, як і заяву про визнання позовних вимог.
Відповідно до ч.6 ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява та відзив на позовну заяву, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
20.05.2025 року ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Також у вказаному рішенні зазначено, що: за результатом розгляду документів до страхового стажу не враховано періоди трудової діяльності згідно архівних довідок №Р-01, №Р-03 від 18.03.2024 року, оскільки зазначене скорочення імені по-батькові особи (Викт., ОСОБА_4 ) не відповідає паспортним даним заявниці; до уваги не взято архівну довідку №Р-237/1-25 від 06.03.2024 року про період роботи з 1996 року по 2000 рік, оскільки довідка потребує перевірки обґрунтованості її видачі та достовірності поданих відомостей.
Крім цього, у вказаному рішенні зазначено, що страховий стаж заявника становить 20 років 06 місяців 18 дні, при необхідному 32 роках.
Непогоджуючись із непризначенням пенсії за віком, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Згідно зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п.1,2,3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 (далі - Порядок №637) - основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.
Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.
Судом встановлено, що в трудовій книжці позивача містяться наступні записи щодо спірних періодів (далі мовою оригіналу):
- 05.04.1986 року принята на работу в должности зоотехника-селекционера;
- 08.10.1986 року уволена с должности зоотехника-селекционера в порядке перевода в Колхоз «Заповит Ленина»;
- 10.10.1986 року принята в число Колхоза «Заповит Ленина» на должность главного зоотехника;
- 10.04.1996 року уволена с членов КСП по собственному желанию;
- 13.04.1996 року принята в члены КСП «Рассвет Магдалиновского района согласно поданного заявления;
- 06.03.2000 року звільнена із членів КДСП «Рассвет» згідно поданої заяви.
Крім цього суд звертає увагу, що факт роботи позивача протягом вищенаведених періодів підтверджується архівними довідками №Р-01, №Р-03 від 18.03.2024 року та №Р-237/1-25 від 06.03.2024 року.
Як встановлено судом з пенсійної справи позивача, відповідачем-2 не зараховано періоди роботи позивача з 05.04.1986 року по 08.10.1986 року, з 10.10.1986 року по 10.04.1996 року та з 13.04.1996 року по 31.12.1998 року до страхового стажу.
В свою чергу період роботи позивача з 01.01.1999 року по 06.03.2000 року зараховано позивачу до страхового стажу.
Суд зазначає, що відповідачем-2 не зараховано вищезазначені періоди роботи позивача у зв`язку із наявністю недоліків в архівних довідках.
Однак суд звертає увагу на те, що доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці щодо даних періодів роботи відповідачами до суду не надано, а тому їх безпідставно не взято до уваги при зарахуванні періодів роботи позивача до страхового стажу.
Суд також зазначає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Посилання на неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.
Таким чином суд доходить висновку, що позовні вимоги в частині зарахування періодів роботи позивача з 05.04.1986 року по 08.10.1986 року, з 10.10.1986 року по 10.04.1996 року та з 13.04.1996 року по 31.12.1998 року до страхового стажу є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
В свою чергу позовна вимоги щодо зарахування до страхового стажу періоду роботи з 01.01.1999 року по 06.03.2000 року не підлягає задоволенню, оскільки відповідачем-2 фактично зараховано позивачу до страхового стажу означений період роботи.
Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років.
Як встановлено судом, станом на момент звернення до пенсійного органу позивачу виповнилось 60 років, страховий стаж становив 33 роки 03 місяці 09 днів (з урахуванням періодів роботи з 05.04.1986 року по 08.10.1986 року, з 10.10.1986 року по 10.04.1996 року та з 13.04.1996 року по 31.12.1998 року).
Також суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Як встановлено судом позивачу виповнилось 60 років 28.04.2025 року, а позивач звернулась до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком 20.05.2025 року, тобто не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Таким чином пенсія за віком позивачу підлягала призначенню з 29.04.2025 року, тобто з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку.
Враховуючи вищенаведене, з огляду на той факт, що позивач набула беззаперечне право на призначення пенсії за віком, суд доходить висновку про необхідність виходу за межі позовних вимог та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити позивачу пенсію за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 29.04.2025 року.
Відповідно до ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, проаналізувавши чинне законодавство України, враховуючи висновки Верховного Суду, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
Відповідно до ч.3 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Враховуючи той факт, що вимоги позивача, які не підлягають задоволенню є похідними, суд дійшов висновку, що судовий збір у розмірі 1 211,20 грн., підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області.
Керуючись ст.2, 77, 139, 241-246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 05.04.1986 року по 08.10.1986 року, з 10.10.1986 року по 10.04.1996 року та з 13.04.1996 року по 31.12.1998 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 29.04.2025 року.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Горбалінський