Справа № 500/3766/24
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2025-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2025 рокуЛьвівСправа № 500/3766/24 пров. № А/857/22865/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О. І.,

суддів - Курильця А. Р., Пліша М. А.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 08 серпня 2024 року у справі №500/3766/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

суддя в 1-й інстанції Чепенюк О. В.,

час ухвалення рішення 08 серпня 2024 року,

місце ухвалення рішення м. Тернопіль,

дата складання повного тексту рішення 08 серпня 2024 року,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідачів Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, в якому просив визнати неправомірним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 14 березня 2024 року №96 про відмову в призначенні йому пенсії за віком на пільгових умовах на підставі пункту 1 частини другої статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-ІV; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати з 08 березня 2024 року до його страхового стажу відповідно до статті 24 Закону №1058-ІV та до стажу за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, періоди роботи за вересень 2004 року, листопад 2007 року, серпень, листопад-грудень 2008 року; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити та виплатити йому з 08 березня 2024 року пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону №1058-ІV.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 08 серпня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права і підлягає скасуванню. В обгрунтування вимог апеляційної скарги зазначає про те, що на момент звернення до пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії у нього наявний стаж роботи за Списком №1 більше 10 років, а загальний страховий стаж становив понад 27 років, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1. Вказує, що пенсійним органом безпідставно не зараховано до страхового стажу періоди роботи за вересень 2004 року, листопад 2007 року, серпень, листопад-грудень 2008 року, оскільки записами у трудовій книжці серії НОМЕР_1 та в уточнюючій довідці про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 04 березня 2024 року №04/03/2 підтверджується, що він з 16 жовтня 2002 року по 02 грудня 2008 року (06 років 01 місяць 17 днів) виконував роботу в шкідливих умовах в скляному виробництві видував гарячі скловироби вручну і працював за професією «видувальник скловиробів», що передбачена Списком №1. Крім того, звертає увагу на те, що відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку даних про сплату страхових внесків для нарахування пенсії за вересень 2004 року, листопад 2007 року, серпень, листопад-грудень 2008 року, не є підставою для не зарахування вказаних періодів роботи до страхового стажу, так і до пільгового стажу роботи. З урахуванням наведеного просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає про те, що до страхового стажу та до пільгового стажу по Списку №1 не зараховано періоди роботи протягом вересня 2004 року, листопада 2007 року, серпня, листопада - грудня 2008 року, оскільки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні дані про сплату страхових внесків. Вказує, що до страхового стажу позивача не зараховано період отримання матеріальної допомоги по безробіттю з 29 січня 1999 року по 07 лютого 1999 року, оскільки не підтверджено, що виплата матеріальної допомоги по безробіттю здійснювалась у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації. Отже за наданими до заяви про призначення пенсії документами встановлено, що страховий стаж позивача склав 26 років 10 місяців 8 днів, страховий стаж, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №1 9 років 9 місяців 10 днів. Таким чином, позивачем не підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення, а тому рішення пенсійного органу про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону №1058 є правомірним та законним, прийнятим в межах, у спосіб та у відповідності до чинного законодавства України. Таким чином, вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення, тому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Справа розглянута судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження, суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без виклику учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзив на апеляційну скаргу в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 05 березня 2024 року у віці 49 років 11 місяців звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, додавши до заяви документи, зазначені у розписці-повідомленні (а.с.43-45).

За принципом екстериторіальності структурним підрозділом для прийняття рішення за результатами поданої заяви визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 14 березня 2024 року №96 відмовлено позивачу в призначенні пенсії на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

У рішенні вказано, що страховий стаж особи з урахуванням пільгового стажу становить 26 років 10 місяців 08 днів. Пільговий стаж роботи заявника за Списком №1 становить 09 років 09 місяць 10 днів.

За доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди:

роботи протягом вересня 2004 року, листопада 2007 року, серпня, листопада-грудня 2008 року, оскільки в реєстрі застрахованих осіб відсутні дані про нарахування доходу та сплату страхових внесків;

отримання матеріальної допомоги по безробіттю з 29 січня 1999 року по 07 лютого 1999 року згідно з довідкою №14/01-1/175, оскільки не підтверджено, що виплата матеріальної допомоги по безробіттю здійснювалася у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації;

до пільгового стажу за Списком №1 не зараховано періоди:

роботи протягом вересня 2004 року, листопада 2007 року, серпня, листопада-грудня 2008 року згідно із довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 04 березня 2024 року №04/03/2, оскільки періоди не зараховані до страхового стажу.

Також зазначено, що заявник має право на зниження пенсійного віку на 9 років (а.с.24).

Про прийняте рішення позивача повідомлено листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 15 березня 2024 року №1900-0204-8/13338 (а.с.23)

Позивач не погоджується з таким рішенням суб`єкта владних повноважень, вважає його протиправним у частині незарахування до загального та пільгового страхового стажу періодів роботи протягом вересня 2004 року, листопада 2007 року, серпня, листопада-грудня 2008 року, через відсутність даних про нарахування доходу та сплату страхових внесків, а тому звернувся у суд із цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, враховуючи відсутність виплати доходу позивачу у спірні періоди та беручи до уваги правове регулювання питання зарахування страхового стажу з 01 січня 2004 року, дійшов висновку про правомірність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 14 березня 2024 року №96 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно з пунктом 1 частини другої статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування в тій частині, що оскаржується, та відсутність підстав для зарахування спірних періодів до страхового стажу, у тому числі пільгового.

Даючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Ч.2 ст.19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно з ч.3 ст.23 Загальної декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється Законом України "Про пенсійне забезпечення" №1788-ХІІ від 05 листопада 1991 (далі - Закон №1788-ХІІ) та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09 липня 2003 (далі - Закон №1058-IV).

За змістом ст.1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року (далі Закон №1058-IV) пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до ч.3 ст.4 Закону №1058-IV виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг визначено статтею 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно з ч.4 ст.24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

За змістом ст.114 Закону №1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців у чоловіків і не менше 24 років 6 місяців у жінок.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи; жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 05 березня 2024 року звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, додавши до заяви документи, зазначені у розписці-повідомленні (а.с.43-45).

При цьому, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 14 березня 2024 року №96 відмовлено позивачу в призначенні пенсії на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Так, зі змісту вищевказаного рішення вбачається, що страховий стаж позивача з урахування пільгового стажу становить 26 років 10 місяців 08 днів. Пільговий стаж роботи заявника за Списком №1 становить 09 років 09 місяць 10 днів. За доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди: роботи протягом вересня 2004 року, листопада 2007 року, серпня, листопада-грудня 2008 року, оскільки в реєстрі застрахованих осіб відсутні дані про нарахування доходу та сплату страхових внесків; отримання матеріальної допомоги по безробіттю з 29 січня 1999 року по 07 лютого 1999 року згідно з довідкою №14/01-1/175, оскільки не підтверджено, що виплата матеріальної допомоги по безробіттю здійснювалася у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації; до пільгового стажу за Списком №1 не зараховано періоди: роботи протягом вересня 2004 року, листопада 2007 року, серпня, листопада-грудня 2008 року згідно із довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 04 березня 2024 року №04/03/2, оскільки періоди не зараховані до страхового стажу. Заявник має право на зниження пенсійного віку на 9 років (а.с.24).

З наведеного вище вбачається, що відповідачем вказано на відсутність у позивача необхідного пільгового стажу роботи за Списком №1, разом з тим, наявність загального страхового стажу та досягнення позивачем визначеного законом віку відповідачами не оскаржується.

Згідно з ч.1 ст.48 КЗпП України, ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Аналогічне закріплено в постанові Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637) та в п.1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, яка затверджена спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за №110 (далі - Інструкція №58).

Як передбачено пунктом 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Вимогами п.20 Порядку №637 визначено, що у випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або вислугу років, встановлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, в яких має бути зазначені періоди, що зараховуються до спеціального трудового стажу, професія або посада, характер виконуваної роботи, що зараховується до спеціального трудового стажу, професія або посада, характер виконуваної роботи, розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, на підставі яких видана довідка. У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 за №1451/11731 (далі - Порядок №383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92.

Як передбачено пунктом 10 Порядку №383 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку №637.

Отже, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. І лише у разі її відсутності, або відсутності в ній відповідних записів, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, зокрема, уточнюючих довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Матеріалами справи стверджується, що згідно із записами у трудовій книжці серії НОМЕР_1 , позивач 08 лютого 1999 року прийнятий на роботу учнем видувальника скловиробів на AT Бережанський склозавод (запис №10); 02 серпня 1999 року переведений набирачем скломаси по II розряду (запис №11); 02 листопада 1999 року переведений учнем обробника скловиробів (запис №12); 17 лютого 2000 року присвоєно III розряд обробника видувних виробів (запис №13); 16 жовтня 2002 року переведений учнем видувальника скловиробів (запис №14); 02 грудня 2008 року звільнений з роботи за згодою сторін, ст.36 КЗпП України. 22 квітня 2009 року позивач прийнятий на роботу на ВАТ Бережанський склозавод тимчасово обробником видувних виробів; 05 серпня 2009 року звільнений з роботи за згодою сторін, п.1 ст.36 КЗпП України (а.с.8-10).

Колегія суддів зазначає, що вказані періоди містять чіткі записи про трудову діяльність позивача, виконано без перекреслень, виправлень, у чіткій послідовності та відповідності дати, які завірені печаткою роботодавця, з посиланням на накази роботодавця, а відтак заповнені відповідно до вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників №58 від 29.07.1993 року.

Крім того, відповідно до уточнюючої довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 04 березня 2024 року №04/03/2 ОСОБА_1 з 16 жовтня 2002 року по 02 грудня 2008 року (06 років 01 місяць 17 днів) виконував роботу в шкідливих умовах в скляному виробництві видував гарячі скловироби вручну і працював за професією «видувальник скловиробів», що передбачена Списком №1, розділом ХV, підрозділом 1а, постанов Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 №162 та від 16.01.2003 №36 та з 22 квітня 2009 року по 05 серпня 2009 року (0 років 03 місяці 14 днів) виконував роботу в шкідливих умовах в скляному виробництві обробляв гарячі скловироби вручну і працював за професією «обробник видувних виробів», що передбачена Списком №1, розділом ХV, підрозділом 1а, постанови Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36 (а.с.13).

Матеріалами справи, зокрема, висновками щодо якості проведення атестації робочих місць за умовами праці та відповідними наказами підтверджується проведення ВАТ Бережанський склозавод атестації робочих місць за умовами праці, що є одним із заходів соціального захисту працівників, який сприяє реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах та пільгове пенсійне забезпечення (а.с.54-57, 64-73).

Колегія суддів зазначає, що відповідачем не надано доказів того, що позивач не працював або його періоди роботи не відповідають дійсності, чи записи у трудовій книжці та уточнюючій довідці позивача стосовно стажу роботи зроблені неправильно, неточно або з іншими вадами, які заважають їх зарахуванню до стажу роботи, або взагалі відсутні, а тому суд вважає за можливе вважати їх як належною інформацією, яка утримує в собі доказову складову на підтвердження права позивача на пенсійне забезпечення.

При цьому, колегія суддів зазначає, що орган пенсійного фонду має усі правові підстави для того, щоб самостійно витребовувати документи, необхідні для перевірки трудового стажу позивача, проведення перевірки, зустрічної перевірки для з`ясування спірних обставини, запропонувати позивачеві надати інформації щодо двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника, разом з тим, у спірних правовідносинах пенсійним органом не подано жодного доказу щодо вжиття певних заходів з метою отримання інформації щодо достовірності записів у трудовій книжці та уточнюючій довідці.

Крім того, колегія суддів не приймає до уваги довідку ліквідатора ВАТ Бережанський склозавод від 02 травня 2024 року №02/05/1 адресовану пенсійному органу про те, що ОСОБА_1 протягом вересня 2004 року, листопада 2007 року, серпня, листопада-грудня 2008 року відпустки без збереження заробітної плати не надавалися (а.с.22), оскільки така не спростовує інформації про працевлаштування позивача у спірний період.

Щодо доводів пенсійного органу про те, що за спірні періоди відсутня сплати страхови внесків, то колегія суддів зазначає, що порушення страхувальником порядку сплати страхових внесків не може тягнути негативні наслідки для застрахованої особи у виді не зарахування періодів роботи до страхового стажу; позивач не може нести відповідальність у виді позбавлення права на включення спірних періодів роботи до страхового стажу, оскільки згідно з Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, тому позивач має право на врахування до його страхового стажу спірних періодів, що спростовує доводи відповідача в цій частині.

Крім того, колегія суддів не може залишити поза увагою відсутність виплати доходу позивачу у спірні періоди, разом з тим, зазначає, що позивач не може бути позбавлений соціальної захищеності та пенсійного (страхового) стажу за час роботи на підприємстві зазначеному у трудовій книжці серії НОМЕР_1 , що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам у сфері соціального захисту.

При цьому, колегія суддів зазначає про те, що посада, на якій працював позивач у спірний період відноситься до посад, які дають право на призначення пільгової пенсії відповідно до Списку №1, а тому спірний період роботи за вересень 2004 року, листопад 2007 року, серпень, листопад-грудень 2008 року необхідно зарахувати до пільгового стажу, який дає право на призначення пенсії по Списку №1 відповідно до ч.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Колегія суддів звертає увагу на те, що спір між сторонами щодо досягнення позивачем віку для призначення пенсії по Списку №1 та загального стажу відсутній.

Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що позивачу протиправно не зараховано до пільгового стажу період за вересень 2004 року, листопад 2007 року, серпень, листопад-грудень 2008 року, оскільки посада, на якій працював позивач у спірний період, відноситься до посад, які дають право на призначення пільгової пенсії відповідно до Списку №1, вказаний період зазначено у трудовій книжці та уточнюючій довідці, а тому оскаржуване рішення пенсійного органу №96 від 14 березня 2024 року є протиправним та підлягає скасуванню, і з метою захисту прав позивача необхідно зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу відповідно до статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та до стажу за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, періоди роботи за вересень 2004 року, листопад 2007 року, серпень, листопад-грудень 2008 року.

Щодо позовних вимог позивача про зобов`язання призначити пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», то колегія суддів зазначає наступне.

Повноважним органом для обрахунку та призначення пенсії є Пенсійний фонд, до компетенції якого і входить розгляд документів. У спірних правовідносинах суд не може перебирати компетенцію суб`єктів владних повноважень та досліджувати документи, яким не надана оцінка, встановлювати на їх основі наявність чи відсутність права та встановлювати чи наявний стаж є достатнім на призначення пенсії, а тому у спірних правовідносинах суд не вправі зобов`язати відповідача призначити пенсію, оскільки пенсійним органом у оскаржуваному позивачем рішенні не вирішено питання щодо врахування спірних періодів роботи позивача до страхового стажу для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону №1058-ІV.

З врахуванням наведеного вище, колегія суддів дійшла висновку про те, що з метою захисту прав позивача необхідно зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати до страхового стажу позивача вищевказані періоди роботи та повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із врахуванням висновків суду.

Таким чином, доводи апелянта є частково підставними з наведених вище мотивів, і такими, що спростовують висновки суду першої інстанції в частині підставності доводів апеляційної скарги.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) №303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

З врахуванням усіх вищенаведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв рішення з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв`язку з чим відповідно до вимог ст.317 КАС України рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення.

Враховуючи те, що по суті розгляду вказаної справи позовні вимоги позивача задоволено частково, то відповідно до ст.139 КАС України із відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача підлягає стягненню судовий збір на суму 605,60 грн за подання позовної заяви та 726,70 грн за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.139, 242, 243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 08 серпня 2024 року у справі №500/3766/24 скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позовом ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області №96 від 14 березня 2024 року про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу відповідно до статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та до стажу за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, періоди роботи за вересень 2004 року, листопад 2007 року, серпень, листопад-грудень 2008 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 05 березня 2024 року, із врахуванням висновків суду.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 копійок та 726 (сімсот двадцять шість) грн 70 копійок за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О. І. Мікула
судді А. Р. Курилець
М. А. Пліш
Повне судове рішення складено 04 вересня 2025 року.