Справа № 161/18094/25
Суддя: Смокович М. В.
Дата ухвалення: 2025-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/311/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2025 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі:

головуючого - судді Смоковича М.В.,

при секретарі судового засідання Хилько О.В.,

за участю:

перекладача Ваколюка В.В.,

представника позивача Гудкової М.С.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача адвоката Крупінської Н.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку справу за позовною заявою Управління Державної міграційної служби України у Волинській області до громадянина Республіки Польща ОСОБА_1 про затримання з метою забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства,-

ВСТАНОВИВ:

03.09.2025 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить затримати громадянина Республіки Польща, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію з поміщенням його до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, строком на 6 (шість) місяців.

Свій позов обґрунтовує тим, що відповідача 03.09.2025 року виявлено та доставлено до УДМС у Волинській області (м. Луцьк, вул. Градний Узвіз буд. 4) з метою перевірки факту дотримання міграційного законодавства.

При цьому, працівниками ВОЗНМРВ здійснено перевірку відносно громадянина Круляка ОСОБА_2 / ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та встановлено наступне: за обліками Єдиної інформаційно - аналітичної системи управління міграційними процесами ДМС України інформація щодо оформлення документів на право проживання в Україні (посвідки на тимчасове/постійне проживання) відносно громадянина Круляка ОСОБА_2 / ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відсутня.

За даними Інтегрованої міжвідомчої автоматизованої системи обміну інформацією з питань контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон «Аркан-ДМС», інформація щодо перетинання державного кордону України за останні 7 років відсутня.

Водночас, особу ОСОБА_1 / ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлено згідно паспортного документу громадянина Республіки Польща серії НОМЕР_1 , виданим 09.12.2009 року строком дії до 09.12.2019 року та посвідченням особи громадянина Республіки Польща НОМЕР_2 , строком дії до 19.01.2021 року.

Останній прибув на територію України у 2013 році до дружини ОСОБА_4 , проживав у населеному пункті АДРЕСА_1 . Офіційно ніде не працював.

Додатково встановлено, що до територіальних підрозділів ДМС Україи з питань продовження строку тимчасового перебування, оформлення дозволу на імміграцію не звертався.

Доказів законності перебування на території України відповідачем не надано та не встановлено засобами Єдиної інформаційної аналітичної системи Управління міграційними процесами Державної міграційної служби.

03.09.2025 року працівниками відділу організації запобігання нелегальній міграції реадмісії та видворення Управління ДМС у Волинській області, затримано ОСОБА_1 в порядку та на строки встановлені частиною 2 статті 263 КУпАП., з метою з`ясування обставин правопорушення, припинення адміністративного правопорушення (відсутність документів на право перебування та документів які надають право виїзду з України).

Враховуючи наведене, з огляду на те, що відповідач не має законних підстав перебувати на території України, у нього відсутні документи, що посвідчують особу та на підставі яких він може вибути з території України, з метою здійснення ідентифікації особи відповідача, необхідна достатня кількість часу, просить суд затримати громадянина Республіки Польща ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою ідентифікації з поміщенням його до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, строком на 6 місяців.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, просила суд їх задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнав, просив у їх задоволенні відмовити. Суду пояснив, що він дійсно приїхав в Україну у 2013 році разом зі своєю дружиною ОСОБА_4 . За весь цей час він до відповідних органів для узаконення свого перебування на території України не звертався, так як його дружина йому повідомила, що цього робити не треба і він думав, що перебуває на території України законно. Про те, що термін дії його закордонного паспорту закінчився ще у 2019 році він не знав, так як паспорт з моменту перетину кордону перебуває у його дружини. Крім цього пояснив, що бажає в подальшому оформити через своє посольство всі необхідні документи та хоче залишитися проживати в Україні, так як у Республіці Польща його нічого не тримає.

В судовому засіданні представник відповідача підтримала позицію свого довірителя та просила у задоволенні позовних вимог відмовити. Також пояснила, що її довіритель є одруженим на українці, має спільне з дружиною майно та зможе самостійно, без примусового затримання, оформити своє перебування в Україні.

Заслухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 03.09.2025 працівниками відділу організації запобігання нелегальній міграції, реадмісії та видворення Управління державної міграційної служби України у Волинській області виявлено та затримано громадянина Республіки Польща ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який порушив законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, а саме: проживав без документів, які б надавали йому право на проживання в Україні.

Судом також встановлено, що громадянин Республіки Польща ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , станом на 03.09.2025 року знаходиться в Україні з порушенням вимог ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», останній перебуває на території України з 2013 року та на даний час порушив встановлений законодавством 90-денний строк перебування.

Відповідач тривалий час проживає на території України без документів на право проживання, останній не вживав жодних заходів щодо легалізації свого перебування на території України, в процедурі визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту він не перебуває та з відповідними заявами до органів міграційної служби не звертався. Строк його законного перебування на території України закінчився 28.06.2013 року, а загальна кількість днів перебування станом на 04.09.2025 року становить 12 років 69 днів із дозволених 90 днів.

Водночас, 03.09.2025 року працівниками відділу організації запобігання нелегальній міграції реадмісії та видворення Управління ДМС у Волинській області, останнього затримано в порядку та на строки встановлені ч. 2 ст. 263 КУпАП з метою з`ясування обставин правопорушення, припинення адміністративного правопорушення.

Громадянину Республіки Польща, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , роз`яснено права визначені ст. 63 Конституції України, в тому числі роз`яснено право використовувати рідну мову та користуватись послугами перекладача та правничої допомоги.

Пунктом 14 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 № 3773-VI (далі Закон № 3773-VI) визначено, що нелегальний мігрант іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону № 3773-VI іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Згідно ч. 3 ст. 9 Закону № 3773-VI строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 25 Закону № 3773-VI іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування в Україні або які не можуть виконати обов`язок виїзду з України, не пізніше дня закінчення відповідного строку їх перебування у зв`язку з відсутністю коштів або втратою паспортного документа можуть добровільно повернутися в країну походження або третю країну, у тому числі за сприяння міжнародних організацій. Рішення про добровільне повернення іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частинах першій і другій цієї статті, приймається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції, за заявою іноземця та особи без громадянства про добровільне повернення.

Враховуючи, що громадянин Республіки Польща ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тривалий час перебуває на території України незаконно, процедура добровільного повернення до Республіки Польща стосовно нього бути застосована не може. При цьому, останній з відповідною заявою не звертався.

Частиною 1 ст. 26 Закону № 3773-VI передбачено що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство України з прикордонних питань про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Разом з тим, слід зазначити, що абзац 1 частини 8 статті 26 із змінами, внесеними згідно із Законом № 2952-IX від 24.02.2023 року передбачає, що примусове повернення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, які не досягли 18-річного віку, до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія ЗУ «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту», а так само не може бути застосовано до осіб, які не мають документів, що посвідчують особу та дають право на виїзд з України (такі іноземці та особи без громадянства затримуються у встановленому законом порядку з метою ідентифікації, документування та забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або примусового видворення відповідно до цього Закону).

Враховуючи, що громадянин Республіки Польща ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на сьогоднішній день не має дійсного паспортного документу, який в свою чергу дає право на виїзд з України, тому рішення про примусове повернення відносно останнього, не може бути прийняте з урахуванням вимог абзацу 1 частини 8 статті 26 Закону № 3773-VI.

Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання іноземців або осіб без громадянства врегульовані приписами ст. 289 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів:

1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України;

2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації;

4) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Із змісту наведеної норми слідує, що законодавцем фактично виділено окремий випадок звернення із позовною заявою про затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації.

Згідно ст. 26 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

За приписами ч. 4 ст. 30 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

За приписами ч. 1 ст. 29 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передача з України або прийняття в Україну іноземця або особи без громадянства здійснюється відповідно до міжнародного договору про реадмісію.

Пунктом 22 ст. 1 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначений термін: реадмісія передача з території України або приймання на територію України іноземців та осіб без громадянства на підставах та в порядку, встановлених міжнародними договорами України.

Згідно ст. 2 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» правовий статус іноземців та осіб без громадянства визначається Конституцією України, цим та іншими законами України, а також міжнародними договорами України.

У разі якщо міжнародним договором України встановлено інші правила, ніж передбачені цим Законом, застосовуються правила, передбачені таким міжнародним договором України.

Постановою КМУ від 06.06.2018 року № 457 затверджено Імплементаційний протокол між Кабінетом Міністрів України та Урядом Республіки Польща про виконання Угоди між Україною та Європейським Співтовариством про реадмісію осіб, вчинений 18.06.2007 року у м. Люксембурзі.

Відтак, громадяни Республіки Польща, які не мають законних підстав для перебування на території України, підлягають реадмісії, що в свою чергу виключає можливість застосування до них процедури примусового видворення.

Правову позицію аналогічного змісту вже висловлював Верховний Суд, зокрема в постанові від 07.02.2019 року у справі № 308/8109/17 та постанові від 19.07.2019 року у справі № 522/23102/17.

Згідно з ч. 11 ст. 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

З урахуванням наведеного, оскільки встановлено, що відповідач затриманий у зв`язку з порушенням встановлених правил перебування на території України, підстав для законного перебування на території України, визначених ст. 4 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», немає, а також у нього відсутні паспортний документ для перетину кордону (для здійснення ідентифікації особи відповідача необхідна достатня кількість часу), відсутні офіційні джерела доходу на території України, а тому є необхідність в затриманні відповідача з метою його ідентифікації для забезпечення в подальшому його передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію.

Судом не приймається до уваги твердження представника відповідача про наявність у її довірителя тісних соціальних зв`язків в Україні (так як він є одруженим на українці), спільного майна, набутого з дружиною, постійного місця проживання, що дозволить йому в подальшому у добровільному порядку, без примусового затримання, оформити документи для легального перебування в Україні, так як у відповідача для цього було більше ніж дванадцять років, однак він цього по цей час не зробив. Більш того, як пояснює сам відповідач, будинок, у якому він проживав до затримання разом зі своєю дружиною, належить останній та куплений ще до укладення шлюбу, тоді як, відповідно до наданої представником позивача письмової заяви ОСОБА_4 , остання не бажає щоб відповідач повертався до місця свого колишнього проживання, що підтверджує відсутність у відповідача постійного місця проживання на території України. Більш того, ані відповідачем, ані його представником, суду не було надано жодних доказів, які б підтверджували наявність у останнього постійного офіційного місця роботи та постійного місця проживання.

Крім цього, суд наголошує, що наявність у відповідача тісних соціальних зв`язків (одруження з громадянкою України), жодних чином не знімає з нього обов`язку дотримуватися міграційного законодавства України, чого ним зроблено не було.

Що стосується позовних вимог в частині обрання відповідачу строку затримання з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства з метою забезпечення його передачі по реадмісії, суд вважає визначити його на термін до шести місяців, оскільки реальне виконання рішення суду, в умовах запровадження на території України воєнного стану, є істотно ускладненим.

Отже, враховуючи усе вищезазначене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі.

Пунктом 3 ч. 2 ст. 371 КАС України визначено, що суд, який ухвалив рішення, за заявою учасників справи або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в рішенні звернути до негайного виконання рішення про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 6, 9, 77, 79, 241-246, 288, 293, 295 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву Управління Державної міграційної служби України у Волинській області до громадянина Республіки Польща ОСОБА_1 про затримання особи з метою ідентифікації з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства - задовольнити.

Затримати громадянина Республіки Польща, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою ідентифікації з поміщенням його до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, строком на 6 (шість) місяців.

Строк затримання рахувати з моменту фактичного затримання.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складений 04 вересня 2025 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області М.В. Смокович