Справа № 460/6960/25
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

головуючий суддя у першій інстанції: Комшелюк Т.О.

05 вересня 2025 рокуЛьвівСправа № 460/6960/25 пров. № А/857/26056/25
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Бруновської Н.В.

суддів: Хобор Р.Б., Шавеля Р.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 20 травня 2025 року у справі № 460/6960/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними, скасування наказу, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

15.04.2025р. ОСОБА_1 звернувся з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якому просив суд:

-визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не проведення перевірки наявності у ОСОБА_1 відстрочки від призову під час мобілізації, спотворення даних та зняття його з спеціального військового обліку шляхом втручання в Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів;

-визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 № 35 від 03.02.2025р. (по особовому складу) в частині зарахування до списків особового складу військової частини ОСОБА_1

- зобов`язати командира військової частини НОМЕР_1 звільнити ОСОБА_1 з військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 поновити на військовому обліку ОСОБА_1 із зарахуванням його на спеціальний військовий облік.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 20.05.2025р. в позові відмовлено.

Не погоджуючись із даним рішенням, апелянт ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Апелянт просить суд, рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 20.05.2025р. скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задоволити.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебував на військовому обліку військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_1 .

13.05.2024р. позивач прийнятий на роботу до ФГ «ЛАВАНДА-ЛІВАДО» на посаду голови господарства, що підтверджується Рішенням ФГ № 1 від 13.05.2024р.

Наказом Рівненської обласної військової адміністрації №81 від 21.01.2025р. ФГ «ЛАВАНДА-ЛІВАДО» отримав статус підприємства критично важливого для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період.

30.01.2025р. ІНФОРМАЦІЯ_1 прийняв керівнику ФГ «ЛАВАНДА-ЛІВАДО» розпорядження № 01/4/753, яким зобов`язує здійснити оповіщення військовозобов`язаних відповідно до поіменного списку (додається), які працюють в ФГ «ЛАВАНДА-ЛІВАДО» про їх виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 та забезпечити їх прибуття до 10:00год 04.02.2025р. за адресою: м. Здолбунів, вул. Незалежності, 22 каб.5.

Згідно поіменного списку військовозобов`язаних, які працюють в ФГ «ЛАВАНДА-ЛІВАДО» та відлягають виклику до ІНФОРМАЦІЯ_2 (до вказаного вище розпорядження), під порядковим номером 1 значиться ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Повісткою ІНФОРМАЦІЯ_4 оповіщено ОСОБА_1 про те, що 04.02.2025р. в 10год він має прибути до відповідача із зазначеними у повістці документами.

ОСОБА_1 прибув до 4 відділу Рівненського РТЦКСП 03.02.2025р.

Так, 03.02.2025р. позивач призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу по мобілізації, що підтверджується поіменним списком військовозобов`язаних, які призвані 4 відділом Рівненського РТЦКСП (Здолбунів) та відправлені у складі команди «А4152» від 03.02.2025р.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 03.02.2025 № 35, солдата ОСОБА_1 призначено на посаду курсанта навчального взводу навчальної роти 2 навчального батальйону школи індивідуальної підготовки, зараховано до списків особового складу частини на всі види забезпечення і вважається таким, що з 03.02.2025р. справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Згідно витягу з веб порталу «Дія» від 04.02.2025р. в 09:38, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 значиться заброньованим до 31.01.2026р.

Із витягу з веб порталу «Дія» від 04.02.2025р. в 15:26 год., ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 значиться таким, що не підлягає бронюванню, та таким, що виключений з військового обліку.

З інформації, наведеної Міністерством цифрової трансформації України у листі від 07.02.2025р. № 1/06-2-2022 на запит позивача від 05.02.2025р. № 05-02 та від 05.02.2025р. № 05-02-1, за результатами організаційно-технічної перевірки встановлено, що ФГ «Лаванда-Лідаво» подав списки на бронювання на Єдиному державному веб порталі електронних послуг у якому присутній ОСОБА_1 від 04.02.2024р. отриманий результат «Заброньовано до 31.01.2026р.». Заяву Анулювання бронювання працівників, в якій присутній ОСОБА_1 подано не було. Також зазначається, що Портал Дія не є першоджерелом інформації, що надходить до Порталу Дія в порядку електронної інформаційної взаємодії з національних електронних інформаційних ресурсів, інших інформаційно-комунікаційних систем через системи електронної взаємодії у визначеному законодавством порядку.

Вважаючи, що має про право на відстрочку від призову на військову службу під час загальної мобілізації, позивач звернувся до суду за захистом свого, як він вважає порушеного права.

ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В ст.17 Конституції України встановлює, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України від 25 березня 1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон № 2232).

ч.ч.1, 2 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що ОСОБА_1 є громадянином України, (паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 ) та перебував на військовому обліку військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто, є військовозобов`язаним.

Механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовий облік) центральними і місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами (далі - державні органи), органами місцевого самоврядування, органами військового управління (органами управління), військовими частинами (підрозділами) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, підприємствами, установами та організаціями, закладами освіти, закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності (далі - підприємства, установи та організації), а також визначає особливості ведення військового обліку громадян України, які постійно або тимчасово перебувають за кордоном визначений Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. № 1487 (далі Порядок № 1487).

п.п.2, 3 Порядку № 1487 встановлено, що військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави. Він полягає у цілеспрямованій діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій щодо:

-фіксації, накопичення та аналізу наявних людських мобілізаційних ресурсів за військово-обліковими ознаками;

-здійснення заходів із забезпечення виконання встановлених правил військового обліку призовниками, військовозобов`язаними та резервістами;

-подання відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів до органів ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Військовий облік ведеться з метою визначення наявних людських мобілізаційних ресурсів та їх накопичення для забезпечення повного та якісного укомплектування Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення (далі - інші військові формування) особовим складом у мирний час та в особливий період.

Для забезпечення військового обліку громадян України використовується Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів, який призначений для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

п.8 Порядку № 1487, передбачено, що організація військового обліку в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах та організаціях покладається на відповідних керівників.

Обов`язки з ведення військового обліку в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах та організаціях покладаються на працівників служби персоналу, служби управління персоналом (далі - служба персоналу).

У разі відсутності штатної одиниці служби персоналу обов`язки з ведення військового обліку покладаються на особу, яка веде облік працівників в державному органі, органі місцевого самоврядування, на підприємстві, в установі, організації.

Працівники з питань мобілізаційної роботи або мобілізаційних підрозділів (за наявності) безпосередньо організовують роботу з бронювання військовозобов`язаних та контролю за станом ведення військового обліку.

В п.17 Порядку № 1487 видно, що військовий облік військовозобов`язаних та резервістів за призначенням поділяється на загальний та спеціальний.

На загальному військовому обліку перебувають військовозобов`язані та резервісти, які не заброньовані за державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями на період мобілізації та на воєнний час.

Військовозобов`язані, які згідно із Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» заброньовані за державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями на період мобілізації та на воєнний час, перебувають на спеціальному військовому обліку.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Указом Президента України від 24.02.2022р. №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ) введено в Україні воєнний стан з 24.02.2022р.

На час виникнення спірних правовідносин та на час розгляду даної справи, строк дії воєнного стану в Україні продовжено.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів визначає Закон України від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». (далі - Закон № 3543).

ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Згідно ч.2 ст. 4 Закону «України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» загальна мобілізація проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

Указом Президента України від 24.02.2022р. № 69/2022 оголошено загальну мобілізацію, яка проводиться на всій території України протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом.

Станом на час розгляду справи, оскільки воєнний стан продовжений, то загальна мобілізація також продовжена.

ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлені обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Зокрема, ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися: військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях.

Отже у разі отримання повістки або мобілізаційного розпорядження, військовозобов`язані та резервісти зобов`язані з`явитися на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, що зазначені в таких документах.

ч.5 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлено, що призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, забезпечують місцеві органи виконавчої влади та здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів розвідувальних органів України - відповідний підрозділ розвідувальних органів України, осіб, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022р. №154 затверджене Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (далі - Положення № 154).

Із змісту п.1, п.2, п.8 Положення № 154, видно, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки у своїй діяльності керуються Конституцією та законами України, актами Президента України, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету Міністрів України, наказами та директивами Верховного Головнокомандувача Збройних Сил, Міноборони, Міністра оборони, Головнокомандувача Збройних Сил, Генерального штабу Збройних Сил, іншими нормативно-правовими актами, цим Положенням.

Завданнями територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки є виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, керівництво військовим обліком призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, здійснення контролю за його станом, зокрема в місцевих держадміністраціях, органах місцевого самоврядування та в органах, що забезпечують функціонування системи військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (крім СБУ та розвідувальних органів України), забезпечення в межах своїх повноважень адміністрування (територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя) та ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) (районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), проведення заходів із взяття громадян України на військовий облік призовників, направлення громадян України для проходження базової військової служби, призову громадян на військову службу, проведення відбору кандидатів для прийняття на військову службу за контрактом, участь у відборі громадян для проходження служби у військовому резерві Збройних Сил, підготовка та проведення в особливий період мобілізації людських і транспортних ресурсів, забезпечення організації соціального і правового захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори до Збройних Сил (далі - збори), ветеранів війни та військової служби, пенсіонерів з числа військовослужбовців Збройних Сил (далі - пенсіонери) та членів їх сімей, участь у військово-патріотичному вихованні громадян, здійснення інших заходів з питань оборони відповідно до законодавства.

30.01.2025р. ІНФОРМАЦІЯ_1 виніс керівнику ФГ «ЛАВАНДА-ЛІВАДО» розпорядження № 01/4/753, яким вимагається здійснити оповіщення військовозобов`язаних відповідно до поіменного списку (додається), які працюють в ФГ «ЛАВАНДА-ЛІВАДО» про їх виклик до 4 відділу Рівненського РТЦКСП та забезпечити їх прибуття до 10:00год. 04.02.2025р. за адресою: м. Здолбунів, вул. Незалежності, 22 каб.5.

Згідно поіменного списку військовозобов`язаних, які працюють в ФГ «ЛАВАНДА-ЛІВАДО» та відлягають виклику до 4 відділу Рівненського РТЦКСП (до вказаного вище розпорядження), під порядковим номером 1 значиться ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Повісткою ІНФОРМАЦІЯ_4 оповіщено позивача про те, що 04.02.2025р. в 10год. він має прибути до відповідача із зазначеними у повістці документами.

ОСОБА_1 , 03.02.2025р. прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З 03.02.2025р. ОСОБА_1 призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу по мобілізації, що стверджується поіменним списком військовозобов`язаних, які призвані 4 відділом Рівненського РТЦКСП (Здолбунів) та відправлені у складі команди «А4152» від 03.02.2025.

Доводи апелянта, як на одну з підстав протиправності дій ІНФОРМАЦІЯ_2 , що його призвали на військову службу по мобілізації 03.02.2025р., в той час як повісткою він викликався на 04.02.2025р., є безпідставними, зважаючи на те, що Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не містить жодних заборон того, що військовозобов`язаний не може бути признаний на військову службу по мобілізації раніше, ніж в час, визначений повісткою чи мобілізаційним розпорядженням. Даний закон містить застереження, зокрема, щодо неприбуття чи невчасного прибуття у строк, визначений повісткою чи мобілізаційним розпорядженням.

Доводи апелянта, що станом на час його мобілізації він був заброньований, колегія суддів звертає увагу на таке.

Підстави звільнення від призову на військову службу під час мобілізації передбачені ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Зокрема, п.1 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлено, що не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, заброньовані на період мобілізації та на воєнний час за органами державної влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, а також за підприємствами, установами і організаціями в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, і перебувають на спеціальному військовому обліку.

Процедуру надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення визначає Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024р. № 560 (далі - Порядок № 560).

В абз. 3, 5 п.58 Порядку № 560 визначено, що органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації зобов`язані оформити відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язаним працівникам (державним службовцям), які заброньовані у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, а також посадовим (службовим) особам, зазначеним у підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5, у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки, на території якого вони розміщуються (Центральному управлінні або регіональних органах СБУ або відповідному підрозділі розвідувальних органів, де військовозобов`язані працівники перебувають на військовому обліку). До відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки органами державної влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями подаються документи, зазначені у переліку згідно з додатком 5.

Зарахування заброньованих на спеціальний облік в територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (Центральному управлінні або регіональних органах СБУ або відповідному підрозділі розвідувальних органів) здійснюється згідно з Порядком бронювання військовозобов`язаних за органами державної влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування та підприємствами, установами і організаціями відповідно до переліків посад і професій військовозобов`язаних, які підлягають бронюванню на період мобілізації та на воєнний час, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 лютого 2015 р. № 45, - із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2018 р. № 12 і від 7 червня 2024 р. № 674, або відповідно до Порядку бронювання військовозобов`язаних на період мобілізації та на воєнний час, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 2023 р. № 76 (Офіційний вісник України, 2023 р., № 15, ст. 940; 2024 р., № 107, ст. 6790).

Відповідно до Порядку бронювання військовозобов`язаних на період мобілізації та на воєнний час затвердженого Постановою від 27.01.2023р. №76 «Деякі питання реалізації положень Закону України «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку» щодо бронювання військовозобов`язаних на період мобілізації та на воєнний час» (далі - Порядок № 76) цей Порядок визначає механізм бронювання під час воєнного стану засобами Єдиного державного веб порталу електронних послуг (далі - Портал Дія) військовозобов`язаних, які пропонуються до бронювання на період мобілізації та на воєнний час.

Приписами постанови Кабінету Міністрів України «Питання Єдиного державного веб порталу електронних послуг та Реєстру адміністративних послуг» від 4 грудня 2019 р. № 1137 зазначено, що власником (держателем) Порталу Дія, є держава в особі «Мінцифри» (абз.4 п.3), і «формування та ведення Реєстру адміністративних послуг забезпечується Мінцифри» (п.26).

Згідно п.24 Порядку Постанови № 76 керівник державного органу, критично важливого підприємства, критично важливої установи або уповноважена ним особа може подати заяву в електронній формі засобами «Порталу Дія» та отримати інформацію про військовозобов`язаних в державному органі, на критично важливому підприємстві, в критично важливій установі, яким надана відстрочка та які переведені на спеціальний військовий облік, що міститься в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а саме про: прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію (за наявності) та номер паспорта громадянина України (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відмітку в паспорті громадянина України); дату народження; ознаку військового обліку за призначенням загальний або спеціальний); дату закінчення строку дії відстрочки та перебування на спеціальному військовому обліку.

Формування списку засобами «Порталу Дія» завершується накладенням кваліфікаційного електронного підпису або удосконаленого електронного підпису керівника державного органу, підприємства, установи або уповноваженої особи. Сформований список перевіряється засобами Реєстру військовозобов`язаних з метою перевірки наявності особи в зазначеному Реєстрі. У разі позитивного результату перевірки, проведеної відповідно до пункту 18 цього Порядку, засобами Реєстру військовозобов`язаних переведення військовозобов`язаного на спеціальний військовий облік на строк дії відстрочки здійснюється автоматично у разі, коли військовозобов`язаний (п.29 Порядку № 76):

-перебуває на військовому обліку;

-перебуває у трудових відносинах з державним органом, критично важливим підприємством, критично важливою установою;

-уточнив персональні дані;

-не перебуває у розшуку.

Відповідно до абз.3 п.7 Положення № 154, з метою забезпечення виконання завдань та визначених функцій районних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у їх складі утворюються структурні підрозділи (відділи, відділення, групи, служби), які провадять діяльність відповідно до положення про структурний підрозділ районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, що затверджується керівником районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

В п.11 Положення № 154 видно, що районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки:

-оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації, які надаються в установленому порядку, та проводять перевірку підстав їх надання, ведуть спеціальний облік військовозобов`язаних (абз.9);

-забезпечують ведення Реєстру та актуалізацію його бази даних відповідно до законодавства та в порядку, визначеному Міноборони (абз.18);

-надають громадянам України інформацію відповідно до статті 9 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» шляхом взаємодії (обміну інформацією) через інформаційні (інформаційно-телекомунікаційні) системи Мінцифри в порядку, визначеному спільним наказом Мінцифри з Міноборони (абз.19).

Отже, ІНФОРМАЦІЯ_1 мав перевірити наявність чи відсутність у позивача права на відстрочку від призову за мобілізацією (оформлену відстрочку/наявність бронювання).

Суд апеляційної інстанції звертає увагу апелянта на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 здійснив перевірку наявності у позивача відстрочки від призову під час мобілізації по типу бронювання в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів та встановив, що такі відомості на час призову були відсутні. Також повідомив, що інформація щодо часу подачі заявки про бронювання через веб портал Дія в ЄДРПВР не відображається.

Водночас, судом в ході судового розгляду встановлено, що на підставі витягу з веб порталу «Дія» від 04.02.2025р. в 09:38 год. встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 значиться заброньованим до 31.01.2026р..

Згідно витягу з веб порталу «Дія» від 04.02.2025р. в 15:26, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 значиться таким, що не підлягає бронюванню, та таким, що виключений з військового обліку.

З інформації, наведеної Міністерством цифрової трансформації України у листі від 07.02.2025р. № 1/06-2-2022 запит позивач від 05.02.2025р. № 05-02 та від 05.02.2025р. № 05-02-1, за результатами організаційно-технічної перевірки встановлено, що ФГ «Лаванда-Лідаво» подав списки на бронювання на Єдиному державному веб порталі електронних послуг у якому присутній ОСОБА_1 від 04.02.2024р. отриманий результат «Заброньовано до 31.01.2026р.». Заяву Анулювання бронювання працівників, в якій присутній ОСОБА_1 подано не було. Також зазначається, що Портал Дія не є першоджерелом інформації, що надходить до Порталу Дія в порядку електронної інформаційної взаємодії з національних електронних інформаційних ресурсів, інших інформаційно-комунікаційних систем через системи електронної взаємодії у визначеному законодавством порядку.

Разом з тим, матеріалами справи підтверджується, що позивача призвано на військову службу по мобілізації 03.02.2025р.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу апелянта на таку обставину, що п.п. 56 та 57 Порядку № 560, визначено, що відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) утворюються комісії.

В п. 58 Порядку № 560 чітко встановлює: «За наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу за місцем перебування на військовому обліку заяву за формою, визначеною у додатку 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5. Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації».

п.60 Порядку № 560 визначає, що комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів, та ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки, яке оформлюється протоколом. Про прийняте рішення заявнику повідомляється. У разі позитивного рішення військовозобов`язаному видається довідка із зазначенням строку відстрочки (додаток 6 до Порядку № 560).

З матеріалів справи, встановлено, що позивач не звертався із заявою про надання відстрочки у встановленому Порядком № 560 порядку.

При цьому, будь-яких доказів того, що позивач станом на 03.02.2025 був заброньований, суду не надано.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне роз`яснити апелянту, що п.19 ч.1 ст. 4 КАС України визначено, що індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

За владно-регулятивною природою всі юридичні акти поділяються на правотворчі, правотлумачні (правоінтерпретаційні) та правозастосовні. Нормативно-правові акти належать до правотворчих, а індивідуальні - до правозастосовних.

Індивідуально-правові акти як результати правозастосування адресовані конкретним особам, тобто є формально обов`язковими для персоніфікованих (чітко визначених) суб`єктів; містять індивідуальні приписи, у яких зафіксовані суб`єктивні права та/чи обов`язки адресатів цих актів; розраховані на врегулювання лише конкретної життєвої ситуації, а тому їх юридична чинність (формальна обов`язковість) вичерпується одноразовою реалізацією. Крім того, такі акти не можуть мати зворотної дії в часі.

В абз.4 п.1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 23 червня 1997 року №2-зп у справі №3/35-313 вказано, що … за своєю природою ненормативні правові акти, на відміну від нормативних, встановлюють не загальні правила поведінки, а конкретні приписи, звернені до окремого індивіда чи юридичної особи, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію.

У п.5 Рішення Конституційного Суду України від 22 квітня 2008 року №9-рп/2008 в справі №1-10/2008 видно, що при визначенні природи правового акта індивідуальної дії правова позиція Конституційного Суду України ґрунтується на тому, що правові акти ненормативного характеру (індивідуальної дії) стосуються окремих осіб, розраховані на персональне (індивідуальне) застосування і після реалізації вичерпують свою дію.

Отже, мобілізаційне розпорядження щодо позивача вичерпало свою дію фактом його виконання.

Процедура призову військовозобов`язаного на військову службу під час мобілізації є незворотною, тобто такою, що вже відбулася, а визнання процедури призову протиправною не спричинює відновлення попереднього становища особи, призваної на військову службу.

З огляду на зазначене, вірним є висновок суду першої інстанції про те, що позовні вимоги щодо визнання протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не проведення перевірки наявності у ОСОБА_1 відстрочки від призову під час мобілізації, спотворення даних та зняття його з спеціального військового обліку шляхом втручання в Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів; зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 поновити на військовому обліку ОСОБА_1 із зарахуванням його на спеціальний військовий облік є безпідставними.

Стосовно вимог про скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 35 від 03.02.2025р. (по особовому складу) в частині зарахування до списків особового складу військової частини ОСОБА_1 , зобов`язання командира військової частини НОМЕР_1 звільнити ОСОБА_1 з військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період суд апеляційної інстанції зазначає про таке.

Підстави звільнення з військової служби визначені ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232.

ч.7 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України затверджено Указом Президента України № 1153/2008 від 10.12.2008р.

В п.233 Положення № 1153/2008 видно, що військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Механізм реалізації та порядок організації у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту виконання вимог цього Положення, визначає Інструкція про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджена наказом Міністра оборони України № 170 від 10.04.2009р.

п. 12.1 розділу XII цієї Інструкції, звільнення військовослужбовців з військової служби (крім військовослужбовців строкової військової служби) здійснюється посадовими особами, визначеними п.225 Положення № 1153/2008 (у військових званнях до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно за всіма підставами - командирами бригад (полків, кораблів 1 рангу) і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них).

За визначенням, наведеним в Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом Головнокомандувача № 40 від 31.01.2024р., рапорт (заява) - це письмове звернення військовослужбовця (працівника) до вищої посадової особи з проханням (надання відпустки, матеріальної допомоги, поліпшення житлових умов, переведення, звільнення тощо) чи пояснення особистого характеру.

Подання рапорту «по команді» означає направлення його в порядку підпорядкування прямому командиру, який після розгляду та задоволення передає далі своєму безпосередньому командиру з відміткою про власне клопотання з відповідного питання. І так далі до командира військової частини або іншої посадової особи, що наділена правом вирішувати питання по суті. Лише у разі неприйняття, не розгляду чи незадоволення рапорту, він подається непрямому, старшому командиру із поясненням причин такої подачі. І так до посадової особи, яка наділена правом звільнення підлеглого військовослужбовця зі служби чи скасування рішень попередніх командирів.

Рапорт має дійти до останньої ланки з клопотаннями прямих командирів (начальників) або з обґрунтуванням їх відсутності. Для зручності в рапорті можна одразу зазначати всіх командирів від прямого до командира військової частини, але фактично подавати по команді і проставляти відповідні помітки подання, отримання та клопотання надалі нижчим командиром вищому.

За загальним правилом рапорт на звільнення має бути розглянутий командиром протягом 30 днів з моменту його реєстрації в стройовій частині.

Відповідно до Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» № 548-ХГУ від 24.03.1999р. (із змінами чинними на момент виникнення спірних правовідносин) командир (начальник) відповідає за відданий наказ, його наслідки та відповідність законодавству, а також за невжиття заходів для його виконання, за зловживання, перевищення влади чи службових повноважень.

Таким чином, на командира, який віддає наказ покладається відповідальність за віддання законного наказу та контроль за його виконанням.

Відповідно до положень Інструкції з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 15.09.2022 № 280, зарахування до списків особового складу військової частини прибулого особового складу здійснюється наказом по стройовій частині у день їх прибуття до військової частини. Підставою для видання наказу про зарахування особового складу до списків військової частини для військовослужбовців є іменні списки команд, приписи і документи, що посвідчують особу військовослужбовця.

Позивач доставлений до військової частини НОМЕР_1 з усіма документами, які були необхідні для його зарахування до списків особового складу військової частини.

Оскаржуваний наказ командира військової частини НОМЕР_1 № 35 від 03.02.2025р. винесений на виконання та відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 «Про загальну мобілізацію», відповідно до Мобілізаційних розпоряджень Генерального штабу Збройних Сил України, Мобілізаційних директив ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Підставою для видання наказу про зарахування позивача до особового складу до списків військової частини для військовослужбовців є іменні списки команд, приписи і документи, що посвідчують особу військовослужбовця.

Згідно матеріалів справи ОСОБА_1 доставлений до військової частини НОМЕР_1 з мобілізаційним розпорядженням та поіменним списком, на підставі яких його зараховано до списків особового складу згаданої військової частини.

Отже, командир військової частини НОМЕР_1 із дотриманням вимог чинного законодавства, виконав вимоги чинного законодавства та виніс оскаржуваний наказ із дотриманням правил субординації, підпорядкування із дотриманням положень про облік військовослужбовців.

При цьому, в матеріалах справи відсутні докази того, що позивач звертався до командира військової частини НОМЕР_1 із рапортом про звільнення його з військової служби, в якому наводив вказані вище обставини чи інші підстави.

Зважаючи на встановлені обставини справи в їх сукупності, апеляційний суд вважає оскаржений наказ від 03.02.2025р. № 35 в частині зарахування позивача до особового складу військової частини таким, що відповідає критеріям правомірності, визначеним ч.2 ст.2 КАС України, а тому такий наказ не підлягає скасуванню.

Суд апеляційної інстанції наголошує, що аналіз наведених вище законодавчих і підзаконних актів свідчить про те, що військова служба з моменту її початку покладає на її учасників (військовослужбовця та держави) велике коло взаємних прав та обов`язків матеріального, та фінансового забезпечення військовослужбовця, його соціального захисту, виконання ним безпосередньо покладених на нього службових обов`язків та інше.

У питанні скасування акту індивідуальної дії разового застосування, який вичерпав свою дію фактом його виконання, Верховний Суд має сталу та послідовну позицію, відповідно до якої такий акт не може бути скасованим після його виконання через порушення гарантій стабільності суспільних відносин та принципу правової визначеності (зокрема, таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 12 травня 2021 року у справі № 9901/286/19, від 8 вересня 2021 року у справі № 816/228/17, Касаційний адміністративний суд у рішеннях від 14 липня 2021 року у справі № 9901/96/21, від 27 жовтня 2022 року у справі № П/9901/97/21).

Верховний Суд у Постанові від 01.10.2024р. в справі №200/4189/22 звертає увагу на те, що право на відстрочку повинно бути реалізоване військовозобов`язаним шляхом вчинення ним активних дій та оформлення його у відповідний спосіб уповноваженим органом (зокрема, районним ТЦК). При цьому реалізація такого права може бути здійснена лише до моменту набуття ним статусу військовослужбовця.

Після мобілізації виникли нові правовідносини проходження військової служби, особливості яких визначаються Законом «Про військовий обов`язок і військову службу» та Положенням про проходження громадянами України військової служби у ЗСУ №1153/2008. Рішення про призов та про призначення до військової частини вже реалізовані, а тому їхнє скасування без прийняття відповідного рішення про звільнення з військової служби не відновить початковий стан і не призведе до захисту прав та інтересів позивача.

Відповідно до ч.11 ст.38 Закону «Про військовий обов`язок і військову службу» призовники, військовозобов`язані, резервісти в разі зміни їх сімейного стану, стану здоров`я, адреси місця проживання (перебування), освіти, місця роботи, посади зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити про такі зміни відповідні органи, де вони перебувають на військовому обліку, у тому числі у випадках, визначених Кабміном, через ЦНАП та інформаційно-телекомунікаційні системи.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, оскільки суб`єкти владних повноважень в особі Військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 діяли в межах повноважень та у спосіб визначений законами та Конституцією України.

Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також, п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

ст.316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 20 травня 2025 року у справі № 460/6960/25- без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н. В. Бруновська
судді Р. Б. Хобор
Р. М. Шавель