Справа № 140/5745/24
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2025-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2025 рокуЛьвівСправа № 140/5745/24 пров. № А/857/24458/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О. І.,

суддів - Курильця А. Р., Пліша М. А.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Волинської митниці на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2024 року у справі №140/5745/24 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТІР МАРКЕТ» до Волинської митниці про визнання протиправними дій та скасування рішення, -

суддя в 1-й інстанції Димарчук Т. М.,

дата ухвалення рішення 03 вересня 2024 року,

місце ухвалення рішення м. Луцьк,

дата складання повного тексту рішення не зазначено,

в с т а н о в и в:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ТІР МАРКЕТ» звернулося в суд з позовом до відповідача Волинської митниці, в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA205030/2024/000009/2 від 16 лютого 2024 року.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2024 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товарів №UA205030/2024/000009/2 від 16 лютого 2024 року. Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ТІР МАРКЕТ за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці судовий збір у розмірі 3028,00 грн (три тисячі двадцять вісім гривень 00 копійок) та судові витрати на правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн (чотири тисячі гривень 00 копійок).

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає про те, що підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару стало виявлення у поданих до митного оформлення документах розбіжностей, які стали підставою для витребування додаткових документів, що б дали можливість митному органу належним чином перевірити розрахунок усіх числових складових митної вартості товару та усунули сумніви щодо недостовірності заявлених відомостей про митну вартість товару, та які надані на вимогу митного органу не були. При цьому митницею було враховано спрацювання профілів ризику АСАУР і наявність у митного органу цінової інформації щодо вищого рівня митної вартості на такий же товар. Таким чином, дії відповідача щодо винесення оскаржуваного рішення про коригування митної вартості імпортованого товару є правомірними, обґрунтованими, здійсненими в межах наданої законом компетенції і не порушують прав позивача. Крім того, вказує, що розмір витрат на професійну правничу допомогу є завищеним. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Відзив на апеляційну скаргу позивачем поданий не був. Відповідно до ч.4 ст.304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Справа розглянута судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без виклику учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що між ТОВ ТІР МАРКЕТ та компанією LOGEL MAKINE OTOMOTIV SANAYI VE TICARET ANONIM (Турецька Республіка) укладено контракт №2 від 10 грудня 2020 року, предметом якого є купівля-продаж запасних частин до вантажних автомобілів, сідельних тягачів, причепів та напівпричепів згідно з рахунками-фактурами, оформленими на кожну окрему партію товару (а.с.16-18).

Згідно із пунктами 2.1. 2.2. контракту №2 від 10 грудня 2020 року за спільною домовленістю сторін, ціна, кількість та асортимент товару визначається на кожну окрему партію товару та вказані у рахунках-фактурах, які є невід`ємною частиною договору. Ціни на товар встановлені у валюті долар США.

Загальна вартість договору складає суму всіх поставок і орієнтовно становить 100 000 USD (доларів США) (пункт 2.4. договору).

Відповідно до пункту 3.1. договору продавець робить відвантаження товару за адресою: Коджаелі, Туреччина, або будь-яке інше місто Туреччини за вибором покупця, на умовах поставки EXW Інкотермс 2010, FCA Інкотермс 2010, FOB Інкотермс 2010.

Датою відвантаження товару вважається дата зазначена на печатці продавця в міжнародній накладній (СMR). Товар поставляється партіями, узгодженими сторонами (пункт 3.2 договору).

Нормами пунктів 5.1, 5.3 договору передбачено, що оплата за товар проводиться у USD (доларах США) у формі 100% передоплати згідно з рахунками-фактурами, окремо на кожну партію товару, у вигляді безготівкового переказу. Датою оплати вважається дата списання коштів банківською установою з валютного рахунку покупця.

Згідно із пунктами 6.1 6.2. договору товар вважається переданим продавцем і прийнятим покупцем: по якості згідно з пунктом 4.1. договору, по кількості згідно з кількістю, поданою у товарно-супровідних документах. Разом з товаром покупцеві передаються супровідні документи: рахунок-фактура у 2 екземплярах; специфікація у двох екземплярах; пакувальний лист у 2 екземплярах та міжнародна товарно-транспортна накладна (СMR).

Також між сторонами укладена додаткова угода від 09 грудня 2021 року №б/н до договору №2 від 10 грудня 2020 року, додаткова угода №2 від 05 жовтня 2022 року, додаткова угода №3 від 18 грудня 2023 року до цього договору, якими внесено зміни до п.2.4 договору, який викладено в наступній редакції: «Загальна вартість договору складає суму всіх поставок і орієнтовно становить 1000000 USD (доларів США). Загальна вартість договору не може бути обмеженням в поставці товару і складається зі всіх сумарних відвантажень за рік» та внесено зміни до п.10.2 договору, який викладено в наступній редакції: «Цей договір набирає чинності з моменту підписання і є дійсним до 10.12.2026» (а.с.19-21).

Відповідно до платіжної інструкції в іноземній валюті №544 від 01 лютого 2024 року позивачем сплачено LOGEL MAKINE OTOMOTIV SANAYI VE TICARET ANONIM кошти в сумі 12352,12 USD (доларів США), з призначенням платежу: оплата за запчастини до автомобілів відповідно до контракту №2 від 10 грудня 2020 року (а.с.24).

На виконання умов договору компанія LOGEL MAKINE OTOMOTIV SANAYI VE TICARET ANONIM виставила позивачу рахунок-фактуру (інвойс) № PWR097 від 07 лютого 2024 року, згідно з яким вартість товару дискові гальмівні колодки в кількості 576 комплектів становить 12352,12 USD (доларів США) (а.с.23).

15 лютого 2024 року з метою митного оформлення товару позивач через декларанта ОСОБА_1 подав до Волинської митниці митну декларацію №24UA70U0 з описом товару:

- Товар №1: Запасні частини до вантажних автомобілів, нові в асортименті: дискові гальмівні колодки арт. PWR WVA29087 STD 164 шт; дискові гальмівні колодки арт. PWR WVA29115 STD 20 шт; дискові гальмівні колодки арт. PWR WVA29174 - 32шт; дискові гальмівні колодки арт. PWR WVA29131 STD - 8шт; дискові гальмівні колодки арт. PWR WVA29174 STD 40 шт; дискові гальмівні колодки арт. PWR WVA29088 STD 8 шт; дискові гальмівні колодки арт. PWR WVA29125 STD 8 шт; дискові гальмівні колодки арт. PWR WVA29279 8 шт. Торговельна марка PWR. Виробник LOGEL MAKINE OTOMOTIV SANAYI VE TIC. Країна виробництва TR;

- Товар №2: Частини до автомобільних напівпричепів, що мають максимальну масу з повним навантаженням до 22 т. Дискові гальмівні колодки арт. PWR WVA29279 STD 32 шт; дискові гальмівні колодки арт. PWR WVA29328 STD 16 шт; дискові гальмівні колодки арт. PWR WVA 29159 STD 20 шт; дискові гальмівні колодки арт. PWR WVA29195 STD 28 шт; дискові гальмівні колодки арт. PWR WVA29165 20 шт; дискові гальмівні колодки арт. PWR WVA29162 STD 28 шт; дискові гальмівні колодки арт. PWR WVA29165 STD 32 шт; дискові гальмівні колодки арт. PWR WVA29171 64 шт; дискові гальмівні колодки арт. PWR WVA29228 STD 8 шт; дискові гальмівні колодки арт. PWR WVA29171 STD 24 шт; дискові гальмівні колодки арт. PWR WVA29173 STD 8 шт; дискові гальмівні колодки арт. PWR WVA29227 STD 8 шт. Торговельна марка PWR. Виробник LOGEL MAKINE OTOMOTIV SANAYI VE TIC. Країна виробництва TR. В графі 22 вказаної МД зазначено фактурну вартість товару в сумі 12352,12 USD (доларів США) та включено витрати на транспортування у розмірі 767,42 USD (доларів США) (еквівалентно 29295,00 грн), відповідно заявлена митна вартість товару становить 13119,54 USD (доларів США) (еквівалентно 500817,45 грн - графа 12 МД), яку визначено за 1 методом визначення митної вартості товару за ціною контракту (а.с.64-65).

На підтвердження обґрунтованості заявленої у МД митної вартості товару та обраного методу її визначення разом з МД декларант надав митному органу документи, які посвідчують підстави придбання товару, його якісні характеристики, цінове та вартісне обґрунтування, а саме: зовнішньоекономічний договір (контракт) №2 від 10 грудня 2020 року; доповнення до зовнішньоекономічного контракту від 09 грудня 2021 року №б/н, №2 від 05 жовтня 2022 року та №3 від 18 грудня 2023 року; пакувальний лист від 07 лютого 2024 року №б/н; рахунок-фактуру (інвойс) №PWR097 від 07 лютого 2024 року; міжнародну товарно-транспортну накладну (CMR) від 09 лютого 2024 року №327754; сертифікат про походження товару від 07 лютого 2024 року А1616607; рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця послуг договору про транспортно-експедиційні послуги від 14 лютого 2024 року №3В-0000025; договір транспортного експедирування від 31 липня 2023 року №ТМ-Т/310723; договір про перевезення від 31 січня 2024 року №838; копію митної декларації країни відправлення №24341300EX00099927 від 08 лютого 2024 року (а.с.16-23,25-29,31-33,80).

Здійснюючи митний контроль правильності визначення декларантом митної вартості товарів, заявлених до митного оформлення, митницею у зв`язку з наявністю розбіжностей в поданих документах, в електронному повідомленні декларанту згідно зі статтями 53 та 54 МК України у 10-ти денний термін запропоновано подати такі документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; інші документи, що підтверджують митну вартість імпортованого товару за бажанням декларанта.

У відповідь на повідомлення митниці декларант у листі від 16 лютого 2024 року №б/н повідомив, що інші документи, які зазначені в частині третій статті 53 МК України надаватися не будуть (а.с.81).

Волинська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів №UA205030/2024/000009/2 від 16 лютого 2024 року (а.с.12).

Згідно з графою 33 цього рішення заявлена декларантом митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію Укоаїни не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом та містять наступні розбіжності, а саме:

згідно з інвойсу № PWR097 від 07 лютого 2024 року умови поставки EXW KOCAELI, згідно митної декларації країни експорту №24341300EX00099927 від 08 лютого 2024 року умови поставки EXW GEBZE-KOCAELI;

додаткова угода №3 від 18 грудня 2023 року є недійсною, оскільки відсутній підпис та відбиток печатки продавця;

додаткову угоду №2 від 05 жовтня 2022 року та контракт №2 від 10 грудня 2020 року до митного оформлення не надано.

У зв`язку з вищевикладеним та керуючись положеннями Угоди про застосування статті VII ГАТТ 1994 року, МК України, також, вимогами ч.6 ст.54 МК України передбачено, що у зв`язку із неподанням декларантом документів згідно з переліком, та відповідно до умов, зазначених у ч.2-4 ст.53 МК України митниця може відмовити у визнанні заявленої декларантом митної вартості. У зв`язку з неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МК України) та методу 26 (ст.60 МК України) з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МК України) та методу 2г (ст.63 МК України) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта, а також у зв`язку з спрацюванням ризиків АСАУР, митну вартість товару №1 визначено за резервним методом згідно з статтею 64 МК України, рівень митної вартості визначено згідно рівня на подібні/ідентичні товари інформація про які міститься в ЄАІС Держмитслужби, а саме: Товар 1 - 4,23 дол. США/кг, за МД №UA100390/23/718176 від 29.11.2023.

Коригування митної вартості слугувало підставою для видачі картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205030/2024/000030 від 16 лютого 2024 року (а.с.13).

Випуск у вільний обіг транспортного засобу здійснено за МД №24UA90U0 від 16 лютого 2024 року із застосуванням положень частини 7 статті 55 МК України.

Не погоджуючись із прийнятим Волинською митницею рішенням про коригування митної вартості товарів №UA205030/2024/000009/2 від 16 лютого 2024 року, позивач звернувся із цим позовом у суд.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар, та що такі документи не дають можливість здійснити митне оформлення товару за визначеним декларантом основним методом за ціною договору, як і не довів правових підстав для застосування резервного методу, а тому оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів є протиправним та підлягає скасуванню.

Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильним, законним та обґрунтованим, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Положеннями статті 49 МК України передбачено те, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

За змістом ч.1,2 статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до ч.2 ст.52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Положення статті 53 МК України визначають перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.

У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (ч.1 ст.53 МК України).

Згідно з ч.2 ст.53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Ч.3 ст.53 МК України передбачає, що обов`язок декларанта або уповноваженої ним особи на письмову вимогу митного органу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

За змістом ч.4 ст.53 МК України у разі, якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, подає (за наявності) визначені в ній документи.

Відповідно до ч.5 ст.53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Згідно з ч.1 ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

За приписами ч.2 ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За змістом ч.3 ст.54 МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до ч.5 ст.54 МК України митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема, упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. При цьому в розумінні наведених статей сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з положеннями ст.57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм згаданого Кодексу.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 МК України за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 згаданого Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 згаданого Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 згаданого Кодексу.

Частини 1, 2 ст.55 МК України передбачають, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі неправильно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду (частина 2 статті 54 МК України).

Крім того, ч.1 ст.58 МК України визначено умови, за яких застосовується метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту. У частині другій цієї статті передбачено, коли такий метод не застосовується, а саме: метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, в силу правового регулювання частини 4 і 5 статті 58 МК України, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Порядок визначення митної вартості за резервним методом регламентований положеннями статті 64 МК України.

За змістом ст.64 МК України у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях. Митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі: 1) ціни товарів українського походження на внутрішньому ринку України; 2) системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних вартостей; 3) ціни товарів на внутрішньому ринку країни-експортера; 4) вартості виробництва, іншої, ніж обчислена вартість, визначена для ідентичних або подібних (аналогічних) товарів відповідно до положень статті 63 цього Кодексу; 5) ціни товарів, що поставляються з країни-експортера до третіх країн; 6) мінімальної митної вартості; 7) довільної чи фіктивної вартості.

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що обов`язок доведення заявленої митної вартості товару покладається на декларанта. Разом з тим, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Як зазначено вище, наявність обґрунтованих сумнівів у правильності визначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим, в розумінні вищенаведених норм сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

За результатами аналізу вищезазначених положень Митного кодексу України вбачається, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись у достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у ст.58 Митного кодексу України.

З метою усунення розбіжностей у документах, усунення сумнівів щодо підробки документів або з`ясування відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, які виявились відсутніми, закон надає право митному органу витребувати від декларанта інші додаткові документи, що перелічені в ч.2 ст.53 Митного кодексу України.

Разом з тим, витребувати необхідно тільки ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Частиною четвертою статті 54 Митного кодексу України передбачено обов`язок митного органу письмово надавати інформацію декларанту про причини, за яких заявлена ним митна вартість не може бути визначена.

Як вбачається з матеріалів справи, спір між сторонами виник щодо правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару, а саме: «запасних частин до вантажних автомобілів, сідельних тягачів, причепів та напівпричепів».

Для підтвердження заявленої митної вартості за основним методом за ціною договору (контракту) TOB TIP МАРКЕТ подало разом із МД документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України, а саме: зовнішньоекономічний контракт з додатками, рахунок-фактуру (інвойс), платіжний документ, що підтверджує оплату товару, договір про організацію міжнародного перевезення вантажів автомобільним транспортом, рахунки на оплату (транспортні послуги), міжнародну товарно-транспортну накладну та інші документи.

Таким чином, наведені вище обставини підтверджують, що подані декларантом документи підтверджують складові митної вартості за першим (основним) методом, дозволяють ідентифікували оцінюваний товар та містять об`єктивні дані, що піддаються обчисленню.

Як вбачається з матеріалів справи контрактом №2 від 10 грудня 2020 року, укладеним з LOGEL MAKINE OTOMOTIV SANAYI VE TICARET ANONIM (Турецька Республіка), визначено предмет та умови поставки, строк дії контракту та основні зобов`язання продавців та покупця ТОВ ТІР МАРКЕТ.

Відповідно до п.5.1. контракту №2 від 10 грудня 2020 року оплата за товар проводиться у USD (доларах США) у формі 100% передоплати згідно з рахунками-фактурами, окремо на кожну партію товару, у вигляді безготівкового переказу.

Крім того, зі змісту рахунку-фактури (інвойса) №PWR097 від 07 лютого 2024 року вбачається, що компанія LOGEL MAKINE OTOMOTIV SANAYI VE TICARET ANONIM продала TOB TIP МАРКЕТ товар (дискові гальмівні колодки), за контрактом №2 від 10 грудня 2020 року, на загальну суму 12352,12 USD (доларів США), на умовах оплати: передплата 100% перед відвантаженням. При цьому, фактична оплата за товар була здійснена позивачем перед відвантаженням товару на суму 12352,12 USD (доларів США), що підтверджується платіжним дорученням в іноземній валюті №544 від 01 лютого 2024 року, де в графі призначення платежу зазначено: оплата за запчастини до автомобілів відповідно до контракту №2 від 10 грудня 2020 року (а.с.22-24).

Як правильно зазначив суд першої інстанції, вказана в рахунку-фактурі (інвойсі) №PWR097 від 07 лютого 2024 року ціна товару відповідає фактурній вартості, зазначеній в МД №24UA70U0 від 15 лютого 2024 року (графа 22) та становить 12352,12 USD (доларів США), а тому вказаними документами підтверджується, що ціна оцінюваного товару становить 12352,12 USD (доларів США), яка в повному обсязі сплачена позивачем на умовах 100% передоплати, як це передбачено у контракті та рахунку-фактурі (інвойсі). Жодних розбіжностей чи суперечностей щодо ціни товару подані позивачем документи не містили.

Матеріалами справи також стверджується, що на підтвердження вартості витрат на транспортування товару митному органу було надано: договір транспортного експедирування від 31 липня 2023 року №ТМ-Т/310723, укладений між ТОВ ТР.Е.К (експедитор) та TOB TIP МАРКЕТ (замовник); рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від 16 лютого 2024 року №3В-0000025 на суму 41850,00 грн, відповідно до яких транспортні витрати з перевезення вантажу (за СMR 09 лютого 2024 року №327754) за маршрутом: місто Гебзе-Коджаелі (Туреччина) м/п Порубне (Україна) становлять 29295,00 грн, м/п Порубне (Україна) м. Луцьк становлять 12555,00 грн. При цьому, вартість витрат на перевезення товару, яка включена до митної вартості товару складає 29295,00 грн, що еквівалентно 767,42 USD (доларів США) (витрати з перевезення вантажу до кордону України). Оплата послуг експедитора підтверджується платіжною інструкцією №30861032 від 23 лютого 2024 року (а.с.27-29,31-33,35).

Крім того, на підтвердження вартості понесених витрат надано заявку на організацію перевезення вантажу №1 від 31 січня 2024 року; акт здачі-прийняття робіт №РН-0000020 від 16 лютого 2024 року; платіжну інструкцію №30861032 від 23 лютого 2024 року (а.с.30,34-35).

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що визначена у митній декларації №24UA70U0 від 15 лютого 2024 року митна вартість товару у розмірі 13119,54 USD (доларів США) (еквівалентно 500817,45 грн) включає вартість товару (12352,12 USD (доларів США)) і вартість витрат на транспортування до кордону України (767,42 USD (доларів США)) та підтверджена всіма необхідними документами, наданими декларантом.

Також відповідно до п.3.1 контракту №2 від 10 грудня 2020 року продавець робить відвантаження товару за адресою: Коджаелі, Туреччина, або будь-яке інше місто Туреччини за вибором покупця, на умовах поставки EXW Інкотермс 2010 (звичайний імпорт) FCA Інкотермс 2010, FOB Інкотермс 2010.

Згідно з актом здачі-прийняття робіт №РН-0000020 від 16 лютого 2024 року позивачу надано транспортно-експедиційні послуги за маршрутом м. Гебзе-Коджаелі, Туреччина м/п Порубне м. Луцьк, Україна. Гебзе - це місто у провінції Коджаелі, Туреччина.

Зі змісту міжнародної товарно-транспортної накладної (CMR) від 09 лютого 2024 року №327754 вбачається, що у такій вказано адресу відправки товару GEBZE/KOCAELI.

Таким чином, наведені вище обставини спростовують доводи відповідача про те, що умови поставки EXW KOCAELI згідно з інвойсом №PWR097 від 07 лютого 2024 року суперечать умовам поставки згідно з митною декларацією країни експорту №24341300EX00099927 від 08 лютого 2024 року, де зазначено GEBZE-KOCAELI, оскільки у інвойсі зазначена назва провінції Коджаелі в якій знаходиться місто Гебзе.

Крім того, суд першої інстанції правильно не прийняв до уваги доводи апелянта про недійсність додаткової угоди №3 від 18 грудня 2023 року через відсутність підпису та відбитку печатки продавця, оскільки з наданої до митного органу додаткової угоди №3 від 18 грудня 2023 року вбачається, що ній проставлені підпис та штамп продавця компанії LOGEL MAKINE OTOMOTIV SANAYI VE TICARET ANONIM, а відтак спростовують доводи митного органу.

Зі змісту митної декларації №24UA70U0 від 15 лютого 2024 року та картки відмови в прийнятті митної декларації №UA205030/2024/000030 вбачається, що серед переліку наданих відповідачу документів вказано додаткову угоду №2 від 05 жовтня 2022 року та зовнішньоекономічний контракт №2 від 10 грудня 2020 року, що спростовує твердження митного органу про те, що такі документи до митного оформлення не надавались.

Будь-яких інших підстав, які б слугували підставою для прийняття оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товару митним органом не вказано.

Колегія суддів зазначає, що відповідач не вказав на неправильність проведеного розрахунку митної вартості, зазначеної у МД, не зазначив, які саме складові митної вартості не підтверджені документально та які саме відомості відсутні/не піддаються обчисленню у поданих декларантом документах. Обов`язком митного органу у разі незгоди із заявленою декларантом митною вартістю є проведення консультацій з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та послідовний вибір методів з обґрунтуванням причин неможливості застосування кожного з попередніх методів.

Разом з тим, відповідачем не надано належних доказів про проведення процедури консультацій з декларантом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості товарів, а лише надіслано декларанту в електронному вигляді повідомлення-вимогу про надання додаткових документів та прийнято оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів.

При цьому, у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару, а тому вимога митного органу про надання додаткових документів є необгрунтованою, оскільки відповідач не вказав, яким чином додаткові документи нададуть можливість підтвердити чи спростувати відомості офіційно виданих продавцем товару документів щодо ціни товару, недійсність чи ознаки підробки щодо яких не виявлено. За таких обставин не надання додаткових документів не повинна братися митницею до уваги при контролі за митною вартістю та не може бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару. Підтверджуючими документами про вартість товару в даному випадку є зовнішньоекономічний контракт та рахунок-фактура (інвойс).

Колегія суддів зазначає, що у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваного товару, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на ідентичний або подібний (аналогічних) товар, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, однак відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом.

Таким чином, підстави ставити під сумнів митну вартість товару, визначену декларантом відсутні, оскільки така вартість підтверджується поданими до митного оформлення документами, у яких відсутні розбіжності щодо вартості товарів, ознаки підробки та вони містять достатньо відомостей щодо ціни товару.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач під час митного оформлення надав відповідачу усі необхідні документи, які чітко ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні дані, що підтверджували заявлену декларантом митну вартість товару за ціною договору, водночас відповідач не довів наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товарів за основним методом, а інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару, не встановлено, тому оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо правомірності стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн, то колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що з врахуванням принципу співмірності та розумності судових витрат, ступеня складності предмета спору, виходячи з конкретних обставин справи та змісту виконаних послуг, необхідно зменшити розмір судових витрат на професійну правничу допомогу та стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача вказані витрати у розмірі 4000,00 грн, оскільки такий розмір буде відповідати принципу співмірності та розумності у спірних правовідносинах.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Крім того, колегія суддів зазначає, що інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, крім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) №303-A, пункт 29).

Також згідно з п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційні скарги необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Оскільки колегія суддів залишає без змін рішення суду першої інстанції, то відповідно до ч.6 ст.139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст.139, 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Волинської митниці залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2024 року у справі №140/5745/24 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О. І. Мікула
судді А. Р. Курилець
М. А. Пліш
Повне судове рішення складено 04 вересня 2025 року.