Справа № 520/1904/25
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2025-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Котеньов О.Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2025 р. Справа № 520/1904/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Ральченка І.М.,

Суддів: Катунова В.В. , Подобайло З.Г. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 - Осадчої Вікторії Володимирівни на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.04.2025, по справі № 520/1904/25

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 )

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, у якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо непроведення з ОСОБА_1 остаточного розрахунку при його звільненні 27.12.2023 та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 28.12.2023 по 27.06.2024 включно у розмірі 244652,40 грн.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 07.04.2025 позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо непроведення з ОСОБА_1 остаточного розрахунку при його звільненні 27.12.2023.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 28.12.2023 по 13.11.2024 у розмірі 83808 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині визначеної судом суми середнього заробітку у зв`язку із затримкою розрахунку, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення у зазначеній частині та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору судом першої інстанції, зокрема апелянт вказував, що при обчисленні середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні судом першої інстанції помилково визначено розмір середньоденного грошового забезпечення позивача у розмірі 465 грн., оскільки вірним є 1359,18 грн.

На підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження, у зв`язку з чим фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як встановлено судовим розглядом, позивач проходив військову службу в Державній прикордонній службі України на посаді інспектора прикордонної служби вищої категорії - заступника начальника 3 відділення інспекторів прикордонної служби восьмої прикордонної застави.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 25.06.2024 по справі № 520/7672/24 зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу грошове забезпечення за період з 01.01.2022 по 31.12.2022 із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2022 згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», за період з 01.01.2023 по 27.12.2023 із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2023 згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», з урахуванням раніше виплачених сум; індексацію грошового забезпечення за період з грудня 2015 по лютий 2018 включно, з урахуванням січня 2008, як місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця).

На виконання зазначеного судового рішення відповідачем здійснено виплату ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 334220,95 грн. 30.10.2024 та 14.11.2024.

Позивач вважаючи наявними підстави для стягнення з відповідача середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні, звернувся до суду із даним позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 83808 грн.

У свою чергу позивач, не погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову нарахувати та виплатити середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільнені у сумі 244652,40 грн., обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги зазначав про помилкове обчислення суми середнього заробітку, виходячи із середньоденного грошового забезпечення позивача - 465 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Отже, в даному випадку спірним питанням є розрахунок суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з 28.12.2023 по 13.11.2024.

З цього приводу колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22.02.2012 № 4-рп/2012 за статтею 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені у статті 116 КЗпП України, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Так, відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Статтею 117 КЗпП України визначено відповідальність за затримку розрахунку при звільненні.

Згідно зі ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.

Із матеріалів справи встановлено, що при звільненні позивача 27.12.2023 відповідачем не було виплачено у повному обсязі індексацію грошового забезпечення.

Спірна сума у розмірі 334220,95 грн. фактично виплачена 30.10.2024 та 14.11.2024.

Таким чином, враховуючи дату звільнення позивача зі служби та дату проведення остаточного розрахунку, положення ст. 117 КЗпП України, затримка розрахунку при звільненні становить період з 28.12.2023 по 13.11.2024.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне визначити суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, виходячи з наступного.

Порядок обчислення середньої заробітної плати затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100.

Згідно з абз. 1 п. 2 Порядку № 100 обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.

Абзацом 3 п. 2 Порядку № 100 передбачено, що у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Відповідно до абз. 1 п. 8 Порядку № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Так, згідно з довідкою-розрахунком перерахунку грошового забезпечення ОСОБА_1 позивачу за останні два повні місяці військової служби позивачу нараховано грошове забезпечення у жовтні 2023 у сумі 41455 грн., у листопаді 2023 41455 грн., всього 82910 грн.

Таким чином, середньоденний розмір грошового забезпечення позивача складає 82910 грн. / 61 = 1359,18 грн.

Кількість днів затримки розрахунку при звільненні за шість місяців складає 180 календарні дні.

Відтак, сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за цей період становить 1359,18 грн. х 180 = 244652,4 грн.

Натомість судом першої інстанції при розрахунку середньоденного розміру грошового забезпечення позивача використані відомості довідки-розрахунку перерахунку грошового забезпечення ОСОБА_1 , зазначені у графі «разом за місяць», що є різницею між нарахованим грошовим забезпеченням позивачу на виконання судового рішення по справі № 520/7672/24 та сплаченим під час проходження ним служби, та не є місячним грошовим забезпеченням позивача.

Таким чином, суд першої інстанції, керуючись положеннями ст. 117 Кодексу законів про працю України, дійшов правильного висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 28.12.2023 по 13.11.2024, втім здійснивши помилковий його розрахунок.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне змінити судове рішення, виклавши третій абзац резолютивної частини рішення в наступній редакції: "Стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні з 28.12.2023 по 13.11.2024 в сумі 244652,4 грн.".

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

При цьому зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміни його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 317, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - Осадчої Вікторії Володимирівни - задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.04.2025 по справі № 520/1904/25 - змінити, виклавши абзац третій резолютивної частини в наступній редакції: "Стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні з 28.12.2023 по 13.11.2024 в сумі 244652 (двісті сорок чотири тисячі шістсот п`ятдесят дві) грн. 40 коп.".

В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.04.2025 по справі № 520/1904/25 - залишити без змін

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.М. Ральченко
Судді В.В. Катунов З.Г. Подобайло