Справа № 380/15868/25
Суддя: Кухар Наталія Андріївна
Дата ухвалення: 2025-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2025 рокусправа № 380/15868/25

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Кухар Н. А., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Гермес Інтертрейдінг» до Львівської митниці про визнання протиправними і скасування рішень про коригування митної вартості, -

в с т а н о в и в:

До Львівського окружного адміністративного суду звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Гермес Інтертрейдінг» (49107, м. Дніпро, вул. Високовольтна, 18/56, ) з позовом до Львівської митниці (79000, м. Львів, вул. Костюшка,1 ) в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості №UA209000/2025/100246/2 від 19.06.2025;

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості №UA209000/2025/100270/2 від 04.07.2025;

- судові витрати (судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу) покласти на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів є протиправними, так як декларантом під час митного оформлення товарів для підтвердження митної вартості (за ціною договору) митному органу надано усі основні документи, які передбачені ч. 2 ст. 53 МК України. Ці документи повністю підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, не містять розбіжностей чи ознак підробки, а відтак у митниці не було правових підстав для витребування у декларанта додаткових документів. Однак, всупереч положенням ч. 3 ст. 53 МК, відповідач витребував додаткові документи, вказавши на наявність надуманих розбіжностей та не підтвердження усіх складових митної вартості. Водночас, незважаючи на відсутність підстав для витребування додаткових документів, позивач, з метою усунення будь-яких сумнівів у достовірності заявленої декларантом митної вартості надав на вимогу митного органу додаткові документи, необхідні для визначення митної вартості, та які містять повну інформацію про митну вартість та її складові. Однак, митний орган прийняв рішення про коригування митної вартості (за методом 2ґ). З огляду на вказане, вважає позовні вимоги обґрунтованими, просить суд позов задовольнити.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Представник відповідача подав відзив на позовну заяву, де просив у задоволенні позову відмовити повністю. Відзив обґрунтований тим, що під час митного контролю опрацьовано інформацію, що міститься у товаросупровідних документах, та за двома поставками встановлено невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовували заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом. Документи, що підтверджують заявлений рівень митної вартості, подані ТОВ «Гермес Інтертрейдінг» не в повному обсязі та містять розбіжності, складові митної вартості не можна вважати такими, що є документально підтверджені та піддаються обчисленню. Таким чином, посадові особи Львівської митниці при здійсненні контролю митної вартості імпортованого позивачем товару діяли в межах повноважень та відповідно до вимог чинного законодавства України. Зважаючи на викладене, відповідач просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Представник позивача подав відповідь на відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити повністю. Зазначає, що відповідач допускає вільне трактування статті 54 МК України, а саме частково цитує положення пункту 2 частини 5 вказаної статті, залишаючи поза увагою те, що митний орган наділений правом письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 вказаного Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості лише у випадках, встановлених МК України. Також представник позивача звертає увагу на те, що судова практика Верховного Суду у 2018-2024 роках базується на позиції про безпідставність коригування митної вартості при ввезенні товарів на митну територію України, у разі відсутності визначених у частині 3 статті 53 МК України випадків, під час здійснення контролю документів щодо імпортованих товарів. Крім того, зазначає про безпідставність застосування митним органом Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні митного контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом від 01.07.2021 №476, які не є нормативно-правовим актом в розумінні статті 117 Конституції України, оскільки не пройшли реєстрацію в Міністерстві юстиції України, а відтак не є джерелом права відповідно до частини 2 статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України.

Частиною 1 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Відповідно до ч. 2 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, визначено, що розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Суд, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Гермес Інтертрейдінг» зареєстроване як юридична особа з 04.06.2020 року; основний вид діяльності згідно КВЕД 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля.

12.02.2025 року між ТОВ «Гермес Інтертрейдінг», Україна (позивач) та компанією «Polska Ceramika Ogniotrwala «Zarow» Sp. z o.o., Польща (продавець) укладено зовнішньоекономічний контракт №2025-01, відповідно до якого Продавець зобов`язується продати, а Покупець прийняти та оплатити продукцію, найменування, ціна, асортимент, марка, кількість, технічні характеристики якого зазначені у Додатках до цього Контракту, які є його невід`ємною частиною.

За даним Контрактом №2025-01 від 12.02.2025, згідно рахунку-фактури (Інвойсу) №FVE/25/0100 від 11.06.2025 року покупець придбав у Продавця товар (вогнетривку цеглу), загальною вартістю 6 937, 20 EUR (євро).

З метою митного оформлення вказаного товару 17.06.2025 до митного оформлення Львівській митниці було подано електронну митну декларацію №25UA52U9 відповідно до якої було заявлено до митного оформлення імпортний товар з найменуванням, описом та характеристикою, зазначених у графі 31 митної декларації.

На підтвердження обґрунтованості заявленої у митній декларації митної вартості товару та обраного методу його визначення декларант надав митному органу разом з декларацією наступні документи: Зовнішньоекономічний контракт №2025-01 від 12.02.2025; Доповнення до зовнішньоекономічного договору №3 від 03.06.2025; Рахунок-проформа №ZS/25/000919 від 04.06.2025; Рахунок-фактура (iнвойс) FVE/25/0100 від 11.06.2025; Пакувальний лист №WZ/25/01304 від 11.06.2025; Платіжна інструкція №61JBKLP6 від 06.06.2025; Платіжна інструкція №64JBKLP6 від 09.06.2025; Договір про перевезення №1 від 10.06.2025; Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору №З25-003481 від 13.06.2025; Документ, що підтверджує вартість перевезення товару б/н від 17.06.2025; Автотранспортна накладна б/н від 11.06.2025; Копія митної декларації країни відправлення №25PL451010001L2FB5 від 11.06.2025; Прайс-лист б/н від 05.05.2025.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України декларанту було надіслано повідомлення про надання додаткових документів.

На вимогу митного органу декларантом було надано наступні додаткові документи: Рахунок-проформа №ZS/25/000919 від 04.06.2025; Платіжна інструкція №61JBKLP6 від 06.06.2025р.; Договір № 101023-1 від 10.10.2023; Додаткова угода №1 від 11.06.2025 до договорузаявки на перевезення вантажів №1 від 10.06.2025; Прайс-лист № б/н від 05.05.2025; Технічний опис № б/н від 12.03.2024; копія митної декларації країни відправлення № 25PL451010001L2FB5 від 11.06.2025; лист Виробника товару № б/н від 11.06.2025.

Однак, відповідачем було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 19.06.2025 №UA209000/2025/100246/2.

В обґрунтування прийнятого рішення про коригування митної вартості від 19.06.2025 №UA209000/2025/100246/2 відповідач зазначив наступне: «Відповідно до п.1 ч. 4 ст. 54 МКУ здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості. В рамках реалізації положень статей 52,53,54,55,58,335 Митного кодексу України від 13.03.2012 №4495-VI (далі МКУ), за результатами опрацювання документів, наданих для підтвердження заявленої митної вартості товару, митна вартість не може бути визнана з наступних причин: - подані до митного оформлення документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій та третій статті 53 МКУ, не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар; - надані декларантом на запит митного органу документи не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена. Під час здійснення митного контролю за було опрацьовано інформацію, що міститься у наданих до митного оформлення товаросупровідних документах. За результатами проведеного опрацювання встановлено наступні розбіжності:

- відповідно до інформації яка наведена у інвойсі від 11.06.2025 № FVE/25/0100 встановлено, що по даній зовнішньоекономічні операції була проведена попередня оплата 06.06.2025 - 6765 Євро, та 11.06.2025 172,2 Євро. Відповідно до інформації яка наведена у додатку № 3 від 03.06.2025 до зовнішньоекономічного договору від 12.02.2025 № 2025-01, розділ умови оплати визначено, що передоплата у розмірі 50% від загальної вартості протягом 5 календарних днів після отримання рахунку, оплата 50 % - до відвантаження. Проте усупереч вимог даного договору, декларантом не надано банківський платіжний документ, який підтверджує факт оплати товару , що не дає можливості митному органу впевнитись у достовірності нарахування рівня митної вартості товару;

- рахунок на оплату транспортно-експедиторських послуг від 13.06.2025 № 325-003481 містить пункт витрат: - "експедиційна комісія на території України" (1300 грн). Однак, відповідні витрати поза митною територією України в рахунку відсутні з чого можна зробити висновок, що відповідна сума стосується послуг на всьому маршруті переміщення вантажу. Таким чином, при розрахунку належних до сплати митних платежів не включено до розрахунку митної вартості товару відповідну 2 (другу) частину витрат щодо оплати експедиційної комісії;

- відповідно до вимог п. 3.6 зовнішньоекономічного договору купівлі-продажу від 12.02.2025 № 2025-01 визначено, що разом з товаром Продавець надає Покупцеві оригінали наступних документів у тому числі копію митної декларації країни відправлення. У графі 44 митної декларації під кодом 9610 зазначено номер митної декларації країни відправлення від 11.06.2025 № 25PL451010001L2FB5. Проте зазначений документ, декларантом не надано митному органу, що є порушенням положень даної угоди а також не дає змоги митному органу впевнитись у правильності нарахування фактурної а відповідно митної вартості товару;

- у п. «умови оплати» Договору заявки від 10.06.2025 №1 вказано, що оплата даної послуги здійснюється по факсокопіям, 90 % протягом 7 календарних днів. Проте на момент подачі документів до митного оформлення банківський платіжний документ, який свідчить про факт оплати послуг з перевезення товару, декларантом не надано митному органу, що є порушенням положень даної угоди.

- у п. «прикордонний перехід» Договору заявки від 10.06.2025 №1 вказано, що пункт пропуску на митному кордоні Шегині - Медика. Проте у рахунку рахунок на оплату транспортно-експедиторських послуг від 13.06.2025 № 325-003481 зазначено маршрут перевезення м. Жарув Польща - п/п Краковець. Вищезазначений пункт пропуску Краковець також вказано у гр. 29 митної декларації. Виявлені розбіжності у наданих декларантом документах на перевезення товару не дають митному органу у повній мірі перевірити повноту нарахування витрат понесених покупцем на перевезення товарів до митного кордону України а відповідним чином правильність визначення митної вартості товару.

Таким чином, Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом. У сукупності всі перелічені фактори вказують на наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах та відсутність всіх відомостей щодо обставин купівлі-продажу товару.

Відповідно до частин 3-4 статті 53 Митного кодексу України митним органом надана вимога декларанту стосовно надання наступних додаткових документів для підтвердження числових складових митної вартості товарів: 1) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 2) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 3) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 4) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 5) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.6) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 7) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 8) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 9) виписку з бухгалтерської документації; 10) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 11) копію митної декларації країни відправлення; 12) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

На вимогу митного органу, декларантом надано наступні додаткові документи: - проформу інвойс; - платіжну інструкцію; - копію митної декларації країни відправлення; - прайс-лист підприємства виробника (відсутні умови поставки, умови оплати, не може бути використаний яка підстава для підтвердження заявленої митної вартості товару); Решти документів, які спростовують розбіжності виявлені митним органом декларантом не надано.

Підсумовуючи викладене, декларантом: невірно проведено розрахунок митної вартості; не подано всі основні документи, визначені частиною другою статті 53 Кодексу; не забезпечено надання митному органу відповідно до пункту 2 частини другої статті 52 Кодексу достовірних відомостей про визначення митної вартості товарів, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. Зважаючи на викладене, відповідно до вимог п. 2 ч. 6 ст. 54 МКУ, у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МКУ, Львівська митниця не визнає заявлену митну вартість.

Проведено консультації з декларантом згідно з ст.57 МКУ. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) та методу 2б (ст.60 МКУ) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МКУ) та методу 2г (ст.63 МКУ) з причини відсутності в митного органу вартісної основи для розрахунку митної вартості. Застосовано метод 2ґ (ст. 64 МКУ). Митний кодекс України від 13.03.2012 року №4495-VI розділ III. Джерелом інформації для коригування митної вартості: - товару № 1 слугувала МД № UA110130/2025/002904 від 12.02.2025, де митна вартість товару зі схожими характеристиками (- Цегла вогнетривка з вмістом більш як 7мас.%, але менш як 45 мас.% глинозему (Al2O3): NORMATON A25t, 250x124x64-2872шт. Хімічний склад: Al2O3-35%; Fe2O3 2,15%, щільність 2,04 г/см3,вогнетривкість 1520 град.С;NORMATON A25t. Торгова марка PCO) становить 1,08 дол. США/кг. Коригування на обсяг партії, умови поставки, комерційні умови не здійснювалось».

Львівською митницею було відмовлено у митному оформленні задекларованого товару, у зв`язку з чим оформлено Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209230/2025/001789.

З метою випущення товару у вільний обіг 19.06.2025 декларант подав митну декларацію №25UA52U5, в якій вказав вартість товарів відповідно до рішення про коригування митної вартості товару.

В порядку статті 55 Митного кодексу України позивач подав Львівській митниці заяву №1 разом із додатковим документом, що усував виявлені митним органом розбіжності в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/100246/2 від 19.06.2025. Так, було надано Платіжну інструкцію №750 від 26.06.2025 на суму 99 756,00 гривень про оплату транспортно-експедиційних послуг згідно із рахунком №325-003481 від 13.06.2025.

За результатом розгляду заяви Львівська митниця не скасувала рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/100246/2 від 19.06.2025.

Згідно рахунку-фактури (Інвойсу) №FVE/25/0112 від 01.07.2025 року покупець придбав у Продавця товар (вогнетривку цеглу), загальною вартістю 6 592,80 EUR (євро).

З метою митного оформлення вказаного товару 03.07.2025 до митного оформлення Львівській митниці було подано електронну митну декларацію №25UA30U7 відповідно до якої було заявлено до митного оформлення імпортний товар з найменуванням, описом та характеристикою, зазначених у графі 31 митної декларації.

На підтвердження обґрунтованості заявленої у митній декларації митної вартості товару та обраного методу його визначення декларант надав митному органу разом з декларацією наступні документи: Зовнішньоекономічний контракт №2025-01 від 12.02.2025; Доповнення до зовнішньоекономічного договору №3 від 03.06.2025; Рахунок-проформа №ZS/25/000919 від 04.06.2025; Рахунок-фактура (iнвойс) FVE/25/0112 від 01.07.2025; Пакувальний лист №WZ/25/01445 від 01.07.2025; Платіжна інструкція №61JBKLP6 від 06.06.2025; Платіжна інструкція №64JBKLP6 від 09.06.2025; Договір про перевезення №120625-2 від 12.06.2025; Договір про перевезення №2 від 30.06.2025; Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору №З25-004079 від 02.07.2025; Документ, що підтверджує вартість перевезення товару б/н від 02.07.2025; Автотранспортна накладна б/н від 01.07.2025; Копія митної декларації країни відправлення №25PL451010001QWOB2 від 01.07.2025; Прайс-лист б/н від 05.05.2025.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України декларанту було надіслано повідомлення про надання додаткових документів.

У відповідь на вимогу митного органу декларант просив визнати заявлену декларантом митну вартість за ціною договору, оскільки всі документи були подані до митного контролю.

Однак, відповідачем було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 04.07.2025 №UA209000/2025/100270/2.

В обґрунтування прийнятого рішення про коригування митної вартості від 04.07.2025 №UA209000/2025/100270/2 відповідач зазначив наступне: «Відповідно до п.1 ч. 4 ст. 54 МКУ здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості. В рамках реалізації положень статей 52,53,54,55,58,335 Митного кодексу України від 13.03.2012 №4495-VI (далі МКУ), за результатами опрацювання документів, наданих для підтвердження заявленої митної вартості товару, митна вартість не може бути визнана з наступних причин: - подані до митного оформлення документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій та третій статті 53 МКУ, не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар; - надані декларантом на запит митного органу документи не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена. Під час здійснення митного контролю за було опрацьовано інформацію, що міститься у наданих до митного оформлення товаросупровідних документах. За результатами проведеного опрацювання встановлено наступні розбіжності:

Платіжна інструкція не може бути взята до уваги як документ, що підтверджує факт оплати за оцінюваний товар, оскільки не містить обов`язкових реквізитів платіжної інструкції в іноземній валюті або банківських металах, визначених Постановою № 216, та відміток виконавця надавача платіжних послуг, які свідчать про виконання платіжних операцій за таким платіжним документом.

- відповідно до вимог п. 3.6 зовнішньоекономічного договору купівлі-продажу від 12.02.2025 №2025-01 визначено, що разом з товаром Продавець надає Покупцеві оригінали наступних документів у тому числі копію митної декларації країни відправлення. Проте зазначений документ, декларантом не надано митному органу, що є порушенням положень даної угоди, а також не дає змоги митному органу впевнитись у правильності нарахування фактурної, а відповідно митної вартості товару; відповідно до вимог п. 3.6 зовнішньоекономічного договору купівлі-продажу від 12.02.2025 № 2025-01 визначено, що разом з товаром Продавець надає Покупцеві оригінали наступних документів у тому числі копію митної декларації країни відправлення. У графі 44 митної декларації під кодом 9610 зазначено номер митної декларації країни відправлення від 11.06.2025 №25PL451010001QWOB2. Проте зазначений документ, декларантом не надано митному органу, що є порушенням положень даної угоди а також не дає змоги митному органу впевнитись у правильності нарахування фактурної а відповідно митної вартості товару.

- експортна декларація країни відправлення не містить будь-яких відміток митних органів країни відправлення,які підтверджують факт здійснення експорту оцінюваного товару.

прайс-лист підприємства виробника (відсутні умови поставки, умови оплати, не може бути використаний яка підстава для підтвердження заявленої митної вартості товару);

- у п. «умови оплати» Договору заявки від 30.06.2025 № 2 вказано, що оплата даної послуги здійснюється по факсокопіям, 90 % протягом 7 календарних днів. Проте на момент подачі документів до митного оформлення банківський платіжний документ, який свідчить про факт оплати послуг з перевезення товару, декларантом не надано митному органу, що є порушенням положень даної угоди.

Згідно наданої до митного контролю CMR № б/н від 01.07.2025, у графах 16 та 23 зазначено що перевізником товару зазначено Smolinskyy Sergiy. Разом з тим, до митного оформлення декларантом надано рахунок на транспорт від 02.07.2025 № З25-004079 згідно якого виконавцем виступає ТзОВ Гермес Інтертрейдінг. Будь-який договір доручення чи інший посередницький договір між вищезазначеними суб`єктами, декларантом митному органу не надавався, що не дає можливості перевірити правильність нарахування транспортних витрат на перевезення, а відповідно числового значення рівня митної вартості товару. Отже, декларантом не надано до митного оформлення визначених п.6 частини другої статті 53 Кодексу належних транспортних (перевізних)документів, а також документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваного товару.

Таким чином, Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом. У сукупності всі перелічені фактори вказують на наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах та відсутність всіх відомостей щодо обставин купівлі-продажу товару. Відповідно до частин 3-4 статті 53 Митного кодексу України митним органом надана вимога декларанту стосовно надання наступних додаткових документів для підтвердження числових складових митної вартості товарів: 1) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 2) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 3) за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 4) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 5) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; 6) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 7) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 8) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 9) виписку з бухгалтерської документації; 10) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 11) копію митної декларації країни відправлення; 12) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару. На вимогу митного органу, декларантом документів не надано наступні додаткові документи: - документів, які спростовують розбіжності виявлені митним органом декларантом не надано. Підсумовуючи викладене, декларантом: невірно проведено розрахунок митної вартості; не подано всі основні документи, визначені частиною другою статті 53 Кодексу; не забезпечено надання митному органу відповідно до пункту 2 частини другої статті 52 Кодексу достовірних відомостей про визначення митної вартості товарів, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. Зважаючи на викладене, відповідно до вимог п. 2 ч. 6 ст. 54 МКУ, у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МКУ, Львівська митниця не визнає заявлену митну вартість.

Проведено консультації з декларантом згідно з ст.57 МКУ. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) та методу 2б (ст.60 МКУ) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МКУ) та методу 2г (ст.63 МКУ) з причини відсутності в митного органу вартісної основи для розрахунку митної вартості.

Застосовано метод 2ґ (ст. 64 МКУ). Митний кодекс України від 13.03.2012 року №4495-VI розділ III. Джерелом інформації для коригування митної вартості: - товару № 1 слугувала мд № UA110130/2025/002904 від 12.02.2025 де митна вартість товару зі схожими характеристиками (- Цегла вогнетривка з вмістом більш як 7мас.%, але менш як 45 мас.% глинозему (Al2O3):NORMATON A25t, 250x124x64 -2872шт. Хімічний склад: Al2O3-35%; Fe2O3 2,15%, щільність 2,04 г/см3,вогнетривкість 1520 град.С;NORMATON A25t. Торгова марка PCO) становить 1,08 дол. США/кг; Коригування на обсяг партії, умови поставки, комерційні умови не здійснювалось».

Львівською митницею було відмовлено у митному оформленні задекларованого товару, у зв`язку з чим оформлено Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209230/2025/001938.

З метою випущення товару у вільний обіг 04.07.2025 декларант подав митну декларацію №25UA65U5, в якій вказав вартість товарів відповідно до рішення про коригування митної вартості товару.

В порядку статті 55 Митного кодексу України позивач подав Львівській митниці заяву №2 разом із додатковим документом, що усував виявлені митним органом розбіжності в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/100270/2 від 04.07.2025. Так, було надано Платіжну інструкцію №766 від 15.07.2025 на суму 97 971,00 гривень про оплату транспортно-експедиційних послуг згідно із рахунком №325-004079 від 02.07.2025.

За результатом розгляду заяви Львівська митниця не скасувала рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/100270/2 від 04.07.2025.

Не погоджуючись з рішеннями відповідача щодо коригування митної вартості, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на таке.

Митний Кодекс України (далі - МК України) визначає засади організації та здійснення митної справи в У країні, регулює економічні, організаційні, правові, кадрові та соціальні аспекти діяльності митної служби України, спрямований на забезпечення захисту економічних інтересів України, створення сприятливих умов для розвитку її економіки, захисту прав та інтересів суб`єктів підприємницької діяльності та громадян, а також забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.

Частиною 1 статті 246 МК України визначено, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію (частина 1 статті 248 МК України).

Частиною1 статті 257 МК України визначено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Відповідно до частини 6 статті 257 МК України умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Приписами статті 49 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частинами 1, 2 статті 51 МК України визначено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до частини 4 статті 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини 10 цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця. Платежі необов`язково повинні бути здійснені у вигляді переказу грошей (зокрема, але не виключно). Такі платежі можуть бути здійснені шляхом акредитива, інкасування або за допомогою інших розрахунків (вексель, передача цінних документів тощо) (частини 5, 7 статті 58 МК України).

Відповідно до частини 2 статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Стаття 53 МК України визначає перелік документів, що подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості. У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (частина 1 статті 53 МК України).

Згідно з частиною 2 статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частина 5 статті 53 МК України містить норми, відповідно до яких забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Відповідно до частини 3 статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Частиною 1статті 55 МК України визначено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною 6 статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Під час митного оформлення при прийнятті митним органом письмового рішення про коригування митної вартості товарів декларант або уповноважена ним особа може здійснити коригування заявленої митної вартості у строк, встановлений частиною 2 статті 263 цього Кодексу. Декларант може провести консультації з митним органом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митному органі (частина 4, 5 статті 55 МК України).

Відповідно до частини 1 статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Частиною 2 статті 57 МК України визначено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (частина 3 статті 57 МК України). Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (частина 4 статті 57 МК України).

Частиною 8 статті 57 МК України визначено, що у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).

Частиною 2 статті 64 МК України визначено, що митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

Як зазначено в частині 4 статті 64 МК України у разі якщо ця стаття застосовується митним органом, він на вимогу декларанта або уповноваженої ним особи зобов`язаний письмово поінформувати їх про митну вартість, визначену відповідно до положень цієї статті, та про використаний при цьому метод.

Відповідно до частини 7 статті 55 МК України у випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів митний орган за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів.

Згідно з частиною 2 статті 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною 3 статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини 7 цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Відповідно до статті 55 МК України наказом Міністерства фінансів України №598 від 24.05.2012 серед іншого затверджено Правила заповнення рішення про коригування митної вартості товарів. В пункті 2.1 цих Правил у розділі заповнення графи 33 Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості зазначено, що у графі також вказується про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59-61 Кодексу. Результати проведеної консультації, а також причини, через які не можуть бути застосовані методи визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів (наприклад, відсутня інформація щодо вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів), фіксуються у графі. Посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. При вирішенні цього спору суд враховує такі висновки Верховного Суду:

- …органи доходів і зборів мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає органу доходів і зборів право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів, постанова від 18.12.2018 у справі № 821/110/18;

-…витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України […]. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації, постанова від 17.07.2019 у справі № 809/872/17;

- …у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей визначених частиною другою статті 55 Митного кодексу України, має також містити порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод. При цьому, сама лише інформація з бази даних ЄАІС ДФС про вантажну митну декларацію, яка була взята митним органом за основу при коригуванні митної вартості товару, не може бути достатнім доказом ціни, за якою відповідну партію товару, за такою декларацією, дійсно було імпортовано до України. При здійсненні контролю за коригуванням митної вартості товару, проведеним органом доходів і зборів за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; за резервним методом), суд повинен вимагати від відповідача доведення того, що товар за певною митною вартістю дійсно був увезений до України, що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не булла відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) було оскаржене до суду та скасоване судом, постанова від 05.02.2019 у справі № 816/1199/15;

- … у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів, постанова від 05.03.2019 у справі № 815/143/174;

- …в силу частини другої статті 55 Митного кодексу України та вимог наказу Міністерства фінансів України № 598 від 24 травня 2012 року Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів, Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору - рішення про коригування митної вартості товару повинно містити обґрунтування причин, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, а також обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування. Зазначення в рішенні лише формальних посилань на неможливість перевірки задекларованої митної вартості суперечить наведеним вимогам законодавства, постанова від 21.12.2018 у справі № 815/1670/17. В цій постанові Верховний Суд зазначив, що відсутність в рішеннях обґрунтувань розрахунку скоригованої митної вартості є самостійною підставою для їх скасування.

Отже, посадова особа митного органу для прийняття рішення про витребування в декларанта додаткових документів (з метою підтвердження заявленої митної вартості) зобов`язана встановити та чітко викласти обставини, що свідчать про обґрунтованість сумніву щодо вказаної декларантом митної вартості, причини, що унеможливлюють перевірку заявленої митної вартості на підставі наданих декларантом документів.

Основним способом реалізації повноважень митного органу в цій ситуації є процедура консультацій з декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до резервного) визначення митної вартості.

При цьому єдиною правовою підставою для прийняття митним органом рішення про коригування заявленої декларантом митної вартості товару за резервним методом є наявність сукупності наступних умов:

1) подання суб`єктом господарювання до митного оформлення не повного пакету документів, перелік яких закріплено у статті 53 Митного кодексу України;

2) ненадання на вимогу контролюючого органу додаткової уточнюючої документації на підтвердження саме числового значення заявленої митної вартості;

3) виявлення митним органом розбіжностей у поданій документації, які унеможливлюють визначення безпосередньо митної вартості товару за основним методам (за ціною договору);

4) обґрунтування причин неможливості визначення митної вартості товару за жодним із методів, що передують резервному.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції, викладеній в постановах Верховного Суду від 08.02.2022 у справі № 815/5274/16, від 05.07.2022 у справі № 804/150/16.

У той же час, саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.

Вказана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10.10.2019 по справі 809/1469/16, від 04.06.2020 у справі №1.380.2019.001823, від 01.04.2021 у справі № 260/695/19.

Надаючи оцінку аргументам сторін у справі, зокрема, щодо наявності у митного органу підстав для витребування додаткових документів, суд зазначає, що для підтвердження заявленої митної вартості за основним методом за ціною договору (контракту) позивач подав разом із митними деклараціями, на вимогу митного органу, а також додатково в порядку статті 55 МК України документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України.

Надаючи оцінку доводам відповідача, покладеним в основу прийняття спірних рішень про коригування митної вартості товарів, суд зазначає наступне.

Ненадання декларантом повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Натомість, суд, дослідивши документи, подані позивачем, дійшов висновку, що останні містили всі відомості, в підтвердження числових значень складових митної вартості товарів та ціни, що підлягає сплаті за ці товари.

Дослідивши рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/100246/2 від 19.06.2025 суд зазначає таке.

Щодо твердження митного органу, що до митного оформлення декларантом не надано банківський платіжний документ, який підтверджує факт оплати товару, суд встановив, що на вимогу митниці ТОВ «ГЕРМЕС ІНТЕРТРЕЙДІНГ» надав Рахунок-проформу №ZS/25/000919 від 04.06.2025 та Платіжну інструкцію №61JBKLP6 від 06.06.2025. У призначенні платежу даної платіжної інструкції зазначений зовнішньоекономічний договір від 12.02.2025 №2025-01, а також доповнення до зовнішньоекономічного договору №3 від 03.06.2025.

Платіжною інструкцією №61JBKLP6 від 06.06.2025 оплачено суму у розмірі 6765 Євро, що складає 50% від загальної вартості товару, вказаної в рахунку-проформі від 04.06.2025 №ZS/25/000919 13 530 Євро.

Також суд зазначає, що на вимогу митного органу декларантом було подано лист Виробника товару №б/н від 11.06.2025, в якому вказано: «Наступним повідомляємо, що на Вашу адресу 11.06.2025 р було відвантажено першу частину вогнетривких виробів згідно з Контрактом №2025-01 від 12.02.2025р, Додатком №3 від 03.06.2025р: Цегла вогнетривка / Refractory bricks NORMATON A25t 250х124x64 мм. Відповідно до Контракту №2025-01 від 12.02.2025р та Додатку №3 від 03.06.2025р. нами було сформовано проформу-інвойс від 04.06.2025 року на загальну суму 13530,00 EUR та загальну кількість 11 000 штук. Відвантаження повинно відбуватися двома поставками, оплата розділена на два платежі. При відвантаженні першої поставки нами - Продавцем було виписано інвойс №FVE/25/0100 від 11.06.2025р. В інвойсі №FVE/25/0100 від 11.06.2025р передбачено, що оплата у сумі 6765,00 EUR була здійснена 06.06.2025р. Також по факту завантаження (з врахуванням фактичної кількості завантаженого товару) нами зараховано суму 172,20 EUR в першу поставку, що і відображено у вказаному інвойсі. При цьому підтверджуємо, що у даному інвойсі помилково вказана дата отримання суми 172,20 EUR 11.06.2025р. Нами з Покупцем погоджено, що дана сума має бути нами отримана до відвантаження наступної парті товару. Водночас інформуємо, що навантаження продукції відбувалось за рахунок Продавця (Polska Ceramika Ogniotrwala «Zarow» Sp. z o.o.)».

Отже, декларантом повною мірою спростовано вищевказане зауваження та підтверджено заявлений рівень митної вартості товару.

Щодо зауваження відповідача про те, що у рахунку на оплату транспортно-експедиторських послуг від 13.06.2025 № 325-003481 не включено частину витрат щодо оплати експедиційної комісії.

Суд зазначає, що в обґрунтування заявлених транспортних витрат декларантом до митного контролю було подано: Договір-заявку на перевезення №1 від 10.06.2025, Рахунок-фактура про надання транспортних послуг №325-003481 від 13.06.2025, Довідка, що підтверджує вартість перевезення товару №б/н від 17.06.2025, Договір №101023-1 від 10.10.2023 та Додаткову угоду №1 від 11.06.2025 до договору-заявки на перевезення вантажів №1 від 10.06.2025.

Відповідно до Наказу Міністерства фінансів України «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення» від 24.05.2012 №599, для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати: - рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; - банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; - калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду досліджував питання доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення згідно умов МК України, зокрема у постанові від 31.05.2019 у справі № 804/16553/14 вказано: «Якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким(-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи)». Також суд зауважує, що вартість експедиційної комісії за межами території України уже включена у загальну вартість транспортних послуг, що вказана у Рахунку-фактурі про надання транспортних послуг №325-003481 від 13.06.2025 99 756,00 гривень.

Щодо твердження відповідача про те, що митна декларація країни відправлення від 11.06.2025 №25PL451010001L2FB5 не подана до митного оформлення.

Суд встановив, що декларант на вимогу митниці надав копію митної декларації країни відправлення №25PL451010001L2FB5 від 11.06.2025. Більше того, у Рішенні про коригування митної вартості товару №UA209000/2025/100246/2 від 19.06.2025 митним органом зазначено: «На вимогу митного органу декларантом надано наступні додаткові документи: … - копію митної декларації країни відправлення». Таким чином, даний документ був поданий Львівській митниці.

Щодо зауваження митного органу про те, що декларантом не подано банківський платіжний документ, який свідчить про факт оплати послуг з перевезення товару.

Судом встановлено, що в порядку статті 55 Митного кодексу України позивач разом із Заявою №1 додатково надав митному органу Платіжну інструкцію №750 від 26.06.2025 на суму 99 756,00 гривень про оплату транспортно-експедиційних послуг згідно із рахунком №325-003481 від 13.06.2025. Окрім того як зазначено вище витрати на транспортування товару до кордону України були підтверджені іншими документами, які суд враховує як належні та допустимі докази.

Щодо зауваження митниці про розбіжності у пункті пропуску товарів суд зазначає, що на вимогу митного органу декларантом ТОВ «ГЕРМЕС ІНТЕРТРЕЙДІНГ» було надано Договір №101023-1 від 10.10.2023 та Додаткову угоду №1 від 11.06.2025 до договору-заявки на перевезення вантажів №1 від 10.06.2025. Пунктом 1 Додаткової угоди №1 від 11.06.2025 до договору-заявки на перевезення вантажів №1 від 10.06.2025 встановлено: «Сторони домовились змінити нижченаведені пункти Договору, виклавши їх в наступній редакції: «Прикордонний перехід Краківець-Корчова». Таким чином, жодних розбіжностей у наданих декларантом документах на перевезення товару немає.

Щодо зауваження про недоліки прайс-листа суд зазначає таке.

З огляду на засаду свободи підприємницької діяльності митним органам заборонено втручатися у підприємницьку діяльність декларантів шляхом відмови брати до уваги прайс-лист з мотивів наявності чи відсутності у ньому певних відомостей (реквізитів). Аналогічної позиції дотримується Верховний Суд у Постанові від 18.01.2018 у справі № К/9901/2542/18: «До переліку додаткових документів, визначених ч. 3 ст. 53 МК, входять каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару, а також розрахунок ціни (калькуляція). Прейскурант (прайс-лист) - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців. Положеннями пункту 4 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України закріплено таку загальну засаду цивільного законодавства, як свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом та з якої випливає свобода способів ініціювання підприємницьких цивільних правовідносин, у тому числі свобода форми прайс-листа. Отже, з огляду на засаду свободи підприємницької діяльності наявність чи відсутність у прайс-листі певних відомостей (реквізитів), зокрема, умов поставки, не може бути підставою для коригування митної вартості у випадку, якщо з інших поданих декларантом документів можливо встановити такі умови поставки». Жодним нормативно-правовим актом не встановлено затвердженої форми, змісту чи вимог до прайс-листа. Законодавчої дефініції «прайс-лист» у законодавстві не існує, а відтак вимог до її оформлення також нема, твердження митниці про невідповідність вимог до прайс-листа цілком безпідставне. В даному випадку Контрагент направив ТОВ «ГЕРМЕС ІНТЕРТРЕЙДІНГ» прайс-лист, який містить усю необхідну інформацію щодо цін на товари за власним зразком, і до митного контролю була подана та, що отримана у продавця. Вказана обставина не може слугувати підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості.

Також суд зазначає, що прайс-лист не є обов`язковим документом, який в розумінні норм Митного кодексу визначає та/або впливає на числові значення складових митної вартості товару.

Дослідивши рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/100270/2 від 04.07.2025 суд зазначає таке:

Стосовно відсутності обов`язкових реквізитів платіжної інструкції в іноземній валюті (відміток виконавця надавача платіжних послуг, які свідчать про виконання платіжних операцій за таким платіжним документом).

Суд зазначає, що відповідно до частини 2 ст. 40 Закону України «Про платіжні послуги», платіжна інструкція має містити інформацію, що дає змогу надавачу платіжних послуг ідентифікувати особу платника та отримувача за платіжною операцією, рахунки платника та отримувача, надавачів платіжних послуг платника та отримувача, суму платіжної операції та іншу інформацію (реквізити), необхідну для належного виконання платіжної операції. Частиною 7 ст. 40 Закону України «Про платіжні послуги», Національний банк України у своїх нормативно-правових актах визначає обов`язкові реквізити платіжних інструкцій, особливості їх оформлення, захисту, прийняття до виконання.

Встановлено, що банківські платіжні документи №61JBKLP6 від 06.06.2025 та №64JBKLP6 від 09.06.2025 містять усі необхідні реквізити, які передбачені п. 14 Положення про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 28.07.2008 №216.

Банківський платіжний документ №61JBKLP6 від 06.06.2025 та №64JBKLP6 від 09.06.2025 у призначенні платежу містять посилання на зовнішньоекономічний контракт №2025-01 від 12.02.2025, а також на Доповнення до зовнішньоекономічного договору №3 від 03.06.2025. У вказаних платіжках зазначені дати операцій, суми операцій в іноземній валюті, найменування банку відправника і банку отримувача, розрахункові рахунки сторін, що повною мірою узгоджується з іншими документами, поданими до митного оформлення. Більше того, банківські платіжні документи містять відмітки виконавців надавача платіжних послуг, а саме печатки та підписи уповноважених осіб.

Також суд бере до уваги твердження позивача, що дві поставки товару, що описані в даній справі, здійснювались позивачем на підставі Зовнішньоекономічного контракту №2025-01 від 12.02.2025. До митного оформлення за двома поставками товару був наданий Рахунок-проформа №ZS/25/000919 від 04.06.2025 на суму 13 530 Євро. Платіжною інструкцією №61JBKLP6 від 06.06.2025 оплачено суму у розмірі 6765 Євро, Платіжною інструкцією №64JBKLP6 від 09.06.2025 оплачено суму у розмірі 6765 Євро. Тобто сума 13 530 Євро була повністю оплачена ТОВ «Гермес Інтертрейдінг».

Щодо зауваження про митну декларацію країни відправлення суд зазначає, що митна декларація країни відправлення за змістом ч. 2 ст. 53 МК України не є основним документом, який підтверджує митну вартість товарів. Відповідно до п. 7 частини третьої ст. 53 Митного кодексу копія митної декларації країни відправлення є додатковим документом, що подається (за наявності) декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товарів. Більше того, декларант не впливає на заповнення експортної декларації і тому подає її митниці в такому вигляді, в якому отримав від відправника.

Стосовно прайс-листа суд зазначає, що жодним нормативно-правовим актом не встановлено затвердженої форми, змісту чи вимог до прайс-листа. Законодавчої дефініції «прайс-лист» у законодавстві не існує, а відтак вимог до її оформлення також нема, тому твердження відповідача про невідповідність вимог прайс-листа цілком безпідставне. В даному випадку Контрагент направив ТОВ «ГЕРМЕС ІНТЕРТРЕЙДІНГ» прайс-лист, який містить усю необхідну інформацію щодо цін на товари за власним зразком, і до митного контролю була подана та, що отримана позивачем у продавця. Більше того, прайс-лист не є обов`язковим документом, який в розумінні норм Митного кодексу визначає та/або впливає на числові значення складових митної вартості товару.

Щодо твердження відповідача про те, що декларантом не надано митниці банківський платіжний документ, який свідчить про факт оплати послуг з перевезення товару.

Як встановив суд, в обґрунтування заявлених транспортних витрат декларантом до митного контролю було подано: Договір про перевезення №120625-2 від 12.06.2025; Договір про перевезення №2 від 30.06.2025; Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору №З25-004079 від 02.07.2025; Документ, що підтверджує вартість перевезення товару б/н від 02.07.2025; Автотранспортна накладна б/н від 01.07.2025; Копія митної декларації країни відправлення №25PL451010001QWOB2 від 01.07.2025. Вказані документи були достатніми для визначення витрат на перевезення товару до кордону України.

Більше того, в порядку статті 55 Митного кодексу України позивач разом із Заявою №2 додатково надав митному органу Платіжну інструкцію №766 від 15.07.2025 на суму 97 971,00 гривень про оплату транспортно-експедиційних послуг згідно із рахунком №325-004079 від 02.07.2025.

Щодо зауваження митного органу про відсутність посередницьких договорів на перевезення товару.

Суд встановив, що декларантом ТОВ «Гермес Інтертрейдінг» до митного оформлення було подано Договір про перевезення №2 від 30.06.2025, який підтверджує договірні відносини між замовником ТОВ «Гермес Інтертрейдінг» та виконавцем ТОВ «ТРАНСГАЛЕКС». До митного оформлення також був поданий Договір про перевезення №120625-2 від 12.06.2025, який підтверджує договірні відносини між експедитором ТОВ «ТРАНСГАЛЕКС» та перевізником ФОП ОСОБА_1 . Тобто до митного оформлення були подані посередницькі договори на перевезення.

Таким чином, суд дійшов висновку, що надані позивачем документи кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, а отже у сукупності ті відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових), й не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.

Окрім цього, як встановив суд, позивач здійснює імпорт товару «Цегла вогнетривка» на постійній основі. 14.07.2025 року митний орган здійснив митне оформлення товару за митною декларацією №25UA59U5 за першим методом визначення митної вартості товару ціною угоди. Ціна за 1 кілограм 0,70 дол. США (гр. 45 Коригування поділити на гр.38 Масу нетто та поділити на гр. 23 Обмінний курс). Проте, в оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості товару митний орган визначив ціну 1,08 дол. США/кг). Це також є доказом непослідовності та протиправності дій митного органу, оскільки відповідно до п.2 ч.3 ст.64 МК України митна вартість імпортних товарів не визначається за резервним методом на підставі системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних вартостей.

Також оцінюючи рішення про коригування митної вартості товару в частині, що стосується визначення митної вартості товару за резервним методом, суд ураховує, що письмове рішення митниці про коригування заявленої митної вартості товарів відповідно до закону має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування. Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

В оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості товарів:

- відсутнє належне обґрунтування неможливості застосування методів 2а, 2б, 2в, 2г;

- застосування резервного методу та визначення митної вартості імпортованого товару обґрунтовано митницею використанням інформації з баз даних ЄАІС Держмитслужби та зазначенням номеру та дати митних декларацій для товару.

В графі 33 оскаржених рішень про коригування митної вартості вказаний номер та дата митної декларації, що слугувала джерелом інформації для прийняття рішення про коригування митної вартості. При цьому відповідач не пояснив аргументацію обрання саме цієї декларації в якості джерела інформації для визначення митної вартості, а не будь-яких інших. Суд констатує, що митний орган не навів жодних пояснень чи розрахунків щодо здійснених коригувань, а також детальної інформації про товари, які було використано в якості джерела інформації, про числові значення митної вартості таких товарів, умови поставки, країну походження, фактурну вартість, діапазон декларованих цін за ідентичні чи подібні товари тощо. Тому зазначення лише номера та дати митної декларації, яка з неочевидних суду причин була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, без будь-якого обґрунтування її вибору, без пояснення критеріїв відбору, а також докладної інформації щодо номенклатури, характеристик товару, умов поставки тощо не підтверджує обґрунтованість визначеної відповідачем митної вартості товару та свідчить про свавільність оскаржуваних рішень.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд в постанові від 08.02.2019 в справі № 825/648/17 (№ К/9901/16592/18).

На думку суду, відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішеннях про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваних товарів та характеристик товарів, ціна яких взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом. Також не наведено достатніх підстав правомірності проведеного відповідачем розрахунку митної вартості.

Враховуючи встановлені обставини справи та норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що подані позивачем до митного оформлення документи були достатніми для підтвердження заявленої за ціною договору митної вартості товару.

Отже, оскаржувані рішення про коригування митної вартості не відповідають встановленим у частині другій статті 2 КАС України критеріям обґрунтованості та розсудливості, а тому підлягають скасуванню як протиправні.

Відповідач не довів суду правомірності оскаржуваних рішень, натомість, сукупністю зібраних у справі доказів підтверджується обгрунтованість позовних вимог.

На підставі вищенаведеного суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог повністю.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу.

Статтею 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 2 ст. 16 КАС України представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Частинами 2, 3 ст. 134 КАС України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно зі ст. 30 Закону №5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до ч. 4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч. 5 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 134 КАС України).

За вимогами ч. 7 ст. 134 КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Ч. 1 ст. 139 КАС України визначає, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 7, 9 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Європейським судом з прав людини від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04, зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (п.п. 268, 269).

Згідно з висновком, сформованим Європейським судом з прав людини у рішенні у справі «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia), від 28.11.2002, відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір і які були дійсно необхідними.

Отже, при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги, необхідно виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи.

До матеріалів справи на підтвердження складу та розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано копії:

- Договору №1-17/06/25 про надання правової допомоги від 17 червня 2025;

- Додаткової угоди №1 від 15.07.2025 до вищевказаного Договору про надання правової допомоги;

- Платіжної інструкції №769 від 21.07.2025;

- Рахунку №1-1-1-17/06/25 від 21.07.2025;

- детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, необхідних для надання правничої допомоги у справі №380/15868/25.

Відповідно до умов Договору №1-17/06/25 про надання правової допомоги від 17 червня 2025 та Додаткової угоди №1 від 15.07.2025 р. до Договору №1-17/06/25 про надання правової допомоги від 17 червня 2025 в ході представництва інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю «Гермес Інтертрейдінг» у даній справі в суді першої інстанції буде надана така правова допомога: аналіз судової практики, підготовка позовної заяви, відповіді на відзив та участь у судових засіданнях в суді першої інстанції

Згідно із Додатковою угодою №1 від 15.07.2025 р. до Договору №1-17/06/25 про надання правової допомоги від 17 червня 2025 вищенаведена правова допомога оцінена сторонами у розмірі 20 000 гривень.

Суд зауважує, що особа має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Верховний Суд у постанові від 11.12.2019 у справі №545/2432/16-а зазначив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Відтак, суд дійшов висновку, що на користь позивача необхідно стягнути витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5000 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Щодо судового збору, то відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст. 242-246, 250, 257-262 КАС України, суд

в и р і ш и в :

адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю Гермес Інтертрейдінг (місце знаходження: 49107, м. Дніпро, вул. Високовольтна, 18/56, ) до Львівської митниці (місцезнаходження: 79000, м. Львів, вул. Костюшка, 1, ) про визнання протиправними та скасування рішень - задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/100246/2 від 19.06.2025.

Визнати протиправними та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/100270/2 від 04.07.2025.

Стягнути з Львівської митниці (місцезнаходження: 79000, м. Львів, вул. Костюшка, 1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Гермес Інтертрейдінг (місце знаходження: 49107, м. Дніпро, вул. Високовольтна, 18/56, ) судовий збір в сумі 3297,60 грн.

Стягнути з Львівської митниці (місцезнаходження: 79000, м. Львів, вул. Костюшка, 1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Гермес Інтертрейдінг (місце знаходження: 49107, м. Дніпро, вул. Високовольтна, 18/56, ) витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

СуддяКухар Наталія Андріївна