Справа № 149/1795/25
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2025-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 149/1795/25

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Олійник І.В.

Суддя-доповідач - Смілянець Е. С.

05 вересня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Полотнянка Ю.П. Драчук Т. О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 14 липня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

позивач, ОСОБА_1 , звернувся до з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 4728049 від 14.05.2025, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області рішенням від 14.07.2025 в задоволенні позову відмовив. Судове рішення мотивоване тим, що на виконання обов`язку щодо доказування правомірності рішення суб`єкта владних повноважень відповідачем подано відеозапис із портативного відеореєстратора посилання на котрий міститься в п. 7 оскаржуваної постанови та яким спростовуються доводи позивача, оскільки на записі зафіксовано спілкування водія з поліцейськими, роз`яснення поліцейським норми закону, яка передбачає відповідальність за це адміністративне правопорушення, а саме пп. а п. 2.1 ПДР, пояснення позивача по суті виявленого правопорушення, зокрема про неотримання посвідчення водія, дотримання поліцейським порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення (11:43:44 відеозапису).

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Аргументами скарги зазначає, що позивач не вчиняв адміністративного правопорушення, викладені у постанові обставини не відповідають дійсності та не підтверджені належними доказами, а поліцейським порушено порядок розгляду справи.

Відповідач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу відповідно до ст. 304 КАС України.

Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що за змістом оскаржуваної постанови 14.05.2025 об 11:05 по вул. Жовтнева у с. Уланів водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом "Skoda Felicia", н.з. НОМЕР_1 , не маючи права керування таким транспортним засобом, чим порушив пп. а п. 2.1 ПДР, внаслідок чого його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Так, відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (зі змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно із ч. 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР) зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Згідно із пп. а п. 2.1 ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до ч. 2 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, факт порушення ПДР має бути належним чином задокументованим та доведеним належними і допустимими доказами (Постанова Верховного Суду у справі № 686/11314/17).

Зокрема, правова позиція щодо покладення обов`язку доказування саме на відповідача в подібних правовідносинах, викладена в постановах Верховного Суду від 23.10.2018 по справі № 743/1128/17, від 15.11.2018 по справі № 524/5536/17, від 23.10.2019 по справі № 357/10134/17 та інших.

Як встановлено судом першої інстанції, на виконання обов`язку щодо доказування правомірності рішення суб`єкта владних повноважень відповідачем подано відеозапис із портативного відеореєстратора посилання на котрий міститься в п. 7 оскаржуваної постанови та яким спростовуються доводи позивача, оскільки на записі зафіксовано спілкування водія з поліцейськими, роз`яснення поліцейським норми закону, яка передбачає відповідальність за це адміністративне правопорушення, а саме пп. а п. 2.1 ПДР, пояснення позивача по суті виявленого правопорушення, зокрема про неотримання посвідчення водія, дотримання поліцейським порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення (11:43:44 відеозапису).

Також, на відеозаписах ОСОБА_1 не заперечує факт керування автомобілем, не висловлює щодо цього будь-яких заперечень.

Цим же записом підтверджено, що ОСОБА_1 був затриманий працівниками поліції та доставлений для складення протоколу за вчинення іншого адміністративного правопорушення, не пов`язаного з порушенням Правил дорожнього руху. При цьому поліцейські повідомили центр надання правової допомоги про затримання ОСОБА_1 .

Тобто, залучити адвоката Шафір В. І. просив не для розгляду справи про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 126 КУпАП, а у зв`язку з затриманням та складенням іншого протоколу.

Таким чином, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що наявності підстав для відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови серії ЕНА № 4728049 від 14.05.2025.

Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 14 липня 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Полотнянко Ю.П. Драчук Т. О.