Справа № 140/6853/25
Суддя: Стецик Назар Васильович
Дата ухвалення: 2025-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2025 року ЛуцькСправа № 140/6853/25

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Стецика Н.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернулася з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області (далі ГУ ДПС у Волинській області, відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення від 09.04.2025 №0011413/03-20-24-06 про нарахування пені та штрафних санкцій за несвоєчасну сплату єдиного внеску на суму 25017,04 грн; зобов`язання відповідача вчинити дії щодо приведення у відповідність інтегрованої картки платника ОСОБА_1 , виключивши інформацію щодо нарахування єдиного внеску та боргу (недоїмки).

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач у період з 27.06.1997 по 06.11.2008 здійснювала нотаріальну діяльність як приватний нотаріус, яка прирівнювалася до підприємницької діяльності. Після припинення приватної нотаріальної діяльності 06.11.2008 відповідний запис було внесено органом юстиції та повідомлено податкову інспекцію, тому позивач фактично і юридично підприємницьку діяльність не вела та доходу не отримувала. У подальшому з 15.09.2009 по 20.05.2019 вона працювала завідувачем Волинського обласного державного нотаріального архіву, за яку роботодавець сплачував єдиний внесок. Лише з 30.06.2020 позивач зареєструвалась як особа, що провадить незалежну професійну діяльність, та сплачувала єдиний соціальний внесок (далі ЄСВ) належним чином.

Позивач посилається на те, що вимога від 07.06.2021 №Ф-447-51 про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску у сумі 32591,13 грн, яка стала підставою для прийняття спірного рішення, була визнана протиправною та скасована рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 28.11.2022 у справі №140/5147/22. Отже, нарахування штрафних санкцій і пені за цією вимогою є незаконним та суперечить положенням Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 08 липня 2010 року №2464-VI (далі Закон №2464-VI).

Крім того, позивач посилається на правову позицію Верховного Суду, викладену у постановах від 04.12.2019 у справі №440/2149/19, від 19.02.2019 у справі №825/999/17, від 26.02.2019 у справі №805/4374/15-а та від 25.03.2020 у справі №826/9288/18, відповідно до якої особа, яка перебуває у трудових відносинах і за яку роботодавцем сплачуються страхові внески, не зобов`язана додатково сплачувати єдиний внесок як фізична особа-підприємець. Таким чином, рішення відповідача порушує принцип правової визначеності та призводить до подвійної сплати внеску.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 24.06.2025 відкрито провадження у даній справі, судовий розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач проти позову заперечив, посилаючись на те, що рішення №0011413/03-20-24-06 від 09.04.2025 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені є правомірним та прийнятим у межах повноважень, визначених Податковим кодексом України та Законом №2464-VI

Відповідач зазначає, що відповідно до пункту 2 частини 11 статті 25 Закону №2464-VI за несплату або несвоєчасну сплату єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20% своєчасно не сплачених сум, а також нараховується пеня з розрахунку 0,1% суми недоплати за кожний день прострочення платежу (частина 10 статті 25 Закону №2464-VI). Нарахування пені починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення платежу, і триває до дня його фактичної сплати включно.

Відповідач також наголошує, що облік платежів здійснюється в інтегрованій картці платника податків у автоматичному режимі відповідно до Порядку ведення податковими органами оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 12 січня 2021 року №5 (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 березня 2021 року за №321/35943). Таким чином, формування заборгованості не є результатом дискреційного рішення посадових осіб, а є наслідком функціонування інформаційної системи.

Крім того, відповідач посилається на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 19.03.2019 у справі №825/959/17, згідно з якою відображення заборгованості в інтегрованій картці платника не є актом індивідуального правозастосування, а лише фіксує факт невиконання платником податків обов`язків зі сплати єдиного внеску. Відповідач вважає, що позивач була належним чином обізнана про наявність боргу, але не вжила заходів для його своєчасного погашення, чим порушила обов`язки, визначені статтею 6 Закону №2464-VI.

На підставі викладеного відповідач просить у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини та дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 (до 06.09.2017 ОСОБА_2 ) здійснювала нотаріальну діяльність як приватний нотаріус Луцького міського нотаріального округу з 27.06.1997 по 06.11.2008, що підтверджується копією трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 .

З 15.09.2009 по 20.05.2019 позивач працювала на посаді завідувача Волинського обласного державного нотаріального архіву, а 30.06.2020 ОСОБА_1 здійснює приватну нотаріальну діяльність по Ківерцівському районному нотаріальному округу, що підтверджується копією трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 .

30.06.2020 позивачем подано до ГУ ДПС у Волинській області заяву за формою №5-ОПП про взяття на облік як особи, яка провадить незалежну професійну діяльність у сфері права.

За період незалежної професійної діяльності позивачу податковим органом нараховано борг зі сплати єдиного внеску.

Так, ГУ ДПС у Волинській області відповідно до статті 25 Закону №2464-VІ та даних інформаційної системи податкових органів станом на 31.05.2021 сформовано та надіслано позивачу вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-447-51 від 07.06.2021 на суму 32591,13 грн.

Позивач оскаржила вказану податкову вимогу до Волинського окружного адміністративного суду, який рішенням від 28.11.2022 у справі №140/5147/22, яке набрало законної сили 20.03.2023, позов задоволено частково: визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДПС у Волинській області про сплату боргу (недоїмки) №Ф-447-51 від 07.06.2021; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

09.04.2025 ГУ ДПС у Волинській області прийняло рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску №0011413/03-20-24-06-10, відповідно до якого до ОСОБА_1 застосовано штраф у розмірі 5198,69 грн та за період з 20.04.2018 по 05.04.2022 нарахована пеня у розмірі 25017,04 грн, а всього на суму 30215,73 грн.

Позивач, вважаючи рішення №0011413/03-20-24-06-10 від 09.04.2025 протиправним, звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів держаної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини у сфері державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) регулюються виключно Законом України від 08.07.2010 №2464-VI Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, із змінами та доповненнями. Базою нарахування єдиного внеску для платників, зазначених, зокрема у п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону №2464-VI (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), є сума доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток) - абз.1 п.2 ч.1 ст.7 Закону №2464.

З 01.01.2017 відповідно до Закону України від 06.12.2016 №1774-VII Про внесення змін до деяких законодавчих актів України набрали чинності зміни, зокрема, в порядку нарахування, обчислення єдиного внеску. Так, згідно з п. 2 ч. 1 ст.7 Закону №2464-VI, у разі якщо платник єдиного внеску, визначений, зокрема п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону №2464-VI, не отримав дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, він зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску. Зазначена норма діяла до 01.01.2021. Платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок (п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону №2464-VI).

Єдиний внесок встановлюється у розмірі 22% до визначеної бази нарахування єдиного внеску (ч. 5 ст. 8 Закону №2464-VI). Фізичні особи-підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування (крім електронних резидентів (е-резидентів), сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок (абз. 3 ч. 8 ст. 9 Закону №2464-VI). Тобто граничний термін сплати єдиного внеску для таких платників - 19 число місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Згідно з п.6 розд. VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449 із змінами та доповненнями (далі - Інструкція №449) у разі якщо останній день строків сплати єдиного внеску припадає на вихідний, святковий або неробочий день, останнім днем таких строків сплати єдиного внеску вважається перший робочий день, що настає за вихідним, святковим або неробочим днем (п.6 розд. розд.VI Інструкції №449).

Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника (ч. 12 ст. 9 Закону №2464-VI).

Підпунктом 2 п. 2 розд. VII Інструкції №449 визначено, що за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників податків, які допустили зазначене порушення у період: до 01 січня 2015 року, накладається штраф у розмірі 10% своєчасно не сплачених сум; починаючи з 01 січня 2015 року та надалі, накладається штраф у розмірі 20% своєчасно не сплачених сум.

Податковий орган застосовує до платника єдиного внеску штрафні санкції, зокрема, за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20% своєчасно не сплачених сум (п. 2 ч. 11 ст. 25 Закону №2464-VI).

Згідно з п.6 ч.1 ст.1 Закону №2464-VI суми єдиного внеску, своєчасно не нараховані та/ або не с плачені у строки, встановлені Законом №2464-VI, є недоїмкою.

На суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу. Нарахування пені, передбаченої цим Законом, починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно (ч. 10, 13 ст. 25 Закону №2464-VI). Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону №2464-VI, суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Рішення податкового органу про нарахування пені та/або застосування штрафів, передбачених частинами одинадцятою і дванадцятою цієї статті, є виконавчим документом (ч. 15 ст. 25 Закону №2464-VI).

Також згідно з ч. 16 ст. 25 Закону №2464-VI, строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується.

Пунктом 2 частини 1 статті 7 Закону №2464-VI встановлено, що єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. Сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць. У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

У зв`язку із внесеними до Закону №2464-VI змінами щодо нарахування єдиного внеску його платниками у фізичних осіб - підприємців з 01 січня 2017 року виник обов`язок щодо нарахування та сплати єдиного внеску незалежно від того, чи отримували вони дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу.

Відповідно до частин другої - четвертої, восьмої, дванадцятої статті 9 Закону №2464-VI обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Обчислення єдиного внеску за минулі періоди, крім випадків сплати єдиного внеску згідно з частиною п`ятою статті 10 цього Закону, здійснюється виходячи з розміру єдиного внеску, що діяв на день нарахування (обчислення, визначення) заробітної плати (доходу), на яку відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до органу доходів і зборів (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік.

Відповідно до ч. 10 ст. 9 Закону №2464-VI днем сплати єдиного внеску вважається: у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів;

у разі сплати єдиного внеску готівкою - день прийняття до виконання банком або іншою установою - членом платіжної системи документа та переказ готівки разом із сумою коштів у готівковій формі.

Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Згідно ч. 6 ст. 25 Закону №2464-VI за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

Відповідно до п. 2 ч. 11 ст. 25 Закону №2464-VI за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Одночасно на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу (ч. 10 ст. 25 Закону №2464-VI).

Нарахування пені, передбаченої цим Законом, починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно (ч. 13 ст. 25 Закону №2464-VI).

Процедуру нарахування і сплати єдиного внеску страхувальниками, визначеними Законом №2464-VI, нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів визначає Інструкція №449.

Абзацом другим пункту 2 розділу VI Інструкції №449 установлено, що у разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї Інструкції.

Як слідує з оскаржуваного рішення, відповідач застосував до позивача штрафні санкції у вигляді штрафу та пені за період з 20.04.2018 по 05.04.2022 за несвоєчасну сплату єдиного внеску.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 28.11.2022 у справі №140/5147/22 встановлено, що єдиний соціальний внесок ОСОБА_1 нараховано за наступні періоди: 19.04.2018 у сумі 2457,18 грн (за квартал); 02.05.2018 у сумі 8448 грн (за рік); 19.07.2018 у сумі 2457,18 грн (за квартал); 19.10.2018 у сумі 2457,18 грн (за квартал); 21.01.2019 у сумі 2457,18 грн (за квартал); 19.04.2019 у сумі 2754,18 грн (за квартал); 19.07.2019 у сумі 2754,18 грн (за квартал), 21.10.2019 у сумі 2754,18 грн (за квартал), 20.01.2020 у сумі 2754,18 грн (за квартал), 21.04.2020 у сумі 2078,12 грн (за квартал), 19.10.2020 у сумі 3178,12 грн (за квартал), 19.01.2021 року у сумі 3300,00 грн (за квартал), 30.04.2021 7801,45 грн (за декларацією позивача від 15.04.2021), при цьому позивачем сплачено 12.04.2021 3960,00 грн, 29.04.2021 6100,00 грн, 30.04.2021 3000,00 грн, 14.07.2021 3960,00 грн, 23.09.2021 3300,00 грн, 19.10.2021 3960,00 грн, 15.12.2021 4070,00 грн.

В подальшому ГУ ДПС у Волинській області сформовано вимогу від 07.06.2021 №Ф-447-51 про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску у сумі 32591,13 грн.

Тобто, оскаржуване рішення від 09.04.2025 №00011413/03-20-24-06 прийняте внаслідок невчасної сплати заборгованості з ЄСВ, яка виникла на підставі боргу (недоїмки) з єдиного внеску у сумі 32591,13 грн, який визначений у податковій вимозі від 07.06.2021 №Ф-447-51.

Однак вказана вимога скасована у судовому порядку відповідно до рішення Волинського окружного адміністративного суду від 28.11.2022 у справі №140/5147/22, яке набрало законної сили 20.03.2023.

Відповідно до частини 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відтак, оскільки вимога ГУ ДПС у Волинській області про сплату боргу (недоїмки) №Ф-447-51 від 07.06.2021 на суму 32591,13 грн скасована у судовому порядку, відповідно застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску є необґрунтованим та безпідставним, у зв`язку з чим оскаржуване рішення від 09.04.2025 №00011413/03-20-24-06 є протиправним та підлягає скасуванню, а тому позов в цій частині позовних вимог слід задовольнити.

При цьому суд зазначає, що результати судового оскарження, зокрема, щодо оскарження рішення про нарахування пені та штрафних санкцій підлягають відображенню в інтегрованій картці платника в силу вимог пункту 4 розділу V Порядку ведення податковими органами оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 12.01.2021 №5. Відтак, вимога позивача про зобов`язання ГУ ДПС у Волинській області вчинити дії щодо приведення у відповідність інтегрованої картки позивача шляхом виключення інформації щодо нарахування єдиного внеску та боргу (недоїмки), що не було предметом спору у цій справі, не підлягають до задоволення.

З огляду на викладене, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Згідно із частинами першою, третьою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Як слідує з матеріалів справи, при зверненні до суду позивач сплатила судовий збір у сумі 1211,20 грн, що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки №48 від 20.06.2025.

Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в розмірі 1 211,20 грн. Суд звертає увагу, що сума судового збору підлягає стягненню з відповідача в повному обсязі, оскільки, часткове задоволення позову стосується способу захисту порушеного права, обраного судом.

Керуючись статтями 137, 139, 243, 245, 246, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Волинській області від 09.04.2025 №0011413/03-20-24-06 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Волинській області судовий збір у сумі 1 211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач: Головне управління ДПС у Волинській області (43010, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, будинок 4; ідентифікаційний код відокремленого підрозділу 44106679).

Суддя Н. В. Стецик