Справа № 520/17807/25
Суддя: Волошин Д.А.
Дата ухвалення: 2025-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2025 р. Справа № 520/17807/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дмитра Волошина, розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 05.06.2025 №0-2030-UА0028556 про визначену суму податкового зобов`язання в сумі 30 грн 15 коп за 2023 р. та від 05.06.2025 № 0-2030-UА0028556 про визначену суму податкового зобов`язання в сумі 31 грн 95 коп за 2024 про нарахування ОСОБА_1 податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила про протиправність податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС у Харківській області від 05.06.2025 №0-2030-UА0028556 про визначену суму податкового зобов`язання в сумі 30 грн 15 коп за 2023 р. та від 05.06.2025 № 0-2030-UА0028556 про визначену суму податкового зобов`язання в сумі 31 грн 95 коп за 2024, якими позивачу нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. За доводами позивача, рішенням Харківської міської ради від 22.02.2017 № 542/17 «Про місцеві податки і збори» було запроваджено пільги з приводу того, що до квартир площею до 85 кв.м. підлягає справлянню податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за ставкою 0 % з 01.03.2017. Однак, контролюючим органом протиправно застосовано ставку податку в розмірі 1 %. Зазначене стало підставою для звернення позивача до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалою від 08.07.2025 відкрито спрощене провадження в порядку, передбаченому статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України, та запропоновано відповідачу надати відзив на позов. Запропоновано позивачу подати до суду відповідь на відзив, а відповідачу - заперечення протягом п`яти календарних днів з моменту отримання відповідних документів. Витребувано в Головного управління ДПС у Харківській області: дані щодо розгляду запиту представника позивача; детальний розрахунок податкового зобов`язання за податковими повідомленнями-рішеннями від 05.06.2025 № 0-2030-UА0028556 та від 05.06.2025 № 0-2030-UА0028556; усі документи, на підставі яких були прийняті спірні податкові повідомлення-рішення. Зобов`язано Головне управління ДПС у Харківській області надати до суду витребувані документи протягом п`ятнадцяти календарних днів із дня отримання копії даної ухвали.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження доставлена відповідачу до електронного кабінету через систему "Електронний суд", що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Позивачу копія ухвали направлена засобами поштового зв`язку за адресою, зазначеною в позовній заяві, та копія такої ухвали отримана позивачем, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому виклав свої заперечення проти позову, зазначивши про правомірність оскаржуваних у даній справі податкових повідомлень-рішень. Відповідач зазначив, що пунктом 2 додатку 1 до рішення 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання "Про місцеві податки і збори у місті Харкові" від 22.02.2017 № 542/17 встановлено, що ставка податку для об`єктів житлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних (крім об`єктів, визначених п. 3) та юридичних осіб, встановлюється у розмірі 1%. Також, відповідач зазначив, що рішенням Харківської міської ради від 22.02.2017 № 542/17 «Про місцеві податки і збори» ставку податку для об`єктів житлової нерухомості, зокрема, квартири/квартир незалежно від їх кількості загальною площею до 85 кв. м, що знаходяться у власності фізичних осіб, на 2017 та наступні роки встановлено у розмірі 0 відсотків, проте, нормами ПКУ не передбачено зміни розміру зменшення бази оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичних осіб, визначеної підпунктом 266.4.1 пункту 266.4 статті 266 ПКУ. Просить відмовити в задоволенні позову.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 є співвласником нерухомого майна, відмінного від земельної ділянки, а саме: квартира, об`єкт житлової нерухомості загальною площею 61,8 к.м., житлова площа 46,5 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , розмір частки власності - 1, спільна сумісна власність; інші співвласники об`єкту житлової нерухомості - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Зазначені відомості вбачаються зі свідоцтва про право власності від 09.11.2021, реєстраційний № 8-21-294196 та з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 16.11.2021. (а.с. 16, 19)

ГУ ДПС у Харківській області прийняті податкові повідомлення-рішення:

- від 05.06.2025 № 0-2030-UA0028556 про визначення ОСОБА_1 податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, як власнику об`єкту житлової нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 , за 2023 рік, на загальну суму 30,15 грн; (а.с. 18)

- від 05.06.2025 № 0-2030-UA0028556 про визначення ОСОБА_1 податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, як власнику об`єкту житлової нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 , за 2024 рік, на загальну суму 31,95 грн. (а.с. 17)

Позивач не погоджується з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, тому звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України №2755-VI від 02.12.2010 (далі - ПК України).

У відповідності до пункту 1.1 статті 1 ПК України, зазначений кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. Відповідно до пп. 4.1.1 п. 4.1 статті 4 ПК України кожна особа зобов`язана сплачувати встановлені цим Кодексом, законами з питань митної справи податки та збори, платником яких вона є згідно з положеннями цього Кодексу.

Підпунктом 16.1.4 п. 16.1 статті 16 ПК України передбачений обов`язок платника податків сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку та строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи (п. 36.1 ст. 36 ПК України).

Підстави, порядок обчислення та справляння податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, передбачені статтею 266 ПК України.

Підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України визначено, що платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Відповідно до підпункту "б" підпункту 266.1.2 пункту 266.1 статті 266 ПК України якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб, але не поділений в натурі, платником податку є одна з таких осіб-власників, визначена за їх згодою, якщо інше не встановлено судом.

Об`єктом оподаткування, відповідно до підпункту 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України, стали об`єкти житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх частка.

Підпунктами 266.3.1 та 266.3.2. пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України передбачено, що базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Згідно з підпунктом 266.4.1 пункту 266.4 статті 266 ПК України, база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, зменшується, зокрема, для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів.

Підпунктом 266.4.2 пункту 266.4 статті 266 ПК України визначено, що сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, встановлюють пільги з податку, що сплачується на відповідній території, з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, громадських об`єднань, благодійних організацій, релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровані у встановленому законом порядку, та використовуються для забезпечення діяльності, передбаченої такими статутами (положеннями).

Згідно з підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 ПК України, рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Відповідно до положень Податкового кодексу України, на підставі ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", керуючись ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", на 11 сесії Харківської міської ради прийнято рішення від 22.02.2017 №542/17 "Про місцеві податки і збори у місті Харкові", яким зокрема, встановлено на території міста Харкова на 2017 рік та наступні роки місцеві податки і збори. Згідно п. 4 рішення №542/17 набрало чинності з 01.03.2017.

Так, додатком 1 рішення від 22.02.2017 №542/17 визначено, що ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються у відсотках до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. м бази оподаткування (п. 1 додатку №1); ставка податку для об`єктів житлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних (крім об`єктів, визначених п. 3) та юридичних осіб, встановлюється у розмірі 1 відсоток (п. 2 додатку №1); ставка податку для об`єктів житлової нерухомості, зокрема, квартири/квартир незалежно від їх кількості загальною площею до 85 кв. м, що перебувають у власності фізичних осіб, встановлюється у розмірі 0 відсотків (п. 3 додатку №1).

Так, ГУ ДПС у Харківській області прийняті податкові повідомлення-рішення:

- від 05.06.2025 № 0-2030-UA0028556 про визначення ОСОБА_1 податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, як власнику об`єкту житлової нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 , за 2023 рік, на загальну суму 30,15 грн; (а.с. 18)

- від 05.06.2025 № 0-2030-UA0028556 про визначення ОСОБА_1 податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, як власнику об`єкту житлової нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 , за 2024 рік, на загальну суму 31,95 грн. (а.с. 17)

Судом встановлено, що у спільній сумісній власності позивача станом на 2023 та 2024 роки обліковується нерухоме майно, а саме: квартира, об`єкт житлової нерухомості загальною площею 61,8 к.м., житлова площа 46,5 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , розмір частки власності - 1, спільна сумісна власність.

Зазначені відомості вбачаються зі свідоцтва про право власності від 09.11.2021, реєстраційний № 8-21-294196 та з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 16.11.2021. (а.с. 16, 19)

Судом встановлено, що з метою продовження дії податкових пільг, відповідно до Податкового кодексу України, постанови Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 №1477 «Про затвердження Порядку та умов надання у 2024 році додаткової дотації з державного бюджету місцевим бюджетам на здійснення повноважень органів місцевого самоврядування на деокупованих, тимчасово окупованих та інших територіях України, що зазнали негативного впливу у зв`язку з повномасштабною збройною агресією російської федерації» (зі змінами), розпорядження Кабінету Міністрів України від 25.07.2024 №685-р «Про затвердження розподілу обсягу додаткової дотації з державного бюджету місцевим бюджетам на здійснення повноважень органів місцевого самоврядування на деокупованих, тимчасово окупованих та інших територіях України, що зазнали негативного впливу у зв`язку з повномасштабною збройною агресією російської федерації, за II квартал 2024 року», на підставі ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», керуючись ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Харківська міська рада прийняла рішення від 19.08.2024 №633/24 «Про продовження дії пільг з місцевих податків».

Так, відповідно до п. 1.1 вказаного рішення до рішення 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 22.02.2017 №542/17 «Про місцеві податки і збори у місті Харкові» внесено такі зміни: викладено пункти 7, 8 додатка 1 у такій редакції: за період з 01 квітня 2024 року по 31 грудня 2024 року встановити ставку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що перебуває у власності юридичних осіб, на рівні 0 відсотків; за період з 01 квітня 2023 року по 31 грудня 2023 року встановити ставку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що перебуває у власності фізичних осіб, на рівні 0 відсотків.».

Згідно з наведеним відповідачем розрахунком податку за об`єкт житлової нерухомості, належний позивачу на праві власності у 2023 році (квартира за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 61,8 кв.м.), визначений в оскаржуваному податковому повідомленні рішенні від 05.06.2025 № 0-2030-UA0028556, сума податку розрахована таким чином: станом на 01.01.2023 мінімальна заробітна плата складала 6700 грн (6700*1%=67 грн), загальна площа квартири 61,8 м2, пільга у вигляді зменшення бази оподаткування, відповідно до норм ПК України, - 60 м2. Отже, база оподаткування складає 61,8 -60 = 1,8 м2:

1,8 х 67/12 х 3 місяці (з січня по березень 2023 року) = 30,15 грн, де 1,8 площа житлової нерухомості, з урахуванням пільги у вигляді зменшення бази оподаткування на 60 кв.м., що перебуває у власності позивача, 67 - ставка податку у 2023 році (1 % * 6 700,00 грн).

Згідно з наведеним відповідачем розрахунком податку за об`єкт житлової нерухомості, належний позивачу на праві власності у 2024 році (квартира за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 61,8 кв.м.), визначений в оскаржуваному податковому повідомленні рішенні від 05.06.2025 № 0-2030-UA0028556, сума податку розрахована таким чином: станом на 01.01.2024 мінімальна заробітна плата складала 7100 грн (7100*1%=71 грн), загальна площа квартири 61,8 м2, пільга у вигляді зменшення бази оподаткування, відповідно до норм ПК України, - 60 м2. Отже, база оподаткування складає 61,8 -60 = 1,8 м2:

1,8 х 71/12 х 3 місяці (з жовтня по грудень 2024 року) = 31,95 грн, де 1,8 площа житлової нерухомості, з урахуванням пільги у вигляді зменшення бази оподаткування на 60 кв.м., що перебуває у власності позивача, 71 - ставка податку у 2024 році (1 % * 7 100,00 грн).

Тобто, контролюючим органом застосовано ставку податку для об`єктів житлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних осіб, у розмірі 1 відсоток, зі зменшенням бази оподаткування для квартир на 60 кв. метрів, як то передбачено пунктами 2 та 4 Додатку 1 Рішення 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання "Про місцеві податки і збори у місті Харкові" від 22.02.2017 № 542/17, у тому числі, зі змінами та доповненнями внесеними Рішенням 25 сесії 8 скликання Харківської міської ради Харківської області від 30.04.2024 №564/24 «Про пільги з місцевих податків» та Рішенням Харківської міської ради «Про продовження дії пільг з місцевих податків» від 19.08.2024 №633/24.

Відповідно до пп.266.5.1 п.266.5 ст.266 Податкового кодексу України, ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Так, на території міста Харкова на 2017 рік та наступні роки встановлено місцеві податки і збори рішенням Харківської міської ради від 22.02.2017 № 542/17 "Про місцеві податки і збори у місті Харкові".

Як вже було зазначено судом, пунктом 3 Додатку 1 встановлено, що ставка податку для об`єктів житлової нерухомості, зокрема, квартири/квартир незалежно від їх кількості загальною площею до 85 кв. м, що перебувають у власності фізичних осіб, встановлюється у розмірі 0 відсотків. Рішення Харківської міської ради від 22.02.2017 №542/17 набрало чинності з 01.03.2017 (п. 4 Рішення).

Таким чином, у силу дії запровадженої Харківською міською радою пільги з квартир площею до 85,00 кв.м. підлягає справлянню податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за ставкою 0% з 01.03.2017.

Як вже було встановлено судом, у спільній сумісній власності позивача станом на 2023 рік та станом на 2024 рік обліковувалося нерухоме майно, а саме: квартира, об`єкт житлової нерухомості загальною площею 61,8 к.м., житлова площа 46,5 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , розмір частки власності - 1, спільна сумісна власність; інші співвласники об`єкту житлової нерухомості - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Тобто, площа житлової нерухомості, наявності у власності позивача, не перевищувала 85,00 кв.м.

Відомостей щодо наявності у власності позивача іншого нерухомого майна матеріали справи не містять. Відповідачем таких обставин суду не повідомлено.

Так, контролюючим органом не враховано пункт 3 Додатку 1 до рішення Харківської міської ради від 22.02.2017 №542/17, яким визначено, що ставка податку для об`єктів житлової нерухомості, зокрема, квартири/квартир незалежно від їх кількості загальною площею до 85 кв.м, що перебувають у власності фізичних осіб, встановлюється у розмірі 0 відсотків.

Зважаючи на те, що площа житлової нерухомості (квартири) позивача, яка стала об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2023 рік та за 2024 рік, становить 61,8 кв.м., то відповідно ставка податку відносно такої житлової нерухомості, власниками якої є фізичні особи (в даному випадку, позивач), встановлюється в розмірі 0 відсотків.

З урахуванням наведеного, у відповідача були відсутні підстави для незастосування пільги з квартири, площею до 85,00 кв.м., яка належна позивачу на праві власності, за ставкою 0% з 01.03.2017.

До того ж, суд враховує правовий висновок, викладений Верховним Судом у постанові від 5 жовтня 2023 року по справі №300/2906/22, про те, що положення пункту 56.21 статі 56 ПК України установлює шляхи подолання колізій у податкових правовідносинах таким чином: у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Сама юридична конструкція норми пункту 56.21 статті 56 ПК України дає підстави стверджувати, що презумпція застосовна не лише у ситуації прямої суперечності норм, але й у будь-якій іншій ситуації невизначеності в процесі правозастосування. Для її застосування необхідно і достатньо виявлення двох або більше альтернативних варіантів правомірної поведінки, з яких обравши найвигідніший для себе, платник може почуватися захищеним від можливих негативних наслідків як з боку контролюючого органу, так і суду.

Тобто, на думку суду, це дає можливість платникам податків відчувати більшу правову визначеність і захищеність у ситуаціях, коли норми законодавства не є абсолютно чіткими або суперечать одна одній. Завдяки цьому принципу платники податків можуть бути впевнені, що в разі правових колізій, їх інтереси будуть захищені, і рішення буде прийнято на їх користь. Це сприяє більшому правовому порядку і стабільності в податкових правовідносинах.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Посилання відповідача на положення пп.12.3.7 п.12.3 ст.12 ПК України, згідно якого не дозволяється сільським, селищним, міським радам та радам об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, встановлювати індивідуальні пільгові ставки місцевих податків та зборів для окремих юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців і фізичних осіб або звільняти їх від сплати таких податків та зборів, суд вважає необґрунтованими, оскільки рішенням 11-ї сесії Харківської міської ради 7-го скликання "Про місцеві податки і збори у місті Харкові" від 22.02.2017 №542/17 не встановлювалися індивідуальні пільгові ставки податку для окремих фізичних осіб, а було встановлено ставку податку для об`єктів житлової нерухомості, зокрема, квартири/квартир незалежно від їх кількості загальною площею до 85 кв.м, що перебувають у власності фізичних осіб.

Враховуючи вищенаведене, суд зазначає, що відповідачем не доведено підстав для застосування при формуванні спірних податкових повідомлень-рішень ставки податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки - 1 %, відтак, спірні податкові повідомлення-рішення від 05.06.2025 №0-2030-UА0028556 та від 05.06.2025 №0-2030-UА0028556 прийнято безпідставно та необґрунтовано, тому такі податкові повідомлення-рішення підлягають скасуванню.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Так, на виконання цих вимог відповідачем не доведено належними та допустимими доказами правомірність винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень та не надано доказів на підтвердження своєї позиції у справі, з яких суд міг би встановити дійсність фактів, викладених відповідачем у відзиві на позовну заяву.

Водночас докази, подані позивачем, підтверджують обставини, на які він посилається в обґрунтування позовних вимог, та не були спростовані відповідачем.

З огляду на те, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, частково не доведено правомірності прийнятих ним рішень, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є такими, що підлягають задоволенню.

Суд також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів позивача), сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.

Отже, суд дійшов до висновку про задоволення позову.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295, 296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Григорія Сковороди, буд. 46, м. Харків, 61057, ЄДРПОУ ВП 43983495) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 05.06.2025 №0-2030-UА0028556 та від 05.06.2025 №0-2030-UА0028556.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Дмитро ВОЛОШИН