Справа № 400/8650/25
Суддя: Дерев'янко Л.Л.
Дата ухвалення: 2025-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2025 р. № 400/8650/25
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дерев`янко Л.Л., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю агентство "МЕДИУС-ПЛЮС", вул. Марка Кропивницького, 16, кв.16,м. Миколаїв,54006,

до відповідачаВідділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), просп. Миру, 46/1,м. Миколаїв,54056, просп. Миру, 46/1,м. Миколаїв,54056

провизнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Миколаївського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю агентство "МЕДИУС-ПЛЮС" (далі позивач) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі - відповідач) з вимогами:

визнати протиправною бездіяльність відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо не закінчення виконавчого провадження № 63944181 з примусового виконання постанови №44080788 від 16.12. 2020 року про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Агентство "Медиус-Плюс" виконавчого збору у розмірі 852 796,80грн;

зобов`язати відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) закінчити виконавче провадження №№ 63944181 з примусового виконання постанови №44080788 від 16.12. 2020 року про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Агентство "Медиус-Плюс" виконавчого збору у розмірі 852 796,80грн.

Позовну заяву мотивовано тим, що в провадженні відповідача перебуває виконавче провадження № 63944181 про стягнення виконавчого збору за постановою, прийнятою в виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа № 1403/1806/12 від 20.06.2014, виданого Березанським районним судом Миколаївської області про звернення стягнення на предмет іпотеки, який був повернутий стягувачу. Водночас, приватним виконавцем прийнято постанову про стягнення основної винагороди в межах виконавчого провадження з виконання того ж самого виконавчого листа № 1403/1806/12 від 20.06.2014, виданого Березанським районним судом Миколаївської області про звернення стягнення на предмет іпотеки. Позивач звертався з заявою до відповідача щодо закінчення виконавчого провадження про стягнення виконавчого збору, яка залишена без задоволення. Позивач вважає таку бездіяльність відповідача протиправною, оскільки вона призводить до одночасного стягнення виконавчого збору та основної винагороди приватного виконавця за одним й тим же виконавчим документом.

Ухвалою суду від 18.08.2025 суд відкрив провадження у справі, постановив, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження в письмовому провадженні з урахуванням особливостей, встановлених ст.ст.268-273 КАС України щодо розгляду термінових справ. Суд встановити відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, витребував у відповідача належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження ВП № 44080788.

Відповідач 27.08.2025 направив до суд відзив на позовну заяву, яким висловив незгоду з позовними вимогами. Відповідач частково підтвердив фактичні обставини, зазначені в позові, а саме, що на примусовому виконанні у Відділі перебувало виконавче провадження № 44080788 з примусового виконання виконавчого листа № 1403/1806/12 2/469/3/14 виданого 20.06.2014 Березанським районним судом Миколаївської області про звернення стягнення на предмет іпотеки. 16.12.2020 державним виконавцем Відділу винесено постанову № 44080788 від 16.12.2020 про повернення виконавчого документа стягувачу. В той же день державним виконавцем Відділу винесено постанову про стягнення виконавчого збору № 44080788 від 16.12.2020 року, на підставі якої відкрито виконавче провадження № 63944181. Відповідач вважає помилковою позицію позивача, що постанова державного виконавця про стягнення виконавчого збору від 16.12.2020 підлягає закінченню після відкриття виконавчого провадження приватним виконавцем та винесення постанови про стягнення з боржника основної винагороди, оскільки Законом України «Про виконавче провадження» не визначено такої підстави для закінчення виконавчого провадження. Також, відповідач звертає увагу суду, що позивачем не надано доказів, яким чином відкриття виконавчого провадження № 63944181 з примусового виконання постанови № 44080788 від 16.12.2020, виданої Відділом, порушує його права, а саме доказів щодо подвійного стягнення.

На підставі матеріалів справи суд встановив такі обставини.

З заяв по суті суд встановив, що у відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебувало виконавче провадження № 44080788 з примусового виконання виконавчого листа по справі № 1403/1806/12, виданого 20.06.2014 Березанським районним судом Миколаївської області про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: нерухоме майно - комплекс, базу відпочинку Алые паруса, що знаходиться за адресою: Миколаївська область, Березанський район, с. Коблево, пр. Курортний, 51, що належить відповідачу ТОВ Медіус-Плюс на підставі Договору купівлі-продажу нерухомого майна, обладнання і інвентаря, укладеного між Відкритим акціонерним товариством НПКК Алые паруса та Товариством з обмеженою відповідальністю агентство Медіус-Плюс 28 квітня 2001 року, зареєстрованого Миколаївським ММБТІ 09.07.2001 року в реєстрову книгу №25 за реєстровим №58, реєстраційне посвідчення від 09.07.2001 року, за іпотечним договором від 07.05.2010 року для погашення загальної заборгованості перед ОСОБА_1 в сумі 8527968,00 грн. шляхом продажу на прилюдних торгах, за початковою ціною на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності на стадії виконавчого провадження.

Відповідачем у відзиві зазначено, а позивачем не спростовано, що 17.07.2014 державним виконавцем Відділу винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 44080788.

16.12.2020 державним виконавцем відповідача винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні № 44080788, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» на підставі заяви представника стягувача.

В матеріалах справи є постанова головного державного виконавця відповідача від 16.12.2020 про стягнення виконавчого збору в розмірі 852796,80 грн у виконавчому провадженні № 44080788 (далі постанова № 44080788), яка є виконавчим документом. З тексту постанови державного виконавця вбачається, що виконавчий документ, за яким здійснювалось виконавче провадження № 44080788, повернуто стягувачу.

16.12.2020 постанову № 44080788 пред`явлено відповідачем до примусового стягнення і відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відкрито виконавче провадження № 63944181.

30.12.2020 року приватним виконавцем Баришніковим А.Д. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 64017466 з виконання виконавчого листа по справі № 1403/18006/12, виданого 20.06.2014 Березанським районним судом Миколаївської області про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: нерухоме майно - комплекс, базу відпочинку Алые паруса, що знаходиться за адресою: Миколаївська область, Березанський район, с. Коблево, пр. Курортний, 51, що належить відповідачу ТОВ Медіус-Плюс на підставі Договору купівлі-продажу нерухомого майна, обладнання і інвентаря, укладеного між Відкритим акціонерним товариством НПКК Алые паруса та Товариством з обмеженою відповідальністю агентство Медіус-Плюс 28 квітня 2001 року, зареєстрованого Миколаївським ММБТІ 09.07.2001 року в реєстрову книгу №25 за реєстровим №58, реєстраційне посвідчення від 09.07.2001 року, за іпотечним договором від 07.05.2010 року для погашення загальної заборгованості перед ОСОБА_1 в сумі 8527968,00 грн. шляхом продажу на прилюдних торгах, за початковою ціною на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності на стадії виконавчого провадження.

30.12.2025 приватним виконавцем Баришніковим А.Д. винесено постанову в межах виконавчого провадження № 64017466 у сумі 852796,80 грн.

З листа відповідача № 11843 від 31.07.20205 вбачається, що позивач звертався з заявою від 22.07.2025 про закінчення виконавчого провадження № 63944181 з примусового виконання постанови № 44080788 про стягнення виконавчого збору.

Зазначеним листом відповідач у задоволенні заяви відмовив, що стало підставою для звернення до суду.

Суд, оцінивши досліджені у справі докази, дійшов таких висновків.

Вирішуючи спір, суд виходить з того, що відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Приписи частини першої статті 5 Закону №1404-VIII передбачають, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно із частиною першою статті 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до частини п`ятої статті 26 Закону №1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) (абзац 1 частини четвертої статті 27 Закону №1404-VIII).

Згідно з частинами першою та другою статті 27 Закону №1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Частиною восьмою статті 27 Закону №1404-VIII визначено, що під час передачі виконавчого документа від органу державної виконавчої служби приватному виконавцю виконавчий збір не стягується, якщо він не був стягнутий на момент передачі. У разі стягнення частини виконавчого збору на момент передачі виконавчого документа приватному виконавцю стягнута частина виконавчого збору поверненню не підлягає.

Водночас якщо примусове виконання рішення здійснює приватний виконавець, то згідно з частинами першою-третьою статті 31 Закону України від 02.06.2016 №1403-VIII «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (далі - Закон №1403-VIII) за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода. Винагорода приватного виконавця складається з основної та додаткової. Основна винагорода приватного виконавця залежно від виконавчих дій, що підлягають вчиненню у виконавчому провадженні, встановлюється у вигляді: 1) фіксованої суми - у разі виконання рішення немайнового характеру; 2) відсотка суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом. Розмір основної винагороди приватного виконавця встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 31 Закону №1403-VIII основна винагорода приватного виконавця, що встановлюється у відсотках, стягується з боржника разом із сумою, що підлягає стягненню за виконавчим документом (крім виконавчих документів про стягнення аліментів). Якщо суму, передбачену в частині четвертій цієї статті, стягнуто частково, сума основної винагороди приватного виконавця, визначена як відсоток суми стягнення, виплачується пропорційно до фактично стягнутої суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Основна винагорода, що встановлюється у вигляді фіксованої суми, стягується після повного виконання рішення (частина шоста статті 31 Закону №1403-VIII).

Відповідно до абзацу 1 частини сьомої статті 31 Закону №1403-VIII приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору (частина третя статті 45 Закону №1404-VIII).

Застосовуючи ці приписи до обставин справи, суд зазначає таке.

У справі, що розглядається, спірним є питання подвійного стягнення плати державному і приватному виконавцям за виконання одного й того ж виконавчого документа у випадку, коли в органі державної виконавчої служби та приватного виконавця перебувають на виконанні постанови про стягнення з боржника одних і тих же сум у рахунок погашення виконавчого збору та основної винагороди.

Вирішуючи зазначену проблему правового застосування в подібних правовідносинах, Верховний Суд у постанові від 21.07.2022 у справі №320/6215/19 зазначив, що Закон №1404-VIII містить прогалину у правовому регулюванні процедури стягнення з боржників виконавчого збору і основної винагороди за виконання одного й того ж виконавчого документа.

Водночас виконавче законодавство містить норму (частина восьма статті 27 Закону №1404-VIII), у якій обумовлений випадок, коли виконавчий збір не стягується або припиняється стягуватися у зв`язку з участю приватного виконавця у процедурі виконання того ж самого виконавчого документа. На відміну від решти положень виконавчого законодавства, тільки ця норма Закону №1404-VIII регулює подібні суспільні правовідносини.

Указана норма містить правило стосовно неможливості подальшого стягнення виконавчого збору, якщо надалі виконавчий документ буде виконувати не державний, а приватний виконавець, а також спрямована на те, щоб не допустити одночасного стягнення з боржника виконавчого збору і основної винагороди. Ця норма покликана уникнути подвійної плати боржником зазначених коштів. Тож її застосування дозволяє розв`язати спір стосовно справедливості подвійного стягнення плати державному і приватному виконавцям за виконання одного й того ж виконавчого документа.

На основі цього, Верховний Суд вважав, що для розв`язання означеної проблеми та з метою ефективного захисту прав й інтересів осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, до подібних правовідносин слід застосувати за аналогією закону частину восьму статті 27 Закону №1404-VIII.

Застосовуючи положення частини восьмої статті 27 Закону №1404-VIII до спірних правовідносин Верховний Суд зробив висновок, що в разі коли державний виконавець повернув виконавчий лист за заявою стягувача і розпочав стягнення виконавчого збору, а після цього стягувач пред`явив цей лист до виконання приватному виконавцю, який у свою чергу відкрив виконавче провадження й виніс постанову про стягнення основної винагороди у розмірі 10 відсотків від фактично стягнутих сум, то надалі виконавчий збір не стягується. У разі стягнення частини виконавчого збору на момент відкриття приватним виконавцем провадження з виконання того ж самого виконавчого документа стягнута частина виконавчого збору не повертається.

Також Верховний Суд наголосив, що належним та ефективним способом захисту, який здатний відновити й захистити права боржника в такому випадку, є закінчення виконавчого провадження зі стягнення виконавчого збору.

Правовою основою для закінчення виконавчого провадження зі стягнення виконавчого збору в подібному випадку слід розглядати як загальні підстави, перелік яких наведений у частині першій статті 39 Закону №1404-VIII, так і частину восьму статті 27 цього Закону, яка у таких обставинах має характер спеціальної підстави для закінчення виконавчого провадження.

Зважаючи на вжиті у частині восьмій статті 27 Закону №1404-VIII часові маркери для її застосування: то застосування аналогії закону до правовідносин дозволяє виснувати, що право на захист виникає з дня відкриття приватним виконавцем виконавчого провадження з виконання того самого документа, який раніше був на виконанні у державного виконавця.

При цьому, суд зазначає, що правовідносини, які були предметом розгляду у справі № 320/6215/19, є подібними до тих, які розглядаються в цій справі.

Частина п`ята статті 242 КАС України визначає, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд вважає помилковим посилання відповідача на відсутність доказів щодо подвійного стягнення як підстави для відмови у позові, оскільки той факт, що таке стягнення ще не відбулось, не відміняє питання подвійного стягнення виконавчого збору і основної винагороди.

Враховуючи фактичні обставин справи та висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 21.07.2022 у справі №320/6215/19, суд доходить висновку, що бездіяльність відповідача щодо не закінчення виконавчого провадження № 63944181 є протиправною, а належним та ефективним способом захисту прав позивача є закінчення виконавчого провадження зі стягнення виконавчого збору.

Відтак, позов підлягає задоволенню.

Судові витрати покласти на відповідача.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю агентство "МЕДИУС-ПЛЮС" (вул. Марка Кропивницького, 16, кв.16,м. Миколаїв,54006 ) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (просп. Миру, 46/1,м. Миколаїв,54056 ) задовольнити.

2. Визнати протиправною бездіяльність відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо не закінчення виконавчого провадження № 63944181 з примусового виконання постанови №44080788 від 16.12. 2020 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Агентство "Медиус-Плюс" виконавчого збору у розмірі 852796,80 грн.

3. Зобов`язати відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) закінчити виконавче провадження №№ 63944181 з примусового виконання постанови №44080788 від 16.12.2020 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Агентство "Медиус-Плюс" виконавчого збору у розмірі 852796,80 грн.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (просп. Миру, 46/1,м. Миколаїв,54056 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю агентство "МЕДИУС-ПЛЮС" (вул. Марка Кропивницького, 16, кв.16,м. Миколаїв,54006 ) судові витрати в розмірі 2422,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Суддя Л.Л. Дерев`янко