Справа № 211/10166/25
Суддя: Грубник О. М.
Дата ухвалення: 2025-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/211/224/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2025 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Грубника О.М.,

за участю:

секретаря судового засідання - Бодрухіної Е.А.,

представника позивача - Шандри Н.М.,

відповідача (у режимі відеоконференції) - громадяна Узбекистану

ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом Відділу № 9 у місті Кривому Розі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до громадянина Узбекистану ОСОБА_1 про затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянство які незаконно перебувають в Україні, з метою забезпечення примусового видворення за межі території України,

В С Т А Н О В И В:

Представник Відділу № 9 у місті Кривому Розі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області звернувся до суду із адміністративним позовом, в якому просив затримати та помістити до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, громадянина Узбекистану ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на шість місяців, з метою та забезпечення примусового видворення за межі території України.

Ухвалою судді від 03.09.2025 року відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) осіб.

Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила суд їх задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечував проти його задоволення.

Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що громадянин Узбекистану ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) (далі Відповідач), ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибув до України 05.03.2004 року за паспортом громадянина Узбекистану НОМЕР_1 .

Відділом № 9 у м. Кривому Розі ГУ ДМС у Дніпропетровській області отримано лист з Управління міграційного контролю, протидії нелегальній міграції та реадмісії ГУ ДМС у Дніпропетровській області від 06.05.2025 року № 1201.17.2/14875-25, де зазначено, що 02.09.2025 з Державної установи «Криворізька виправна колонія № 80» звільняється громадянин Узбекистану ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , засуджений 18.04.2022 р. Вільногірським міським судом Дніпропетровської області за ст. ст. 63 ч.1, 309 ч. 2, 70 ч. 1, 71 ч. 1, 309 ч. 1, 72 ч. 1 п.п. «б» КК України, до 3 років 3 місяців позбавлення волі.

21.05.2025 представником Державної установи «Криворізька виправна колонія №80» на лист Відділу № 9 у м. Кривому Розі ГУ ДМС у Дніпропетровській області, надано характеристику на засудженого, довідку про заохочення і стягнення засудженого, копія вироку Вільногірського міського суду Дніпропетровської області, копію довідки про особу від 20.05.2025 року видану Державною установою «Криворізька виправна колонія № «80», копію паспортного документа.

Вищезазначена інформація та матеріали, супровідним листом були направлені Відділом № 9 у місті Кривому Розі ГУ ДМС України в Дніпропетровській області на адресу ГУ ДМС України в Дніпропетровській області з необхідними додатками.

З Державної установи «Виправна колонія № 80» надійшла характеристика на засудженого ОСОБА_1 , в якій зазначене наступне: «засуджений ОСОБА_1 в місцях позбавлення волі знаходиться з 19.05.2022 року. За час відбування покарання в Державній установі «Криворізька виправна колонія №80», характеризується посередньо, за допущені порушення установленого порядку відбування покарання 1 (один) раз притягувався до дисциплінарної відповідальності. Допущені порушення виражалися у порушенні у покиданні строю. Стягнення погашені у встановленому законом порядку. Має 2 (два) заохочення. Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику на свою адресу. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом з метою встановлення з ним неслужбових стосунків. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість.

19.05.2025 року проведено проміжну оцінку ризику вчинення повторного кримінального правопорушення, за результатами якої підсистема «КАСАНДРА» Єдиного реєстру засуджених та осіб, взятих під варту, визначила ступінь рівня ймовірної небезпеки для суспільства «СЕРЕДНІЙ».

15.04.2021 Вільногірським МС ГУ ДМС України в Дніпропетровській області прийнято рішення № 1 про примусове повернення до країни походження або третьої країни відносно гр. Узбекистану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до частини 5 статі 26 Закону № 3773-VI, іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни від 15.04.2021 відповідачем не оскаржувалось та станом на теперішній час не виконано.

Відповідно до діючого законодавства України, правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначається Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22 вересня 2011 року №3773-VI.

Положеннями ч. 1 ст. 9 вищезазначеного Закону, встановлено що іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України.

Згідно до ч. 3 ст. 9 Закону, строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Виключний перелік підстав для перебування іноземців та осіб без громадянства на території України визначений ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Так, зокрема, відповідно до ч. 16 ст. 4 Закону, іноземці та особи без громадянства, які в`їхали в Україну на інших законних підставах, вважаються такими, які тимчасово перебувають на території України на законних підставах на період наданого візою дозволу на в`їзд або на період, встановлений законодавством чи міжнародним договором України.

Статтею 1 Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Республіки Узбекистан про умови взаємних поїздок громадян визначено, що громадяни держави однієї Сторони можуть в`їжджати, виїжджати, прямувати транзитом та перебувати на території держави іншої Сторони без віз з дотриманням правил перебування і прописки (реєстрації), що діють в цій державі, по документах, зазначених у Додатку до цієї Угоди (паспорт громадянина Республіки Узбекистан).

Відповідно до пп. 2 п. 2 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.02. 2012 № 150, іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території не більш як 90 днів протягом 180 днів у разі в`їзду іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України.

Відповідач, востаннє здійснив в`їзд в Україну 05.03.2004 року за паспортним документом громадянина Узбекистану, та з того часу не виїжджав.

Відповідач мав право знаходитись на території України не більше як 90 днів протягом 180, тобто до 02.06.2004 року.

Не маючи інших законних підстав для перебування на території України визначених статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», відповідач мав право тимчасово перебувати на території України не більш як 90 днів протягом 180 днів, на підставах визначених частиною 16 статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», п.п. 2 п. 2 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2012 року № 150.

Відповідач, із клопотанням щодо продовження терміну перебування на території України, чи із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, до ГУДМС України в Дніпропетровській області не звертався, статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту не отримував.

На виконання вимог статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» стосовно відповідача прийнято рішення № 000538 від 02.09.2025 про примусове видворення за межі території України.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство України з прикордонних питань про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Відповідно до абзацу першого ч. 1 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальні органи та територіальні підрозділи, органи охорони державного кордону або органи Служби безпеки України можуть приймати рішення про примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, якщо такі особи затримані за незаконне перетинання (спробу незаконного перетинання) державного кордону України або є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення, або якщо така особа не виконала у встановлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення, а також в інших передбачених законом випадках.

Разом з цим, згідно до ч. 3 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, або орган охорони державного кордону на підставі відповідного рішення з наступним повідомленням протягом 24 годин прокурора розміщує іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першої цієї статті, у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Відповідно до абзацу першого ч. 4 ст. 30 Закону, іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Згідно до абзаців першого та другого ч. 1 ст. 289 КАС України, за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства заходів затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.

Відповідно до ч. 11 ст. 289 КАС України, строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Що згідно до підпунктів «b» та «f» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи за невиконання законного припису суду або для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом; законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

Так, громадянин Узбекистану ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 :

- тривалий час перебуває на території України, без законних підстав (граничний період тимчасово перебування Відповідача на території України, визначений відповідно до законодавства України (не більш як 90 днів протягом 180 днів) закінчився), що є грубим порушенням законодавства України про правовий статус іноземців;

- дії відповідача порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства (ухилення від виїзду з України після втрати підстав для перебування в Україні передбачених статтею 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»);

- у відповідача відсутні законні джерела надходження коштів на покриття витрат пов`язаних з перебуванням останнього на території України;

- у відповідача відсутні законні підстави для працевлаштування в Україні, а отже, у відповідача відсутні законні джерела отримання фінансового доходу, що унеможливлює придбання транспортних квитків чи інших проїзних документів;

- дії вчинені відповідачем на території України, суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України, охорони громадського порядку, захисту прав і законних інтересів громадян України (неодноразово притягався за відповідним вироком суду до кримінальної відповідальності за злочини, вчинені в Україні);

- наявність вищезазначених обставин дає підстави вважати, що відповідач перешкоджатиме проведенню процедури та те, що існує ризик його втечі.

Наявність вищезазначених обставин створює обґрунтовані підстави вважати, що відповідач, стосовно якого прийнято рішення про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення, а також, існує ризик його втечі, що відповідно до абзаців першого та другого частини 1 статті 289 КАС України, частини 3 та частини 4 статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» є підставою для затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення видворення за межі території України.

Оцінюючи належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, а також беручи до уваги, що громадянина Узбекистану ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , грубо порушив законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, суд приходить до висновку що позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 9, 241-246, 250, 288, 289, 371 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

позов Відділу № 9 у місті Кривому Розі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до громадянина Узбекистану ОСОБА_1 про затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянство які незаконно перебувають в Україні, з метою забезпечення примусового видворення за межі території України - задовольнити.

Затримати та помістити до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, громадянина Узбекистану ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на шість місяців, з метою та забезпечення примусового видворення за межі території України.

Вирішити питання щодо негайного виконання рішення про затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, громадянина Узбекистану ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Допустити рішення до негайного виконання.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 05 вересня 2025 року.

Суддя О.М. Грубник