Справа № 640/4219/19
Суддя: Алла РУДЕНКО
Дата ухвалення: 2025-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2025 року справа № 640/4219/19
м. Черкаси
Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Алли Руденко, розглянувши у спрощеному письмовому провадженні в приміщенні суду адміністративну справи № 640/4219/19 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у м. Києві, правонаступником якого є Головне управління ДПС у м. Києві як відокремлений підрозділ ДПС України, про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління ДФС у м. Києві, в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 16.11.2018 № , № , № .

Обгрунтовуючи позовну заяву позивач зазначила, що спірними податковими повідомленнями-ми були застосовані штрафні санкції, передбачені статтею 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 №481/95-ВР (далі Закон №481/95-ВР), за порушення вимог вказаного Закону, а саме: за роздрібну торгівлю алкогольними напоями за відсутності ліцензії на право роздрібної торгівлю алкогольними напоями, зберігання алкогольних напоїв у місцях зберігання, не внесених до Єдиного реєстру місць зберігання, зберігання з метою реалізації алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка.

Вказані порушення були встановлені актом фактичної перевірки №5032/26-15-40-01/ магазину, в якому позивач здійснює підприємницьку діяльність, за адресою: м. Київ, вул. Жилянська, буд. 107, літера 3 (магазин «Опілля»).

Позивач не погоджується із спірними податковим повідомленнями-рішеннями з таких підстав.

Наказ на перевірку не відповідає вимогам п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України (далі ПК України), оскільки на думку позивача згідно з приписами ПК України до компетенції відповідача відноситься право перевірити виключно наявність відповідної ліцензії у місці торгівлі, а у разі виявлення інших порушень відповідач мав би ініціювати перевірку в порядку, визначеному Законом України від 02.03.2015 №222-V111 «Про ліцензування видів господарської діяльності» та Законом України від 05.04.2007 №877-V «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності». Також копія наказу на проведення перевірки позивачу не надавалась.

Перевірка була проведена в тому числі на підставі законодавчих актів, що втратили свою чинність, а саме: постанови Кабінету Міністрів України від 07.08.2001 №940 «Про заходи щодо посилення державного контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та справляння акцизного збору».

Додатки до акту перевірки не є належними та допустимими доказами будь-яких порушень, оскільки акт перевірки не містить посилання на них, а в акті перевірки не зазначені докази, які підтверджують факти вчинених порушень. Враховуючи зазначене позивач вважає, що порушення, зазначені у акті перевірки, не доведені.

Спірні податкові повідомлення-рішення складені за формою, яка не відповідає Порядку застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 №481/95-ВР, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2003 №790.

Щодо виявлених порушень, то позивач стверджує, що отримала ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями від 20.02.2018 за реєстраційним номером 01593.

Випадки, коли алкогольна продукція вважається немаркованою, передбачені пунктом 226.9 статті 226 ПК України та абз. 4 пункту 20 Положення про виготовлення, зберігання, продаж акцизних марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 №1251 (далі Положення №1251), проте у акті перевірки жоден з таких випадків не встановлений.

Окрім того, Закон №481/95-ВР не обмежує виробника виноробної продукції розливати її в упаковку типу «Bag in box» об`ємом понад 10 л, а продаж вказаної продукції в точках роздрібної торгівлі відповідає вимогам законодавства. Виноробна продукція, що була наявна в точках роздрібної торгівлі позивача, була позначена виробником марками акцизного податку на упаковку типу «Bag in box» об`ємом 10 л П-подібним способом через кран.

Положенням №1251 не встановлений порядок маркування виноробної продукції в упаковці типу «Bag in box» об`ємом 10 л із краном, а тому вимоги Закону №481/95-ВР щодо маркування вказаної продукції не застосовуються.

Законом №481/95-ВР передбачено, що внесення місць зберігання алкогольних напоїв здійснюється суб`єктом господарювання, що отримав відповідну ліцензію на роздрібну торгівлю алкогольними напоями, тільки тих місць зберігання, що розташовані за іншою адресою, ніж місце здійснення торгівлі. Контролюючим органом одна і та ж сама дія позивача була кваліфікована одночасно як два різних види порушення, а саме як продаж алкогольних напоїв без наявності ліцензії на роздрібну торгівлю та як зберігання алкогольних напоїв у місці, що не внесено до відповідного реєстру, а тому підстави для притягнення до відповідальності за податковим повідомленням-рішенням № та № є взаємно виключними.

Враховуючи викладене просить позов задовольнити.

Відповідач проти позову заперечив. У відзиві на позовну заяву, який був наданий до Окружного адміністративного суду м. Києва 13.09.2019, вказав, що при прийнятті спірних податкових повідомлень-рішень керувався чинним законодавством.

Ухвалою від 10.04.2019 Окружний адміністративний суд міста Києва відкрив провадження в адміністративній справі, розгляд якої вирішив здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.

Законом України Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду від 13.12.2022 № 2825-IX (далі Закон № 2825-IX) ліквідовано Окружний адміністративний суд міста Києва.

Відповідно до супровідного листа Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.02.2024 № 03-19/6102/24 Про скерування за належністю справи на виконання положень п. 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України № 2825-ІХ справа № 640/4219/19 була скерована до Київського окружного адміністративного суду за належністю.

Згідно з супровідним листом від 07.01.2025 № 01-19/93/25 Київський окружний адміністративний суд на виконання Закону України Про внесення зміни до пункту 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду та відповідно до Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 № 399, передав справу до Черкаського окружного адміністративного суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.01.2025 справа розподілена судді Руденко А. В.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 14.01.2025 справа № 640/4219/19 прийнята до провадження суддею Руденко А.В. Ухвалено здійснювати розгляд справи № 640/4219/19 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін.

Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, суд встановив такі фактичні обставини.

Відповідачем Головним управлінням ДФС у м. Києві на підставі наказу від 20.09.2018 №14218 проведено фактичну перевірку магазину, що належить ФОП ОСОБА_1 , розташованого у АДРЕСА_1 , літера 3, за результатами якої складено акт перевірки від 22.10.2018 №5032/26-15-40-01/ НОМЕР_1 (далі акт перевірки)

Актом перевірки встановлені факти роздрібної торгівлі Сидром АРРS із смаком вишні, місткістю 0,5 л, міцністю 5-6,9% за ціною 17.75 грн без наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, зберігання алкогольних напоїв (вино столове напівсолодке червоне «Ель Бессарабіко», місткістю 10л, міцністю 9-13%, без наявності марки акцизного податку встановленого зразка та у місці зберігання, не внесеного до Єдиного реєстру.

За висновком перевірки порушено вимоги ст. 11, ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 №481/95-ВР.

На підставі акта перевірки відповідачем були прийняті:

- податкове повідомлення-рішення від 16.11.2018 №, яким за зберігання алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка застосовано штраф у розмірі 17 0000 грн, передбачений абз. 11 ч. 2 ст. 17 Закону №481/95-ВР.

- податкове повідомлення-рішення від 16.11.2018 №, яким за зберігання алкогольних напоїв у місцях зберігання, не внесених до Єдиного реєстру, застосовано штраф у розмірі 17 0000 грн, передбачений абз. 11 ч. 2 ст. 17 Закону №481/95-ВР.

- податкове повідомлення-рішення від 16.11.2018 №, яким за роздрібну торгівлю алкогольними напоями без наявності ліцензії застосовано штраф у розмірі 17 0000 грн., передбачений абз. 5 ч. 2 ст. 17 Закону №481/95-ВР.

Рішенням ДФС України від 07.02.2018 №20723/Д/99-11-06-01-25 скарга позивача залишена без задоволення, а на вищевказані податкові повідомлення-рішення залишені без змін.

Не погоджуючись з податковими повідомленнями-рішеннями позивач звернулась з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим у справі обставинам суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні відносини врегульовані Податковим кодексом України, Законом України від 19.12.1995 №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних відносин) та прийнятими на його виконання нормативними актами.

Законом України від 19.12.1995 №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», який діяв на час виникнення спірних відносин, врегульовані основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, спиртовими дистилятами, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального на території України.

Згідно ст. 15 Закону №481/95-ВР роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.

Згідно ст. 16 Закону №481/95-ВР контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України.

Згідно частини 3 статті 17 Закону №481/95-ВР рішення про стягнення штрафів, передбачених частиною другою цієї статті, приймаються органами доходів і зборів та/або органом, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями і тютюновими виробами, та іншими органами виконавчої влади у межах їх компетенції визначеної законами України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.2015 №609 «Про затвердження переліку органів ліцензування та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України» повноваження щодо видачі ліцензій з виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами покладені на ДФС.

Згідно підпункту 19-1.1.13 пункту 19-1.1 статті 19-1 ПК України контролюючі органи здійснюють ліцензування діяльності суб`єктів господарювання з виробництва спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів, оптової торгівлі спиртом, оптової та роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами та контроль за таким виробництвом

Згідно підпункту 191.1.14 пункту 191.1 статті 191 ПК України контролюючі органи здійснюють контроль за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, наявністю торгових патентів.

Згідно підпункту 19-1.1.16 пункту 191.1 статті 191 ПК України контролюючі органи здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів.

Також згідно підпункту 191.1.18 пункту 191.1 статті 191 ПК України контролюючі органи організовують роботу, пов`язану із замовленням марок акцизного податку, їх зберіганням, продажем, відбором зразків, з метою проведення експертизи щодо їх автентичності та здійснюють контроль за наявністю таких марок на пляшках (упаковках) з алкогольними напоями, пачках (упаковках) тютюнових виробів, ємностях (упаковках) з рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, під час їх транспортування, зберігання і реалізації.

Відповідно до підпункту 20.1.10 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право здійснювати контроль за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів.

Відповідно до підпункту 20.1.19 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.

Згідно з пунктом 41.1 статті 41 Податкового кодексу України контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державну митну політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган (далі - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику), його територіальні органи.

Положенням про Державну фіскальну службу України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2014 № 236, визначено, що Державна фіскальна служба України (ДФС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок), державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового, митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску, до основних завдань якої також віднесено реалізація державної політики у сфері контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів.

Згідно пункту 4 Положення №236 відповідно до покладених на неї завдань ДФС: 50) організовує роботу, пов`язану із замовленням марок акцизного податку, їх зберіганням, продажем, відбором зразків з метою проведення експертизи щодо їх автентичності та здійсненням контролю за наявністю таких марок на пляшках (упаковках) з алкогольними напоями і пачках (упаковках) тютюнових виробів під час їх транспортування, зберігання і реалізації; 51) здійснює контроль за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та забезпечує міжгалузеву координацію у цій сфері; 53) здійснює заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів, затверджує норми втрат та виходу спирту, виноматеріалів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, порядок їх розроблення і застосування; 55) здійснює контроль за дотриманням суб`єктами господарювання, які провадять оптову або роздрібну торгівлю алкогольними напоями, вимог законодавства щодо мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін на такі напої; 50) організовує роботу, пов`язану із замовленням марок акцизного податку, їх зберіганням, продажем, відбором зразків з метою проведення експертизи щодо їх автентичності та здійсненням контролю за наявністю таких марок на пляшках (упаковках) з алкогольними напоями і пачках (упаковках) тютюнових виробів під час їх транспортування, зберігання і реалізації; 51) здійснює контроль за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та забезпечує міжгалузеву координацію у цій сфері; 53) здійснює заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів, затверджує норми втрат та виходу спирту, виноматеріалів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, порядок їх розроблення і застосування; 55) здійснює контроль за дотриманням суб`єктами господарювання, які провадять оптову або роздрібну торгівлю алкогольними напоями, вимог законодавства щодо мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін на такі напої.

Пунктом 7 Положення №236 передбачено, що ДФС здійснює повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. ДФС та її територіальні органи є органами доходів і зборів.

Отже за змістом вказаних приписів до повноважень Державної фіскальної служби та її територіальних органів віднесені повноваження щодо видачі ліцензій з виробництва спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів, оптової торгівлі спиртом, оптової та роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами, контролю за наявністю ліцензій, контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів, запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та застосування штрафних санкцій за порушення Закону №481/95-ВР.

Відповідно до пункту 61.1статті 61 Податкового кодексу України податковий контроль - це система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (п. 75.1.3 ст. 75 ПК України).

Відповідно до п.п. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Отже метою фактичної перевірки є здійснення контролюючим органом функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, а тому фактична перевірка здійснюється не лише з метою контролю за наявністю, зокрема, у суб`єкта господарювання ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, а і з метою виявлення порушень вимог Закону №481/95-ВР при здійсненні роздрібної торгівлі алкогольними напоями.

Судом встановлено, що фактичну перевірку позивача було проведено на підставі Податкового кодексу України, Закону №481/95-ВР та нормативних актів, виданих на виконання Закону №481/95-ВР, тобто з метою контролю за здійсненням позивачем роздрібної торгівлі алкогольними напоями, про що зазначено у акті перевірки, отже фактична перевірка проведена в межах наданих відповідачу повноважень.

Щодо доводів позивача, що до повноважень відповідача віднесено лише встановлення факту відсутності ліцензії на здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями, а подальша перевірка має бути проведена у порядку, передбаченому Законом України від 02.03.2015 №222-V111 «Про ліцензування видів господарської діяльності» та Законом України від 05.04.2007 №877-V «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності суд зазначає наступне.

Відповідно до пунктів 2, 3 частини 2 статті 6 Закону №222-V111 орган ліцензування для цілей цього Закону за відповідним видом господарської діяльності розробляє проекти ліцензійних умов і змін до них та подає їх в установленому порядку на затвердження Кабінету Міністрів України, якщо інше не встановлене законом; здійснює контроль за додержанням ліцензіатами вимог ліцензійних умов та за результатами перевірки приймає рішення.

Разом з цим, відповідно до пункту 3 частини 2 статті 2 Закону №222-V111 дія цього Закону не поширюється на порядок видачі, переоформлення та анулювання ліцензій на здійснення таких видів господарської діяльності.

Отже Закон розповсюджує свою дію на ліцензування господарської діяльності, яке здійснюється відповідно до вказаного Закону.

Оскільки Закон №222-V111 не розповсюджує свою дію на видачу ліцензій на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями, то і заходи контролю за дотриманням вимог Закону №481/95-ВР при здійсненні роздрібної торгівлі алкогольними напоями, передбачені Законом №222-V111, не застосовуються.

Згідно статті 1 Закону №877-V державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища;

заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.

Частиною 1 cтатті 6 Закону №877-V передбачено, що підставами для здійснення позапланових заходів є:

подання суб`єктом господарювання письмової заяви до відповідного органу державного нагляду (контролю) про здійснення заходу державного нагляду (контролю) за його бажанням;

виявлення та підтвердження недостовірності даних, заявлених суб`єктом господарювання у документі обов`язкової звітності, крім випадків, коли суб`єкт господарювання протягом місяця з дня первинного подання повторно подав такий документ з уточненими достовірними даними або якщо недостовірність даних є результатом очевидної описки чи арифметичної помилки, яка не впливає на зміст поданої звітності. У разі виявлення органом державного нагляду (контролю) помилки у документі обов`язкової звітності він упродовж десяти робочих днів зобов`язаний повідомити суб`єкта господарювання про необхідність її виправлення у строк до п`яти робочих днів з дня отримання повідомлення. Невиправлення помилки у встановлений строк є підставою для проведення позапланового заходу;

перевірка виконання суб`єктом господарювання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виданих за результатами проведення попереднього заходу органом державного нагляду (контролю);

звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоров`ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, з додаванням документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення (за наявності). Позаплановий захід у такому разі здійснюється виключно за погодженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу.

неподання суб`єктом господарювання документів обов`язкової звітності за два звітні періоди підряд без поважних причин або без надання письмових пояснень про причини, що перешкоджали поданню таких документів;

доручення Прем`єр-міністра України про перевірку суб`єктів господарювання у відповідній сфері у зв`язку з виявленими системними порушеннями та/або настанням події, що має значний негативний вплив на права, законні інтереси, життя та здоров`я людини, захист навколишнього природного середовища та забезпечення безпеки держави;

настання аварії, смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку або професійного захворювання, що було пов`язано з діяльністю суб`єкта господарювання.

Відповідно до частини 2 статті 6 Закону №877-V проведення позапланових заходів з інших підстав, крім передбачених цією статтею, забороняється, крім позапланових заходів, передбачених частиною четвертою статті 2 цього Закону.

В свою чергу згідно частини 4 статті 2 цього Закону заходи контролю здійснюються органами Державної фіскальної служби (крім митного контролю на кордоні), державного нагляду за дотриманням вимог ядерної та радіаційної безпеки (крім здійснення державного нагляду за провадженням діяльності з джерелами іонізуючого випромінювання, діяльність з використання яких не підлягає ліцензуванню), державного архітектурно-будівельного контролю (нагляду), державного нагляду у сфері господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім діяльності з переказу коштів, фінансових послуг з ринку цінних паперів, похідних цінних паперів (деривативів) та ринку банківських послуг), державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.

Тобто при проведенні заходів контролю органами Державної фіскальної служби України останні повинні дотримуватись законів у сфері податкових відносин, яким є Податковий кодекс України.

Зважаючи, що Податковим кодексом України врегульовані підстави та порядок призначення і проведення фактичних перевірок з питань контролю за дотриманням суб`єктами господарювання Закону №481/95-ВР, фактичні перевірки відповідно до визначення, наведеного у статті 1 Закону №877-V, відносяться до позапланових заходів державного нагляду (контролю), які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.

Отже доводи позивача про компетенції позивача на встановлення порушень Закону №481/95-ВР є необгрунтованими.

Щодо доводів позивача, що перевірка проведена на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 07.08.2001 №940 «Про заходи щодо посилення державного контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та справляння акцизного збору», яка втратила свою чинність, то вони є слушними, оскільки вказана постанова втратила чинність відповідно до постанови Кабінету Міністрів №194 від 18.06.2014.

Проте зазначення у вступній частині акта перевірки постанови Кабінету Міністрів України від 07.08.2001 №940 є формальним недоліком, яке жодним чином не вплинуло на спірні відносини, а тому не може бути підставою для скасування податкових повідомлень-рішень.

Щодо посилання позивача на ту обставину, що їй не була вручена копія наказу на проведення перевірки №14218 від 20.09.2018 суд зазначає, що відповідно до пункту 81.1 статті 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, копії наказу про проведення перевірки, службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Отже вказані документи мають бути надані або платнику податків, або його посадовим (службовим) особам, або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції.

Як вбачається з копій направлень на перевірку від 12.10.2018 №6600/26-15-40-01 та №6601/26-15-40-01 копія наказу на проведення перевірки була вручена продавцю ОСОБА_2 16.10.2018 о 16.30 год.

Вказане свідчить, що посадовими особами позивача був дотриманий порядок проведення фактичної перевірки, а тому доводи позивача в цій частині є безпідставними.

Щодо встановлених у ході фактичної перевірки порушень суд зазначає наступне.

Як зазначено вище, відповідно до частини 12 статті 15 Закону №481/95-ВР роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватись суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Суб`єкти господарювання, які отримали ліцензію на роздрібну торгівлю алкогольними напоями, мають право продавати сидр та перрі (без додання спирту) без отримання окремої ліцензії на право роздрібної торгівлі цими алкогольними напоями.

Згідно акта перевірки встановлено факт реалізації Сидру звичайного газованого APPS зі смаком вишні місткістю 0,5 л, вміст спирту 5-6,9% об, за ціною 17 грн 75 коп. в пластикову пляшку.

У акті перевірки зазначено, що до першого примірника акта додається фотофіксація.

Згідно фотофіксації факт реалізації Сидру звичайного газованого APPS зі смаком вишні місткістю 0,5 л, вміст спирту 5-6,9% об, за ціною 17 грн 75 коп. в пластикову пляшку підтверджується копією фіскального чеку від 16.10.2018 №1005, час операції 15:46:54, фотофіксацією ціни, за якою здійснюється реалізація Сидру звичайного газованого APPS зі смаком вишні за 1 л - 35,50 грн, та етикеткою Сидру звичайного газованого APPS зі смаком вишні, на якій вказано: «Сидр звичайний газований солодкий «ЕПС зі смаком вишні», виготовлений шляхом натурального бродіння, 5,0 6,9%».

Як вбачається зі змісту акта перевірки, до перевірки не надано ліцензію на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями. Продавець ОСОБА_2 для підписання та ознайомлення з актом перевірки не з`явився.

Доводи позивача, що вона отримала ліцензію на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями №01593 від 20.02.2018 спростовуються актом перевірки, у якому вказано. що дана ліцензія видана на право здійснення роздрібної торгівлі пивом.

Отже відповідачем доведено факт реалізації алкогольного напою «Сидр звичайний газований солодкий «ЕПС зі смаком вишні», виготовлений шляхом натурального бродіння, 5,0 6,9%» за відсутності ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями, що є порушенням вимог частини 12 статті 15 Закону №481/95-ВР.

За вказаних обставин податкове повідомлення-рішення від 16.11.2018 № про застосування до позивача штрафу у розмірі 17 000 грн прийнято на законних підставах і скасуванню не підлягає.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 16.11.2018 №, яким за зберігання алкогольних напоїв без марки акцизного податку встановленого зразка застосовано штраф у розмірі 17 0000 грн, суд зазначає наступне.

Відповідно до абзацу третього частини 4 статті 11 Закону № 481/95-ВР алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного податку в порядку, визначеному законодавством.

Відповідно до п.п.14.1.107 пункту 14.1 статті 14 ПК України марка акцизного податку - спеціальний знак для маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів, віднесений до документів суворого обліку, який підтверджує сплату акцизного податку, легальність ввезення та реалізації на території України цих виробів.

Відповідно до підпункту 14.1.109 пункту 14.1 статті 14 ПК України маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів - наклеювання марки акцизного податку на пляшку (упаковку) алкогольного напою чи пачку (упаковку) тютюнового виробу в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України щодо виробництва, зберігання та продажу марок акцизного податку.

Відповідно до пункту 226.2 статті 226 ПК України наявність наклеєної в установленому порядку марки акцизного податку встановленого зразка на пляшці (упаковці) алкогольного напою, пачці (упаковці) тютюнового виробу чи ємності (упаковці) з рідиною, що використовується в електронних сигаретах, є однією з умов для ввезення на митну територію України і продажу таких товарів споживачам, а також підтвердженням сплати податку та легальності ввезення товарів.

Маркування алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, здійснюється марками акцизного податку, зразки яких затверджуються Кабінетом Міністрів України (пункт 226.5 статті 226 ПК України).

Згідно з п. 226.7 ст. 226 Кодексу кожна марка акцизного податку на алкогольні напої повинна мати окремий номер, місяць і рік випуску марки та позначення про суму сплаченого акцизного податку за одиницю маркованої продукції, крім суми акцизного податку з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі алкогольних напоїв.

Відповідно до пункту 5 Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв, тютюнових виробів і рідин, що використовуються в електронних сигаретах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 № 1251 (далі Положення №1251) на кожну марку наносяться такі реквізити:

марка для алкогольних напоїв повинна містити двомірний штрих-код швидкого реагування (далі - QR-код) та лінійний штрих-код (далі - штрих-код).

слова «Україна», «МАРКА АКЦИЗНОГО ПОДАТКУ»;

позначення виду марки, що складається із слів та літер «алкоголь вітчизняний (лікеро-горілчана продукція)» - «АВ ЛГП», «алкоголь вітчизняний (виноробна продукція)» - «АВ ВП», «алкоголь імпортний (лікеро-горілчана продукція)» - «АІ ЛГП», «алкоголь імпортний (виноробна продукція)»;

індекс регіону України (згідно з додатком), що відповідає місцезнаходженню виробника продукції, позначений двома цифрами (для маркування вітчизняної продукції), серія із чотирьох літер і шестизначний номер, два двозначних числа (місяць і рік, у якому вироблено марки для алкогольних напоїв) через скісну риску, сума акцизного податку (для алкогольних напоїв), сплаченого за одиницю продукції, з точністю до тисячного знака, крім суми акцизного податку з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі алкогольних напоїв;

реквізити покупця марки (зазначаються на марках для алкогольних напоїв): для юридичних осіб - код згідно з ЄДРПОУ, для фізичних осіб - підприємців - код, який відображає реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відмітку в паспорті); QR-код та штрих-код (зазначаються на марках для алкогольних напоїв). Штрих-код містить інформацію про серію та номер марки.

Відповідно до пункту 226.9 статті 226 ПК України вважаються такими, що немарковані:

алкогольні напої та тютюнові вироби з підробленими марками акцизного податку;

алкогольні напої, тютюнові вироби та рідини, що використовуються в електронних сигаретах, марковані з відхиленням від вимог положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України, відповідно до якого здійснюються виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та/або марками, що не видавалися безпосередньо виробнику або імпортеру зазначеної продукції;

вироблені в Україні алкогольні напої з марками акцизного податку, на яких зазначення суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням чинних на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари;

алкогольні напої іноземного виробництва з марками акцизного податку, на яких зазначена сума акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням міцності продукції, місткості тари та розміру ставок акцизного податку, діючих на момент виробництва марки.

За змістом вказаних приписів немаркованими вважаються алкогольні вироби як без наклеєної марки акцизного податку встановленого зразка, так і з наклеєною маркою акцизного податку, які є підробленими або не відповідають вимогам Положення №1251.

Судом встановлено, що згідно акту перевірки встановлено факт зберігання ФОП ОСОБА_1 за адресою м. Київ, вул. Жилянська, 107, літера 3 з метою подальшої реалізації вино столове напівсолодке червоне «Ель Бессарабіко» , вміст спирту 9-13%, місткістю 10 л, загальною вартістю 760,00 грн без наявності марки акцизного податку встановленого зразка, що підтверджується фотофіксацією, чим порушено вимоги ст. 11 Закону №481/95-ВР, отже вказаний алкогольний напій є немаркованим.

Позивач на спростування вказаного порушення зазначає, що Закон №481/95-ВР не обмежує виробника виноробної продукції розливати її в упаковку типу «Bag in box» об`ємом понад 10 л, а продаж вказаної продукції в точках роздрібної торгівлі відповідає вимогам законодавства. Виноробна продукція, що була наявна в точках роздрібної торгівлі позивача, була позначена виробником марками акцизного податку на упаковку типу «Bag in box» об`ємом 10 л П-подібним способом через кран. Положенням №1251 не встановлений порядок маркування виноробної продукції в упаковці типу «Bag in box» об`ємом 10 л із краном, а тому вимоги Закону №481/95-ВР щодо маркування вказаної продукції не застосовуються.

З приводу вказаних доводів суд зазначає, що Закон №481/95-ВР не містить жодних виключень щодо маркування алкогольної продукції марками акцизного податку, в тому числі і в залежності від тари чи упаковки, у якій вона знаходиться. Тобто вся алкогольна продукція повинна бути маркована марками акцизного податку встановленого зразка.

Щодо того, що упаковка типу «Bag in box» об`ємом 10 л була маркована маркою акцизного податку П-подібним способом через кран, то доказів на підтвердження вказаної обставини позивач не надала, а продавець ОСОБА_2 не скористався наданим йому правом та не вказав заперечення щодо вказаного факту у акті перевірки, акт перевірки не підписав.

Натомість відповідач надав до суду фотофіксацію упаковки типу «Bag in box» об`ємом 10 л вина столового напівсолодкого червоного «Ель Бессарабіко» , вміст спирту 9-13%, а тому суд надає перевагу доказам відповідача та вважає доведеним порушення позивачем вимог ст. 11 Закону №481/95-ВР.

Згідно абз. 11 ч. 2 ст. 17 Закону №481/95-ВР у разі виробництва, зберігання, транспортування, реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів; алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку, або з використанням тари, що не відповідає вимогам, визначеним частиною першою статті 11 цього Закону, застосовується штраф у розмірі 200 відсотків вартості товару, але не менше 17000 гривень.

Отже податкове повідомлення-рішення від 16.11.2018 №, яким за зберігання алкогольних напоїв без марки акцизного податку встановленого зразка застосовано штраф у розмірі 17 0000 грн, прийняте на законній підставі і скасуванню не підлягає.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 16.11.2018 №, яким за зберігання алкогольних напоїв у місцях зберігання, не внесених до Єдиного реєстру, застосовано штраф у розмірі 17 0000 грн, передбачений абз. 11 ч. 2 ст. 17 Закону №481/95-ВР, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 11 Закону №481/95-ВР місце торгівлі - місце реалізації товарів, у тому числі на розлив, в одному торговому приміщенні (будівлі) за місцем його фактичного розташування, для тютюнових виробів та пива - без обмеження площі, для алкогольних напоїв, крім пива, - торговельною площею не менше 20 кв. метрів, обладнане реєстраторами розрахункових операцій (незалежно від їх кількості) або де є книги обліку розрахункових операцій (незалежно від їх кількості), в яких фіксується виручка від продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів незалежно від того, чи оформляється через них продаж інших товарів;

місце зберігання - місце, яке використовується для зберігання спирту, або приміщення, яке використовується для зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, відомості про місцезнаходження якого внесені до Єдиного державного реєстру місць зберігання;

Єдиний державний реєстр виробників спирту етилового, коньячного і плодового, спирту етилового ректифікованого виноградного, спирту етилового ректифікованого плодового, дистиляту виноградного спиртового, спирту-сирцю плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів - перелік виробників спирту етилового, коньячного і плодового, спирту етилового ректифікованого виноградного, спирту етилового ректифікованого плодового, дистиляту виноградного спиртового, спирту-сирцю плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, який ведеться центральним органом виконавчої влади, уповноваженим Кабінетом Міністрів України, і містить визначені цим Законом відомості про виробників спирту, лікеро-горілчаних виробів, тютюнових виробів.

Згідно частини 37 статті 15 Закону №481/95-ВР зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів здійснюється в місцях зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, внесених до Єдиного реєстру, незалежно від того, кому належить таке місце зберігання, або того, за заявою якого суб`єкта господарювання таке місце зберігання було внесено до Єдиного реєстру.

Згідно частин 38-42 закону №481/95-ВР внесення даних до Єдиного реєстру проводиться на підставі заяви суб`єкта господарювання з обов`язковим зазначенням місцезнаходження місця зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, а також: для юридичних осіб - найменування, місцезнаходження, коду Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; для фізичних осіб - підприємців - прізвища, імені, по батькові, місця проживання, реєстраційного номера облікової картки платника податків.

До заяви додаються копія виданої заявнику ліцензії на відповідний вид діяльності, засвідчена нотаріально або посадовою особою органу ліцензування, та документ, що підтверджує право користування цим приміщенням.

Суб`єкти господарювання, які отримали ліцензію на роздрібну торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами, вносять до Єдиного реєстру тільки ті місця зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, що розташовані за іншою адресою, ніж місце здійснення торгівлі.

У разі зміни найменування суб`єкта господарювання у зв`язку із зміною типу акціонерного товариства або у зв`язку з перетворенням акціонерного товариства в інше господарське товариство зміна найменування у виданих суб`єкту господарювання довідках про внесення місця зберігання до Єдиного реєстру не є обов`язковою.

Довідка про внесення місця зберігання до Єдиного реєстру видається суб`єкту господарювання протягом семи календарних днів від дня подання заяви. Ведення Єдиного реєстру та видача довідок про внесення місць зберігання до Єдиного реєстру здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України. Органи влади забезпечують вільний доступ до відомостей, які містяться в Єдиному реєстрі.

Отже обов`язок зберігати алкогольні напої у місцях зберігання, внесених до Єдиного реєстру, не стосується зберігання алкогольних напоїв за місцем їх реалізації.

Судом встановлено, що згідно акту перевірки позивач зберігав алкогольні напої, а саме Сидр звичайний газований APPS зі смаком вишні, 1 кега місткістю 50л, загальною вартістю 1775,00 грн, Сидр звичайний газований APPS Хеппі Морнінг 1 кега місткістю 50л, загальною вартістю 1875,00 грн, та Сидр звичайний газований APPS Классік 1 кега місткістю 50л, загальною вартістю 1875,00 грн, за місцем їх реалізації, проте без ліцензії на право здійснення роздрібної реалізації алкогольних напоїв.

Отже в даному випадку наявний склад порушення, передбаченого частиною 12 статті 15 Закону №481/95-ВР, а саме реалізація алкогольних напоїв за відсутності ліцензії на право здійснення роздрібної реалізації алкогольних напоїв, відповідальність за яке у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн застосована до позивача за податковим повідомленням-рішенням від 16.11.2018 №

Отже податкове повідомлення-рішення від 16.11.2018 № прийняте за відсутності порушення, передбаченого частиною 37 статті 15 Закону №481/95-ВР, а тому підлягає скасуванню.

Інші доводи позивача не впливають на рішення у справі, а тому суд не надає їм правової оцінки.

Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України у адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищезазначене суд дійшов висновку, що позовні вимоги є частково обгрунтованими та підлягають задоволенню в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 16.11.2018 №. В решті позовних вимог слід відмовити.

Згідно ч. 3 ст. 139 КАС України у разі часткового задоволення позовних вимог судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у сумі 768,40 грн. згідно платіжного доручення №427 від 11.03.2019.

Судом задоволені позовні вимоги у розмірі 33,33% ((17 000 грн х 3)/3= 33,33%), отже на відповідача покладаються судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 256,11 грн (768,40 грн х 33.33% = 256,11 грн).

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 159, 162, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у М. Києві, правонаступником якого є Головне управління ДПС у м. Києві як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України, від 16.11.2018 № про застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 штрафу у розмірі 17 (сімнадцять) тисяч гривень 00 копійок.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління ДПС у М. Києві як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України ( вул. Шолуденка, буд. 33/19, м. Київ, 04116, ) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати за судовим збором у сумі 256 (двісті п`ятдесят шість) гривень 11 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 4 вересня 2025 року.

Суддя Алла РУДЕНКО