Справа № 159/4188/25
Суддя: Смалюх Р. Я.
Дата ухвалення: 2025-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 159/4188/25
Провадження № 2-а/159/206/25
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2025 рокум.Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі

головуючого судді - Смалюха Р.Я.

за участю:

секретаря судового засідання - Клевецької О.М.

позивача не з`явився.,

представника позивача - Панасюка І.І. (в режимі відеоконференції),

представника відповідачів - Любохинця І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), від імені якого діє представник Панасюк Іван Іванович (44101, Волинська область, Ковельський район, селище Ратне, вул. Центральна, буд.7, офіс 26), до Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (43005, Волинська область, м. Луцьк, вул. Залізнична, 15) про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач), від імені якого діє представник Панасюк І.І. (далі представник позивача), звернувся в суд з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (далі відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №4911233 від 07.06.2025, якою останній притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП (далі оскаржувана постанова).

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що в оскаржуваній постанові не наведено конкретний нормативний акт, який порушено та не наведені чіткі обставини правопорушення, не конкретизовано звинувачення, зокрема не вказано при перевірці яких документів інспектор встановив порушення з боку позивача, до якого саме типу відноситься транспортний засіб, яким керував позивач, та яка саме категорія і нього відсутня у наданому посвідченні водія.

Також позивач вважає, що поліцейський під час розгляду справи порушив вимоги Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 від 07.11.2015, вимоги ст. 19 Конституції України.

Крім того, позивач зазначає, що всупереч вимогам ч. 1 ст. 251 КУпАП, відповідач, не зважаючи на те, що позивач заперечував правопорушення, поліцейський не склав протокол про адміністративне правопорушення, а відразу прийняв оскаржувану постанову.

Також позивач просив стягнути з відповідача понесені ним судові витрати у виді судового збору та витрат на правничу допомогу.

УПП у Волинській області позовні вимоги не визнав, у позові просив відмовити. Вважає оскаржувану постанову законною. Звертає увагу суду, що позивач керував транспортним засобом з причепом, який відноситься до категорії С1Е, водночас у позивача, відповідно до його посвідчення водія, відсутнє право керувати такою категорією составу транспортних засобів. Отже, на переконання відповідача, позивач порушив вимоги п. 2.1 (а) Правил дорожнього руху, що становить склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Зазначає, що зупинку автомобіля позивача поліцейські здійснили підставно, керуючись статтями 23, 31, 32, 35, 40 Закону України «Про національну поліцію». Відповідно до вимог ч. 2 ст. 222 КУпАП, п. 3, 6, 10, 11 розділу ІІІ Положення про Департамент патрульної поліції, яке затверджене наказом Національної поліції №73 від 06.11.2015, оскаржувана постанова прийнята уповноваженою на те особою. Також відповідач зазначає, що під час прийняття оскаржуваної постанови поліцейським дотримано процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення, зокрема статей 251, 279, 280 КУпАП, позивачу було роз`яснено його права та обов`язки відповідно до ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

24.06.2025 ухвалою суд відкрив провадження в адміністративній справі за правилами ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), справу призначив до судового розгляду на 04.07.2025.

30.06.2025 через канцелярію суду відповідач подав відзив на позовну заяву.

Ухвалою від 03.07.2025 суд задовольнив клопотання представника позивача про його участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

У судове засідання 04.07.2025 прибули представник позивача та представник відповідача, суд заслухав позиції учасників справи, дослідив частину доказів у справі, судове засідання відклав на 01.08.2025. У зв`язку з перебуванням головуючого у відпустці, наступне засідання у справі призначено на 28.08.2025

28.08.2025 прибули представник позивача, та представник відповідача.

Представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав зазначених у позові, просив їх задовольнити. Представник відповідача позовні вимоги заперечив з підстав зазначених у відзиві на позов.

У судовому засіданні 28.08.2025 суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення та повідомив присутніх, що оголошення повного судового рішення відбудеться у судовому засіданні 08.09.2025.

Вивчивши матеріали справи суд встановив такі обставини.

07.06.2025 інспектор 5 роти 1 батальйону Відділу організації несення служби в м. Ковель УПП у Волинській області прийняв постанову серії ЕНА № 4911233 якою притягнув позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП та наклав на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400,00 грн.

В оскаржуваній постанові зазначено, що «07.06.2025 о 00.40 год , дорога М07382 км + 400 м, водій керував транспортним засобом з причепом Niewladow BR3, днз НОМЕР_1 повна маса якого перевищує 750 кг а саме становить 3500 кг згідно з реєстраційним документом на транспортний засіб серії СТР544802,… при перевірці документів було встановлено, що ОСОБА_1 1988 року народження є особою, що не має права керувати цим типом транспортного засобу, чим порушив п. 2.1 (а) ПДР керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом».

На відеозаписі з бодікамери 475417 поліцейських, видно як поліцейський зупиняє транспортний засіб яким керує позивач. Обставин початку спілкування з водієм відразу після зупинки не зафіксовані на відеозаписах. На відеозаписах зафіксована процедура ознайомлення з документами позивача на право керування транспортними засобами (посвідченням водія) та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу IVECO 70 C 18 днз НОМЕР_2 , та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу - причепом НОМЕР_3 , днз НОМЕР_1 . Вивчивши зазначені документи поліцейський повідомив позивачу про відсутність у нього права керування цим складом транспортних засобів, оскільки у нього наявна категорія «СЕ», а склад транспортних засобів, якими керує позивач вимагає наявності категорії «С1Е». Позивач заперечував позицію поліцейського. Після нетривалої дискусії з поліцейськими, під час якої також повідомляється про причини зупинку рух транспортного засобу в комендантську годину, поліцейський розпочав розгляд справи про адміністративне правопорушення, роз`яснив положення ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП (51 хв відеозапису), позивач скористатись будь-яким з роз`яснених прав не бажав, повідомив, що оскаржить дії поліцейського у суді.

Копією посвідчення водія позивача НОМЕР_4 стверджується наявність у нього права на керування транспортними засобами категорій В1, В, С, СЕ.

Копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 стверджується, що автомобіль IVECO 70 C 18 днз НОМЕР_2 є транспортним засобом повна маса якого складає 7200 кг.

Копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 стверджується, що причеп Niewladow BR3, днз НОМЕР_1 є транспортним засобом повна маса якого складає 3500 кг.

Копією паспорта громадянина України НОМЕР_7 стверджується, що позивач є громадянином України, місце проживання якого зареєстроване у АДРЕСА_2 , що додатково підтверджується копією витягу з реєстру територіальних громад від 22.01.2024.

Розглянувши та оцінивши подані учасниками справи обґрунтування та заперечення позовних вимог, пояснення та докази, суд дійшов висновку, що спір у справі виник з приводу рішення суб`єкта владних повноважень щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, а саме чи мав право позивач керувати складом транспортних засобів яким він керував.

У ч. 2 ст. 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП Керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 3 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно- правовими актами. Порядок дорожнього руху на території України відповідно ДО Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (ЗІ змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

За змістом статті 31 цього Закону поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Завданнями і функціями управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції є: реалізація державної політики у сфері забезпечення публічної безпеки і громадського порядку, безпеки дорожнього руху, виявлення та припинення фактів порушення безпеки дорожнього руху, контроль за додержанням законів, інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

На підставі ст. 32 Закону «Про Національну поліцію»- поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у випадках, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Згідно зі ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення:

фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби З виявлення та/або фіксації правопорушень;

технічні прилади та технічні засоби з виявлення радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз;

безпілотні повітряні судна та спеціальні технічні засоби протидії їх застосуванню;

спеціальні технічні засоби перевірки на наявність стану алкогольного сп`яніння;

спеціалізоване програмне забезпечення для здійснення аналітичної обробки фото- і відеоінформації, у тому числі для встановлення осіб та номерних знаків транспортних засобів.

Технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних повітряних суднах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель.

Також, слід врахувати, що відповідно до ч. 2 ст. 222 КУпАП, від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Також, відповідно до п. З, 6, 10, 11 розділу III, Положення про Департамент патрульної поліції затверджене наказом Національної поліції від 06.11.2015 р. № 73 у редакції Наказу Національної поліції України 14.08.2017 р. № 857, передбачено, що відповідно до покладених завдань Департамент патрульної поліції: «вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень, припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; у випадках, передбачених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за додержанням законів з питань безпеки дорожнього руху та правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі».

Отже, суд дійшов висновку, що розгляд справи про адміністративне правопорушення за результатами якого було винесено оскаржувану постанову здійснений уповноваженою на те законодавством особою та базується на засобах доказування передбачених чинним законодавством.

Досліджуючи відеозаписи долучені до матеріалів справи суд встановив, що позивачу було повідомлено причину його зупинки, поліцейський оголосив суть порушення та якою нормою передбачена адміністративна відповідальність за таке порушення; роз`яснив права та обов`язки передбачені ст.63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

З постанови про адміністративне правопорушення видно, що подія відбулася 00.40 год, тобто у комендантську годину.

В копії оскаржуваної постанови містяться підписи позивача про те, що йому роз`яснено права передбачені ст. 63 Конституції України та передбачені ст. 268 КУпАП.

Отже, суд дійшов висновку, що зупинка автомобіля позивача та розгляду справи про адміністративне правопорушення відбувалися з дотриманням вимог чинного законодавства, порушення прав позивача передбачених ст. 268 КУпАП, суд не встановив.

Суд не погоджується, з твердженням позивача про порушення поліцейським процедури розгляду його справи про адміністративне правопорушення, адже не було складено протокол про адміністративне правопорушення, оскільки позивач не визнав свою вину у його вчиненні, що є порушенням ч. 6 ст. 258 КУпАП.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 258 КУпАП якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, та правопорушень, передбачених статтею 132-2 цього Кодексу, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Із зазначеної норми слідує, що у разі оспорювання особою допущеного порушення чи стягнення протокол про адміністративне правопорушення не складається, якщо особа притягується до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованого в автоматичному режимі.

Оскаржувана постанова прийнята у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Отже, суд дійшов висновку, що поліцейський діяв правомірно, не склавши протокол про адміністративне правопорушення, у справі про адміністративне правопорушення за результатами якої прийнято оскаржувану постанову.

Верховний Суд України у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, розглядаючи справу №524/5741/16-а зауважив, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Доведення вини правопорушника покладається на орган, що складає протокол про адміністративне правопорушення. Під доказуванням у провадженні у справах про адміністративні правопорушення слід розуміти процесуальну діяльність суб`єктів щодо збору, перевірки та оцінки доказів з метою встановлення об`єктивної істини у справі й прийняття на цій основі законного рішення.

В оскаржуваній постанові, поліцейський зазначає посвідчення водія, яке наявне у позивача ВХН678083 (п. 4 постанови).

Також, описуючи об`єктивну сторону правопорушення поліцейський у п. 5 постанови зазначив:

найменування та ідентифікуючі ознаки транспортного засобу яким керував позивач

IVECO 70 C 18 НОМЕР_2 ;

- описав час, місце та суть і обставини правопорушення: «07.06.2025 о 00.40 год , дорога М07382 км + 400 м, водій керував транспортним засобом з причепом Niewladow BR3, днз НОМЕР_1 повна маса якого перевищує 750 кг а саме становить 3500 кг згідно з реєстраційним документом на транспортний засіб серії СТР544802,… при перевірці документів було встановлено, що ОСОБА_1 1988 року народження є особою, що не має права керувати цим типом транспортного засобу, чим порушив п. 2.1 (а) ПДР керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом»;

- зазначено технічний засіб, яким здійснено відеозапис відео з бк 475417.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У ст. 283 КУпАП зазначено, що Постанова повинна містити:

найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про:

дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Враховуючи наведене вище, суд не погоджується з аргументами позивача про те, що фабула зазначена в оскаржуваній постанові є нечіткою та незрозумілою. На переконання суду в оскаржуваній постанові чітко зазначено місце, час вчинення правопорушення, ідентифікуючі ознаки транспортного засобу, яким керував позивач та причепу. А тому, формулювання правопорушення є недвозначним та чітко сформульованим, а оскаржувана постанова містить усі елементи, які повинні бути відповідно до вимог ст. 280, 283 КУпАП.

Відповідно до п. 2.1 (а) ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема, посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

У п. 2.13 ПДР зазначено, що право на керування транспортними засобами особам може бути надано:

мототранспортними засобами і мотоколясками (категорії А1, А) - з 16-річного віку;

автомобілями, колісними тракторами, самохідними машинами, сільськогосподарською технікою, іншими механізмами, які експлуатуються на вулично-дорожній мережі, всіх типів (категорії В1, В, С1, С), за винятком автобусів, трамваїв і тролейбусів, - з 18-річного віку;

автомобілями з причепами або напівпричепами (категорії ВЕ, С1Е, СЕ), а також тими, що призначені для перевезення великогабаритних, великовагових і небезпечних вантажів, - з 19-річного віку;

автобусами, трамваями і тролейбусами (категорії D1, D, D1Е, DЕ, Т) - з 21-річного віку.

Транспортні засоби належать до таких категорій:

А1 - мопеди, моторолери та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю до 4 кВт;

А - мотоцикли, у тому числі з боковим причепом, та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом 50 куб.см і більше або електродвигун потужністю 4 кВт і більше;

В1 - квадро- і трицикли, мотоколяски та інші триколісні (чотириколісні) мототранспортні засоби, дозволена максимальна маса яких не перевищує 400 кілограмів;

В - автомобілі, дозволена максимальна маса яких не перевищує 3500 кілограмів (7700 фунтів), а кількість сидячих місць, крім сидіння водія, - восьми, состав транспортних засобів з тягачем категорії В та причепом, повна маса якого не перевищує 750 кілограмів;

С1 - призначені для перевезення вантажів автомобілі, дозволена максимальна маса яких становить від 3500 до 7500 кілограмів (від 7700 до 16500 фунтів), состав транспортних засобів з тягачем категорії С1 та причепом, повна маса якого не перевищує 750 кілограмів;

С - призначені для перевезення вантажів автомобілі, дозволена максимальна маса яких перевищує 7500 кілограмів (16500 фунтів), состав транспортних засобів з тягачем категорії С та причепом, повна маса якого не перевищує 750 кілограмів;

D1 - призначені для перевезення пасажирів автобуси, у яких кількість місць для сидіння, крім сидіння водія, не перевищує 16, состав транспортних засобів з тягачем категорії D1 та причепом, повна маса якого не перевищує 750 кілограмів;

D - призначені для перевезення пасажирів автобуси, у яких кількість місць для сидіння, крім сидіння водія, більше 16, состав транспортних засобів з тягачем категорії D та причепом, повна маса якого не перевищує 750 кілограмів;

ВЕ, С1Е, СЕ, D1E, DE - состави транспортних засобів з тягачем категорії В, С1, С, D1 або D та причепом, повна маса якого перевищує 750 кілограмів;

Т - трамваї та тролейбуси.

Суд встановив, що:

- автомобіль IVECO 70 C 18 днз НОМЕР_2 , яким керував позивач має повну масу 7200 кг, тому він відноситься до категорії С1;

- причеп Niewladow BR3, днз НОМЕР_1 яким керував позивач має повну масу 3500 кг, тому він відноситься до категорії Е.

Отже, позивач керував составом, що відповідає категорії «С1Е».

З посвідчення водія позивача видно, що у нього відсутнє право на керування составом транспортних засобів категорії «С1Е».

Суд не встановив, що чинним законодавством передбачено, що наявність категорії СЕ дає право водію керувати составом транспортних засобів категорії С1Е.

На переконання суду о це пояснюється відмінностями в експлуатації та керуванні автомобілями різної маси, адже для транспортних засобів із меншою вагою можуть бути потрібні інші знання й навички, ніж для керування більш важкими автомобілями.

Отже, суд дійшов висновку, що наявність у позивача права керування составом транспортних засобів категорії СЕ не надає права керувати составом транспортних засобів категорії С1Е. А тому, це свідчить про те, що позивач не мав права керувати составом транспортних засобів категорії С1Е (автомобіль IVECO 70 C 18 днз НОМЕР_2 + причеп Niewladow BR3, днз НОМЕР_1 ), що є адміністративним правопорушенням передбаченим ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Невірне зазначення в оскаржуваній постанові власника транспортного засобу не є частиною об`єктивної сторони правопорушення, за яке притягнуто до відповідальності позивача, а тому суд не бере цю помилку до уваги, як підставу спростування складу правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 246 КАС України відмовляючи у позові у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, суд зазначає мотиви, з яких він дійшов висновку, що оскаржуване рішення, дія чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень визнано судом таким, що вчинено відповідно до вимог частини другої статті 2 цього Кодексу.

Виходячи з мотивів наведених вище, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова прийнята без порушень ст. 19 Конституції України та на підставі Правил дорожнього руху, з дотримання процедури і порядку встановленого КУпАП щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення, уповноваженою на те законом особою.

Оскаржувана постанова є обґрунтованою - у ній міститься конкретна суть порушення (дата, час, місце вчинення порушення, ідентифіковані транспортний засіб та причіп, яким керував позивач), якою нормою ПДР передбачений обов`язок водія керувати лише транспортними засобами тої категорії, право на керування якою він має право, а також якою нормою передбачена адміністративна відповідальність за таке порушення. Постанова прийнята безсторонньо, добросовісно та розсудливо на позивача накладений штраф у розмірі безальтернативної санкції передбаченої цією нормою, що також свідчить про дотримання принципу пропорційності.

Аналізуючи долучені до матеріалів справи відеозаписи суд дійшов висновку, що процедура розгляду справи про адміністративне правопорушення відбувалася з дотриманням вимог чинного законодавства та принципу рівності перед законом. Зокрема, позивачу було роз`яснено права та обов`язки передбачені ст.63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

Оскаржувана постанова прийнята протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 6 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Підсумовуючи наведене, вивчивши матеріали справи, повно, всебічно, об`єктивно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази безпосередньо досліджені в судовому засіданні, з точки зору належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а у сукупності - з точки зору достатності та взаємозв`язку, застосувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, виходячи з мотивів наведених вище, керуючись внутрішнім переконанням суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП є такою, що прийнята у межах повноважень та на підставі закону, тому її слід залишити без змін, а у задоволенні позовних вимог належить відмовити повністю.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відтак, суд зазначає, що інші доводи учасників провадження не спростовують зазначених вище висновків суду.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, сплачений позивачем судовий збір в розмірі 605,60 грн, залишається за позивачем.

Керуючись статтями 242-246, 250, 255, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції про скасування та визнання протиправної постанови ЕНА № 4911233 від 07.06.2025 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч. 2 ст. 126 КУпАП відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або проголошення рішення судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повне найменування сторін та інших учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_8 );

Представник позивача Панасюк Іван Іванович (44101, Волинська область, Ковельський район, смт Ратне, вул. Центральна, буд. 7, офіс 26);

Відповідач - Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції (43021, Волинська область, м. Луцьк, вул. Залізнична, 15; ;);

Повне судове рішення складене 08.09.2025.

Головуючий:Р. Я. Смалюх