Справа № 420/30135/25
Суддя: Василяка Д.К.
Дата ухвалення: 2025-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
08 вересня 2025 року м.Одеса
Суддя Одеського окружного адміністративного суду Василяка Д.К., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Ладіної Людмили Степанівни за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору Товариство з обмеженою відповідальністю "ГОТЕЛЬ ЛОНДОНСЬКИЙ" про визнання протиправною та скасування реєстраційної дії,
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що внесені відповідачем 11.10.2021 до Єдиного державного реєстру відомості про ОСОБА_5 і ОСОБА_6 в якості бенефіціарних власників ТОВ «ГОТЕЛЬ ЛОНДОНСЬКИЙ» є недостовірними. Натомість з наведених доказів випливає, що саме починаючи з 11 серпня 2021 року є бенефіціарним власником ТОВ «ГОТЕЛЬ ЛОНДОНСЬКИЙ», а ОСОБА_7 і ОСОБА_8 є лише номінальними утримувачами акцій материнської компанії. На думку позивача, оспорювана реєстраційна дія порушує його права і законні інтереси, як реального та дійсного кінцевого бенефіціарного власника ТОВ «ГОТЕЛЬ ЛОНДОНСЬКИЙ».
Положеннями п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 171 КАС України визначено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, серед іншого, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.
Суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.
Дослідивши позовну заяву та додані до неї документи, суддя приходить до висновку про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі, з огляду на наступне: за змістом ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (п.1 ч.1 ст.19 КАС України).
Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.
Відповідно до п.7 ч. 1 ст. 4 КАС України визначено, що суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
При визначенні компетенції адміністративний суд виходить не лише із суб`єктного складу, а із суті спору. Так, спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб`єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій, яку слід розуміти як діяльність усіх суб`єктів владних повноважень з виконання покладених на них Конституцією чи законами України завдань.
Таким чином, публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим і відносити його до справ адміністративної юрисдикції.
Під час визначення предметної юрисдикції справ необхідно виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі, наслідки цих обставин та відносин, що кореспондується із висновками викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі 815/1121/17 та від 20.08.2019 у справі № 805/2556/15-а.
Отже, критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їхній сукупності. Також, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.
Відповідно, визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
Натомість визначальні ознаки приватноправових відносин - це юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права (як правило майнового) певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб`єкта владних повноважень.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів; справи у спорах, що виникають з правочинів щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав в юридичній особі, крім правочинів у сімейних та спадкових правовідносинах; вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами.
Порівняльний аналіз змісту ст. 20 ГПК та ст. 19 КАС у сукупності дає підстави для висновку про те, що при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і господарських справ у кожній конкретній справі недостатньо застосування виключно формального критерію - визначення суб`єктного складу спірних правовідносин (участь у них суб`єкта владних повноважень). Визначальною ознакою для правильного вирішення такого питання є характер правовідносин, з яких виник спір.
Зокрема, позивачем наголошується на невідповідності дій відповідача вимогам діючого законодавства у сфері державної реєстрації з огляду на те, що на час перевірки отриманих від директора ТОВ «ГОТЕЛЬ ЛОНДОНСЬКИЙ» (ідентифікаційний код 37549040) відповідних документів щодо внесення змін про юридичну особу ТОВ ««ГОТЕЛЬ ЛОНДОНСЬКИЙ» (ідентифікаційний код 37549040).».
Таким чином, у даній справі позивач наполягає на тому, що Державним реєстратором було неправомірно вчинено реєстраційні дії щодо внесення змін до ЄДР відносно ТОВ «ГОТЕЛЬ ЛОНДОНСЬКИЙ» (ідентифікаційний код 37549040)., ініціатором яких виступав директор ТОВ «ГОТЕЛЬ ЛОНДОНСЬКИЙ» (ідентифікаційний код 37549040), відповідно, в даній справі може мати наслідки порушення майнових прав та інтересів вказаного товариства під час внесення щодо останнього змін про юридичну особу в ЄДР, як суб`єкта господарської діяльності, що має статут, директора та учасників товариства, відповідно кінцевих бенефіціарів.
Також відповідно до матеріалів позовної заяви позивач зазначає, що ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , відповідно до вчинених реєстраційних дій є кінцевими бенефіціарними власниками ТОВ «ГОТЕЛЬ ЛОНДОНСЬКИЙ», а відтак суд вважає, що в даному випадку наявний спір між учасниками юридичної особи або спір учасників юридичної особи з цією юридичною особою щодо скасування запису в ЄДР є корпоративним спором і підлягає вирішенню за правилами господарського судочинства. Вказана правова позиція викладена в постанові від 04.09.2018 Великої Палати Верховного Суду у справі №904/5857/17, ухвалі Верховного Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 21.07.2021 справа № 910/5971/20.
Конституційний Суд України у Рішенні від 12 січня 2010 року № 1-рп/2010 у справі за конституційним зверненням товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародний фінансово-правовий консалтинг» про офіційне тлумачення частини третьої статті 99 ЦК України (у попередній редакції, яка діяла до набрання чинності Законом України від 13 травня 2014 року № 1255-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту прав інвесторів») зазначив, що реалізація учасниками товариства корпоративних прав на участь у його управлінні шляхом прийняття компетентним органом рішень про обрання (призначення), усунення, відсторонення, відкликання членів виконавчого органу цього об`єднання стосується також наділення або позбавлення їх повноважень на управління товариством. Такі рішення уповноваженого на це органу мають розглядатися не в межах трудових, а саме корпоративних правовідносин, що виникають між товариством та особами, яким довірено повноваження з управління ним.
Таким чином, вимога про визнання неправомірними дій Державного реєстратора (Приватного нотаріуса) з внесення в ЄДР відомостей, щодо достовірності яких виник корпоративний спір, має похідний характер від корпоративного спору та залежить від наявності самого порушеного права, яке підлягає захисту у ефективний спосіб, тому підлягає розгляду в господарському суді.
На думку суду, спір, що розглядається, не є спором між учасниками публічно-правових відносин, оскільки спірні правовідносини виникли не у сфері публічно-правових відносин, а корпоративних та майнових прав, що виключає розгляд цієї справи в порядку адміністративного судочинства.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 Господарського процесуального кодексу України, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Як зазначено вище, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України до юрисдикції господарських судів відносяться справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов`язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, правами та обов`язками учасників (засновників, акціонерів, членів) такої особи, крім трудових спорів.
З огляду на наведене, суд зазначає, що цей спір має вирішуватися в порядку господарського судочинства, оскільки у даній справі оскаржуються реєстраційні дії, похідні від наявного та невирішеного корпоративного спору, у межах якого можуть бути розв`язані також питання, пов`язані з реєстраційною дією, вчиненою вказаним Державним реєстратором.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження у адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
Відтак зважаючи на викладене, а також беручи до уваги суб`єктний склад сторін, предмет спору та характер спірних правовідносин, суддя дійшов до висновку про те, що даний спір не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, з огляду на що вказана справа підлягає розгляду в порядку господарського судочинства та відповідно до ч. 6 ст. 170 КАС України зазначений спір віднесено до юрисдикції господарських судів, відповідно вказані спірні правовідносини підлягають розгляду за нормами, визначеними ГПК України.
Керуючись ст.ст.170, 243, 248 КАС України, суд -
Відмовити у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Ладіної Людмили Степанівни за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору Товариство з обмеженою відповідальністю "ГОТЕЛЬ ЛОНДОНСЬКИЙ" про визнання протиправною та скасування реєстраційної дії.
Копію ухвали разом з матеріалами заяви надіслати заявнику.
Ухвала може бути оскаржена в порядку та в строки встановлені ст.ст. 295, 297 КАС України.

Ухвала набирає законної сили в порядку передбаченому статтею 256 КАС України.

Суддя Д.К.Василяка