Справа № 460/10158/24
Суддя: Шевчук Світлана Михайлівна
Дата ухвалення: 2025-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2025 рокуЛьвівСправа № 460/10158/24 пров. № А/857/12929/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Шевчук С. М.
суддів -Кухтея Р. В.
Носа С. П.
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 16 січня 2025 року у справі № 460/10158/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Військова частина НОМЕР_2 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,

місце ухвалення судового рішення м.Рівне
Розгляд справи здійснено за правиламиспрощеного позовного провадження
суддя у І інстанціїМаксимчук О.О.
дата складання повного тексту рішенняне зазначена
ВСТАНОВИВ:

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 16 січня 2025 року у справі № 460/10158/24 адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Військова частина НОМЕР_2 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії задоволено повністю.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2024 рік у розмірі місячного грошового забезпечення 20760,50 грн, щомісячної премії за особистий внесок у загальні результати служби в розмірі 590% від посадового окладу, надбавку за особливості проходження служби в розмірі 65% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років передбачені наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 №260 та окремого рішення Міністра оборони України від 16.01.2024 №183/уд по 01.02.2024.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу на оздоровлення за 2024 рік у розмірі місячного грошового забезпечення 20760,50 грн,

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби в розмірі 590% від посадового окладу, надбавку за особливості проходження служби в розмірі 65% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років передбачені наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 №260 та окремого рішення Міністра оборони України від 16.01.2024 №183/уд по 01.02.2024.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю. В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що оскаржуване рішення прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

На підтвердження доводів апеляційної скарги вказує, що отримавши інформацію від військової частини НОМЕР_3 , до якої був переміщений військовослужбовець ОСОБА_1 про неприбуття останнього у встановлений строк, а також відсутності будь-яких відомостей від нього щодо причин неприбуття, командиром військової частини НОМЕР_1 було винесено наказ від 05.02.2024 №22 при призупинення виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення з 02.02.2025 року. При цьому, в подальшому військову частину НОМЕР_1 не повідомляли щодо повернення ОСОБА_1 до виконання обов`язків військової служби, а отже правові підстави для зміни правового статусу ОСОБА_1 , як військовослужбовця що самовільно залишив місце служби та, відповідно, поновлення виплат грошового забезпечення були відсутні.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечує проти задоволення апеляційної скарги та просить суд залишити рішення суду першої інстанції без змін, з мотивів аналогічних тим, що викладені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні.

Про розгляд апеляційної скарги відповідач та позивач повідомлені шляхом надіслання ухвал про відкриття апеляційного провадження та про призначення апеляційної скарги до розгляду через електронний кабінет сервісу "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), підтвердженням чого є відповідні дані автоматизованої системи документообігу суду.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалюючи судове рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що у військової частини НОМЕР_1 були відсутні підстави для невиплати сум грошового забезпечення при виключенні позивача зі списків особового складу та які визначені в наказі командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №21 від 01.02.2024, оскільки аналізуючи положення Порядку №260, які стосуються порядку виплати військовослужбовцям грошового забезпечення у разі звільнення з військової служби, де зокрема пунктом 7 розділу І Порядку №260 передбачено, що військовослужбовцям, які виключаються зі списків особового складу військової частини, грошове забезпечення виплачується до дня виключення включно. В наказах про виключення зі списків особового складу обов`язково зазначається про виплату одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

З огляду на вказане, відповідач повинен був в день виключення позивача зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, провести розрахунок з позивачем та виплатити визначені в наказі командира ВЧ НОМЕР_1 від 01.02.2024 №21 суми грошового забезпечення позивача.

Отже, суд дійшов висновку, що відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо несвоєчасної виплати усіх складових грошового забезпечення, які визначені у наказі командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №21 від 01.02.2024, а тому задовольнив позов.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач ОСОБА_1 з 07.03.2022 був зарахований до списків військової частини НОМЕР_1 , що підтверджується наявним в матеріалах справи військовим квитком серії НОМЕР_4 від 06.03.2022.

01.02.2024 позивач на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №21 виключений зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення при військовій частині НОМЕР_2 , а з котлового забезпечення при військовій частині НОМЕР_5 АДРЕСА_1 знятий з 02.02.2024, вважається що справи та посаду здав і вибув до нового місця служби АДРЕСА_1 . В наказі вирішено питання щодо виплати грошового забезпечення позивачу у зв`язку з його виключенням зі списків особового складу частини, зокрема вирішено: виплатити щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби в розмірі 590% від посадового окладу, надбавку за особливості проходження служби в розмірі 65% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років передбачені наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 №260 та окремого рішення Міністра оборони України від 16.01.2024 №183/уд по 01.02.2024; грошову допомогу на оздоровлення за 2024 рік у розмірі місячного грошового забезпечення 20760,50 грн.

08.08.2024 представник позивача звернувся до відповідача із адвокатським запитом щодо проведення виплат грошового забезпечення належних позивачу при виключенні його із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .

09.08.2024 відповідач надав відповідь №542 на вказаний адвокатський запит, де повідомив, що військова частина НОМЕР_1 знаходиться на господарсько-фінансовому забезпеченні військової частини НОМЕР_2 , тому надати відомості щодо розмірів та виплат грошового забезпечення немає можливості.

На запит представника позивача від 16.08.2024 військова частина НОМЕР_2 надала відповідь від 26.08.2024 №39/1393, де зазначила, що відповідно до частини 2 пункту 8 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям ЗСУ та деяким іншим особам, затвердженого наказом МОУ 07.06.2018 №260 грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира. Відповідно до наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 01.02.2024 №21 ОСОБА_1 було оголошено належні йому виплати при виключенні зі списків особового складу ВЧ НОМЕР_1 , але згідно наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 05.02.2024 №22 з 02.02.2024 порзивачу було призупинено виплати грошового забезпечення.

Не погодившись із такою бездіяльністю відповідача щодо не виплати належних сум при виключенні зі списків особового складу частини, позивач звернувся до суду із цим позовом.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

Згідно із частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлення єдиної системи їх соціального та правового захисту, гарантування військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливих умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулювання відносини у цій галузі здійснюється Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 р. №2011-XII (далі Закон №2011-XII).

Відповідно до статті 1 Закону №2011-XII соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Приписами статті 1-2 Закону №2011-XII встановлено, що військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

Відповідно до пунктів 2-4 статті 9 Закону №2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам врегульовано правовими нормами Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260 (надалі - Порядок №260).

Відповідно до пункту 2 розділу І Порядку №260, грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення. До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років. До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія. До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту), допомоги.

Згідно пункту 3 розділу І Порядку №260 підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).

Відповідно до пункту 7 Розділу І Порядку №260 військовослужбовцям, які виключаються зі списків особового складу військової частини, грошове забезпечення виплачується до дня виключення включно. В наказах про виключення зі списків особового складу обов`язково зазначається про виплату одноразових додаткових видів грошового забезпечення. Виплата грошового забезпечення в разі вибуття військовослужбовців до нового місця служби за строк із дня, наступного за днем виключення зі списків особового складу військової частини, і до дня прийняття посади здійснюється за новим місцем служби в розмірі, встановленому за попереднім місцем служби, після зарахування їх на грошове забезпечення до цієї військової частини. У разі виникнення спірних питань щодо нарахування грошового забезпечення виплата здійснюється у безспірному розмірі до вирішення питань у встановленому чинним законодавством порядку.

Пунктом 8 розділу І Порядку №260 встановлено, що грошове забезпечення виплачується в межах асигнувань, передбачених у кошторисі військової частини на грошове забезпечення військовослужбовців. Грошове забезпечення виплачується: щомісячні основні та додаткові види - в поточному місяці за минулий; одноразові додаткові види - в місяці видання наказу про виплату або в наступному після місяця, в якому наказом оголошено про виплату (з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України). Грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира (начальника, керівника) (далі - командир).

Відповідно до пункту 15 розділу І Порядку №260 грошове забезпечення не виплачується: 1) за час надання військовослужбовцям відпусток відповідно до чинного законодавства України, за якими не передбачено збереження заробітної плати; 2) якщо виплачуються академічні стипендії; 3) за час відсутності на службі без поважних причин одну добу і більше; 4) за час перебування на лікуванні в лікарняних закладах понад встановлені чинним законодавством строки; 5) за час тимчасового виконання обов`язків понад два місяці за новими посадами у зв`язку з переведенням військової частини на інший штат (внесення змін до штату); 6) за час тримання військовослужбовців під вартою чи перебування під цілодобовим домашнім арештом; 7) за час відбування покарання на гауптвахті військовослужбовцями строкової військової служби.

Військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення. Призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 розділу XXXI Порядку №260 грошове забезпечення у разі звільнення з військової служби виплачується військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) - у розмірі грошового забезпечення, передбаченого для займаної посади з дня одержання військовою частиною наказу чи письмового повідомлення про звільнення до дня виключення наказом зі списків особового складу включно, але не більше ніж до дня здавання справ та посади (в межах установлених Міністром оборони України строків) або до дня закінчення щорічної відпустки, яка надається після здавання справ та посади.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 розділу XXXI «Виплата військовослужбовцям грошового забезпечення у разі звільнення з військової служби або переміщення'' Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 15.03.2018 року №200 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 05.04.2018 за №405/31857 у разі звільнення військовослужбовців з військової служби грошове забезпечення виплачується: особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, що обіймають посади до дня отримання військовою частиною наказу або повідомлення про звільнення з військової служби, слухачам, курсантам з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, - до дня, що настає за днем виключення наказом зі списків особового складу, але не більше ніж за один місяць з дня одержання військовою частиною наказу чи письмового повідомлення про звільнення (з урахуванням пунктів 2 - 4 цього розділу).

Відповідно до пункту 7 розділу І Порядку 260 виплата грошового забезпечення в разі вибуття військовослужбовців до нового місця служби за строк із дня, наступного за днем виключення зі списків особового складу військової частини, і до дня прийняття посади здійснюється за новим місцем служби в розмірі, встановленому за попереднім місцем служби, після зарахування їх на грошове забезпечення до цієї військової частини.

Так, предметом спору у цій справі є бездіяльність відповідача, яка полягає у невиплаті позивачу грошової допомоги на оздоровлення за 2024 рік у розмірі місячного грошового забезпечення 20760,50 грн та інших обов`язкових виплат позивачу, а також зобов`язання відповідача виплатити позивачу грошову допомогу на оздоровлення за 2024 рік у розмірі місячного грошового забезпечення 20760,50 грн, щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби в розмірі 590% від посадового окладу передбачені наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 №260 та окремого рішення Міністра оборони України від 16.01.2024 №183/уд по 01.02.2024 та надбавку за особливості проходження служби в розмірі 65% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років передбачені наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 №260 та окремого рішення Міністра оборони України від 16.01.2024 №183/уд по 01.02.2024.

З матеріалів справи видно, що відповідно до наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 01.02.2024 №21 ОСОБА_1 було оголошено належні йому виплати при виключенні зі списків особового складу ВЧ НОМЕР_1 , але згідно наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 05.02.2024 №22 з 02.02.2024 рядовому ОСОБА_1 було призупинено виплати грошового забезпечення.

Як видно з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 05.02.2024 №22 позивач переведений для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_3 та на підставі наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01.02.2024 №21 виключений зі списків особового складу частини, вважати таким, що до нового місця служби не прибув та у військовій частині НОМЕР_1 відсутній на військовій службі без поважних причин більше трьох діб. Відповідно до пункту 15 Порядку №260 призупинити виплату грошового забезпечення з 02.02.2024.

При цьому, з наявного в матеріалах справи військового квитка позивача серії НОМЕР_4 від 06.03.2022 видно, що позивач зарахований до списків військової частини НОМЕР_3 з 02.04.2024 на підставі наказу №95.

Відповідно до довідки про доходи позивача, виданої військовою частиною НОМЕР_3 від 06.09.2024 №1/1023 вбачається, що позивачу з квітня 2024 нараховано заробітну плату, що в свою чергу також доводить, що з квітня 2024 року позивач зарахований до особового складу військової частини НОМЕР_3 .

Як вірно зазначено судом першої інстанції, оскільки позивач не прибув до нового місця несення служби після винесення наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 01.02.2024 №21 про його виключення зі списків військової частини НОМЕР_1 , відтак питання нарахування сум грошового забезпечення під час самовільного залишення позивачем військової частини, повинне вирішуватись військовою частиною НОМЕР_3 , до якої і було переведено позивача. Однак у матеріалах справи відсутні докази щодо причин неповідомлення військової частини НОМЕР_1 про факт прибуття позивача до військової частини НОМЕР_3 та зарахування його до списків особового складу з квітня 2024 року.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що у військової частини НОМЕР_1 наявні підстави для поновлення виплати сум грошового забезпечення при виключенні позивача зі списків особового складу та які визначені в наказі командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №21 від 01.02.2024.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Відповідно до статті 8 Конституції України, статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України та частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» (рішення від 21 січня 1999 року), зокрема, зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Європейської конвенції з прав людини і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент.

Тому за наведених вище підстав, якими суд обґрунтував своє рішення, суд не бачив необхідності давати докладну відповідь на інші аргументи, зазначені сторонами, оскільки вони не є визначальними для прийняття рішення у цій справі.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Досліджуючи питання, яке стосуються розподілу судових витрат понесених у даній справі, колегією суддів установлено, що позивачем не понесено витрат по сплаті судового збору у суді апеляційної інстанції, а відтак підстави для їх розподілу відсутні.

Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 16 січня 2025 року у справі № 460/10158/24 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. М. Шевчук
судді Р. В. Кухтей
С. П. Нос