Справа № 320/16374/24
Суддя: Парненко В.С.
Дата ухвалення: 2025-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2025 року справа №320/16374/24

Суддя Київського окружного адміністративного суду Парненко В.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Києві адміністративну справу за позовом Обслуговуючого кооперативу «ЖБК «Каскад» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, визнання протиправної та скасування податкової застави, зобов`язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в:

13.04.2024 Обслуговуючий кооператив «ЖБК «Каскад» (далі - позивач) звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у місті Києві (далі - відповідач), в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 29.09.2021 року № 4, прийняте Головним управління Державної податкової служби у місті Києві;

- визнати протиправною та скасувати податкову заставу, яка виникла на підставі акту опису майна від 17.03.2023 № 49/26-15-13-02-27, оформленого податковим керуючим Пилипом Калініним та рішення Головного управління Державної податкової служби у місті Києві від 01.02.2022 № 0-2650 про опис майна Обслуговуючого кооперативу «ЖБК «Каскад» (ідентифікаційний код 41521843) у податкову заставу;

- зобов`язати Головне управління Державної податкової служби у місті Києві звільнити з податкової застави майно Обслуговуючого кооперативу «ЖБК «Каскад» (ідентифікаційний код 41521843) та внести відомості щодо припинення застави до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що він здійснює господарську діяльність відповідно до Закону України «Про кооперацію», веде звітність та облік у відповідності до вимог Податкового кодексу України, а також вчинив усі необхідні дії для подання заперечень до акта перевірки, що став підставою для винесення податкового повідомлення-рішення. Результати перевірки були оскаржені в адміністративному порядку до ДПС України, однак контролюючим органом не було прийнято та направлено вмотивоване рішення у строки, визначені законодавством. З урахуванням того, що рішення про продовження строку розгляду скарги діяло лише до 16.12.2021, а після спливу цього строку платник податків не отримав жодного рішення, скарга вважається повністю задоволеною на користь позивача з 17.12.2021 року. Відповідно, на думку позивача, податкове повідомлення-рішення від 29.09.2021 №4 та висновки акта перевірки від 31.08.2021 №66556/26-15-07-04-02/41521843 є недійсними в силу закону, а майно, описане у податкову заставу, підлягає звільненню та виключенню з відповідних реєстрів.

За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями Київського окружного адміністративного суду справа №320/16374/24 передана до розгляду судді Парненко В.С.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 24.04.2024 позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення недоліків позову.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 27.05.2024 позовну заяву повернуто позивачу.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.09.2024 апеляційну скаргу Обслуговуючого кооперативу «ЖБК «Каскад» задоволено. Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 27.05.2024 скасовано, а справу направлено до Київського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

09.10.2024 до суду надійшли матеріали справи №320/16374/24 та 11.10.2024 передані до розгляду судді Парненко В.С.

В матеріалах справи наявна заява представника позивача про поновлення строку звернення до суду, в якій вказано, що 04.10.2021 позивачем отримано податкове повідомлення-рішення від 29.09.2021 № 4 (трек код АТ «Укрпошта» 617). 13.10.2021 позивачем було застосовано процедуру адміністративного оскарження шляхом подання скарги до Державної податкової служби України на податкове повідомлення-рішення від 29.09.2021 № 4 відповідно до ст.56 ПК України. Строк розгляду скарги (з урахуванням рішення про продовження) було визначено до 16.12.2021 (включно).

Рішення за скаргою позивача отримано не було і зважаючи на викладене, відповідно до п.56.9 ст.56 ПК України така скарга є повністю задоволеною на користь позивача, а податкове повідомлення-рішення скасованим з 17.12.2021. Тому, позивач не мав підстав звертатися до суду протягом місяця з дати завершення процедури адміністративного оскарження відповідно до п. 56.17 ст.56 ПК України у зв`язку з відсутністю порушених прав (за результатами процедури адміністративного оскарження скарга задоволена, податкове повідомлення-рішення скасоване, висновки акту перевірки скасовані) та досудовим вирішенням спору на свою користь.

07.11.2023 позивач дізнався з телефонної розмови про те, що відповідач прийняв рішення 01.02.2022 про опис майна у податкову заставу та більш ніж через рік (17.03.2023) оформив акт опису майна обґрунтовуючи це податковим повідомленням рішенням, яке в силу п.56.9 ст.59 ПК України є недійсним. Невідкладно було направлено 08.11.2023 адвокатський запит щодо надання документів про опис майна та щодо підстав для їх оформлення і як вбачається з додатків до відповіді на адвокатський запит платнику податків такі документи раніше не вручались і не надсилались.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 22.10.2024 було вирішено поновити Обслуговуючому кооперативу «ЖБК «Каскад» строк звернення до суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, визнання протиправної та скасування податкової застави, зобов`язання вчинити певні дії, а також прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження в адміністративній справі за позовом Обслуговуючого кооперативу «ЖБК «Каскад» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, визнання протиправної та скасування податкової застави, зобов`язання вчинити певні дії, та вирішено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін суддею Парненко В.С. одноособово.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду було вирішено відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДПС у м. Києві на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.09.2024 у справі № 320/16374/24 за позовом Обслуговуючого кооперативу «ЖБК«КАСКАД» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до частини 7 статті 18 КАС України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Суд вважає відповідача належним чином повідомленим про можливість подання відзиву у зазначені строки та належним чином повідомленим про судовий розгляд справи.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому не визнає позовні вимоги та просить суд відмовити у їх задоволенні, відповідач послався на результати документальної позапланової перевірки, за якою складено акт від 31.08.2021 №66556/26-15-07-04-02/41521843, яким зафіксовано порушення норм Податкового кодексу України (зокрема ст. 187, 197, 198, 200, 201), що, на думку контролюючого органу, призвело до завищення бюджетного відшкодування ПДВ за червень 2021 року на 2 416 159 грн. На підставі акта було прийнято податкове повідомлення-рішення від 29.09.2021 №4, яке залишене без змін за результатами адміністративного оскарження, про що платника було повідомлено належним чином. Відповідач стверджує, що ОК «ЖБК «КАСКАД» не оформив та не зареєстрував податкову накладну на зазначену суму ПДВ, чим порушив вимоги ПК України та Порядку заповнення податкової накладної, а отже, податкове повідомлення-рішення є правомірним, обґрунтованим та не підлягає скасуванню.

Також відповідачем було подано клопотання про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку із пропуском строку звернення до суду позивача з даним позовом, яке відхилено судом, оскільки питання поновлення строку звернення позивача до суду було вирішено судом ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 22.10.2024.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

31.08.2021 Обслуговуючим кооперативом «ЖБК «Каскад» отримано запит від 21.08.2021 (без номера) про надання інформації в межах документальної позапланової виїзної перевірки з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування ПДВ за червень 2021 року. У цей же день, 31.08.2021, кооперативом отримано і Акт перевірки, складений ГУ ДПС у м. Києві за її результатами.

Відповідно до Акта №66556/26-15-07-04-02/41521843 від 31.08.2021 року, перевірку проведено у період з 10.08.2021 по 25.08.2021, а як висновок у ньому зазначено про встановлення порушень норм Податкового кодексу України, що призвели до завищення суми бюджетного відшкодування ПДВ за червень 2021 року на суму 2 416 159 грн.

04.09.2021 ОК «ЖБК «Каскад» направив до ГУ ДПС у м. Києві письмові пояснення на запит від 21.08.2021 року, надані разом із підтверджуючими документами. У них кооператив зазначив, що після завершення будівництва та введення будинку в експлуатацію відбудеться перше постачання житлової та нежитлової нерухомості, що є об`єктом оподаткування ПДВ за ставкою 20%.

08.09.2021 року позивач направив до ГУ ДПС у м. Києві заперечення на Акт перевірки, в яких навів обґрунтування неправомірності висновків контролюючого органу. Зокрема, позивач послався на Закон України «Про кооперацію», який визначає мету та господарську діяльність кооперативу, а також зазначив, що операційний цикл будівництва житлового будинку перевищує 12 місяців.

За результатами адміністративного оскарження 07.12.2021 року ДПС України прийняла Рішення №27580/6/99-00-06-01-03-06, яким податкове повідомлення-рішення від 29.09.2021 №4 залишено без змін, а скаргу без задоволення.

Про результати розгляду скарги платника повідомлено рекомендованим листом від 07.12.2021 №980, який було вручено кооперативу 05.01.2022 року, що підтверджується підписом отримувача та відповідними доказами надсилання і вручення.

Позивач вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню податкове повідомлення-рішення від 29.09.2021 року № 4, прийняте Головним управління Державної податкової служби у місті Києві, а також податкову заставу, яка виникла на підставі акту опису майна від 17.03.2023 № 49/26-15-13-02-27, оформленого податковим керуючим Пилипом Калініним та рішення Головного управління Державної податкової служби у місті Києві від 01.02.2022 № 0-2650 про опис майна Обслуговуючого кооперативу «ЖБК «Каскад» (ідентифікаційний код 41521843) у податкову заставу, у зв`язку з чим звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до підпункту 19-1.1.14 пункту 19 статті 19-1 Податкового кодексу України (далі ПК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), контролюючі органи виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 цього Кодексу здійснюють контроль у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечують міжгалузеву координацію у цій сфері.

Згідно з пунктом 41.1. статті 41 ПК України, контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державну митну політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган (далі - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику), його територіальні органи.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

За приписами підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Згідно з підпунктом 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 ПК України, документальна позапланова перевірка здійснюється, зокрема, у випадку виявлення недостовірності даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

Відповідно до пункту 78.4 статті 78 ПК України, про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

У свою чергу, згідно з пунктом 73.3 статті 73 ПК України, контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.

Такий запит підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу і повинен містити: 1) підстави для надіслання запиту відповідно до цього пункту, із зазначенням інформації, яка це підтверджує; 2) перелік інформації, яка запитується, та перелік документів, які пропонується надати; 3) печатку контролюючого органу.

Письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб`єктам інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав:

за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи (пункт 1);

виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків (пункт 3).

Запит вважається належним чином врученим, якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Умови та порядок допуску посадових осіб контролюючих органів до проведення документальних виїзних та фактичних перевірок врегульовані ст.81 ПК України.

Відповідно до п.81.1. ст.81 ПК України, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки

Згідно з п.81.2 ст.81 ПК України, у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки посадовими (службовими) особами контролюючого органу за місцем проведення перевірки, невідкладно складається та реєструється в контролюючому органі не пізніше наступного робочого дня у двох примірниках акт, що засвідчує факт відмови, із зазначенням заявлених причин відмови, один примірник якого вручається під підпис, відразу після його складання, платнику податків та/або уповноваженій особі платника податків.

Пунктом 86.1 ст.86 ПК України передбачено, що результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Відповідно до п. 86.10 ст.86 ПК України, в акті перевірки зазначаються як факти заниження, так і факти завищення податкових зобов`язань платника.

Положеннями п. 86.8 ст.86 ПК України визначено, що податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

З аналізу наведених норм законодавства вбачається, що здійснення перевірки є необхідною передумовою для винесення податкових повідомлень-рішень у разі встановлення контролюючим органом порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється податковими органами, тому за відсутності проведеної перевірки як юридичного факту у контролюючого органу відсутня компетенція на винесення податкового повідомлення-рішення.

Така компетенція не виникає в силу лише факту вчинення платником податків податкового правопорушення. Для визначення контролюючим органом грошових зобов`язань платникові податків шляхом прийняття податкового повідомлення-рішення, у зв`язку з допущеними таким платником порушеннями необхідно дотриматися певних умов, а саме - спочатку провести податкову перевірку.

Отже, нормами ПК України, з дотриманням балансу публічних і приватних інтересів, встановлені умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок. Лише їх дотримання може бути належною підставою наказу про проведення перевірки. Невиконання цих вимог призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 15.05.2020 у справі №816/3238/15, від 11.07.2019 у справі №804/8855/14, від 04.02.2019 року у справі 807/242/14, від 24 січня 2019 року у справі №826/500/15, від 22.08.2018 у справі №812/1283/17 та від 24.10.2018 у справі №808/1746/15.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, у випадку незаконності перевірки, прийнятий за її результатами акт індивідуальної дії підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Суд зауважує, що перевірка є способом реалізації владних управлінських функцій контролюючим органом як суб`єктом владних повноважень, який зобов`язаний діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та законами України. У посадових осіб контролюючого органу виникає право на проведення документальної позапланової невиїзної перевірки лише за наявності визначених законом підстав для її проведення (правова підстава) та за умови вручення платнику податків оформлених відповідно до вимог Податкового кодексу України направлення і наказу на проведення перевірки(формальна підстава).

Як вже було зазначено судом, 31.08.2021 Обслуговуючим кооперативом «ЖБК «Каскад» отримано запит від 21.08.2021 року (без номера) про надання інформації в межах документальної позапланової виїзної перевірки з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування ПДВ за червень 2021 року. У цей же день, 31.08.2021 року, кооперативом отримано і Акт перевірки, складений ГУ ДПС у м. Києві за її результатами.

Відповідно до Акта №66556/26-15-07-04-02/41521843 від 31.08.2021 року, перевірку проведено у період з 10.08.2021 по 25.08.2021, а як висновок у ньому зазначено про встановлення порушень норм Податкового кодексу України, що призвели до завищення суми бюджетного відшкодування ПДВ за червень 2021 року на суму 2 416 159 грн.

В той же час у своїй позовній заяві позивач зазначає, що подав заперечення до акта перевірки, що став підставою для винесення податкового повідомлення-рішення. Результати перевірки були оскаржені в адміністративному порядку до ДПС України, однак контролюючим органом не було прийнято та направлено вмотивоване рішення у строки, визначені законодавством. З урахуванням того, що рішення про продовження строку розгляду скарги діяло лише до 16.12.2021, а після спливу цього строку платник податків не отримав жодного рішення, скарга вважається повністю задоволеною на користь позивача з 17.12.2021 року, з приводу чого суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, за результатами адміністративного оскарження 07.12.2021 року ДПС України прийняла Рішення №27580/6/99-00-06-01-03-06, яким податкове повідомлення-рішення від 29.09.2021 №4 залишено без змін, а скаргу без задоволення.

Про результати розгляду скарги платника повідомлено рекомендованим листом від 07.12.2021 №980, який було вручено кооперативу 05.01.2022 року, що підтверджується підписом отримувача та відповідними доказами надсилання і вручення, відтак суд відхиляє доводи позивача в даній частині.

Стосовно позовної вимоги про визнання протиправною та скасування податкової застави, яка виникла на підставі акту опису майна від 17.03.2023 № 49/26-15-13-02-27, оформленого податковим керуючим Пилипом Калініним та рішення Головного управління Державної податкової служби у місті Києві від 01.02.2022 № 0-2650 про опис майна Обслуговуючого кооперативу «ЖБК «Каскад» (ідентифікаційний код 41521843) у податкову заставу, суд зазначає наступне.

Відповідно до підпункту 14.1.155 пункту 14.1 статті 14 ПК України податкова застава - спосіб забезпечення сплати платником податків грошового зобов`язання та пені, не сплачених таким платником у строк, визначений цим Кодексом. Податкова застава виникає на підставах, встановлених цим Кодексом. У разі невиконання платником податків грошового зобов`язання, забезпеченого податковою заставою, орган стягнення у порядку, визначеному цим Кодексом, звертає стягнення на майно такого платника, що є предметом податкової застави.

Згідно підпункту 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Пунктами 88.1, 88.2 статті 88 ПК України передбачено, що з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу. Право податкової застави виникає згідно з цим Кодексом та не потребує письмового оформлення.

Згідно п.п. 89.1-89.3 ст. 89 ПК України право податкової застави виникає:

- у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку;

- у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу;

- у випадку, визначеному в пункті 100.11 статті 100 цього Кодексу, - з дня укладання договору про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань.

З урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому.

У разі якщо балансова вартість майна, на яке поширюється податкова застава, є меншою ніж сума податкового боргу платника податків, право податкової застави поширюється на таке майно.

У разі якщо балансова вартість такого майна не визначена, його опис здійснюється за результатами оцінки, яка проводиться відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

У разі збільшення суми податкового боргу складається акт опису до суми, відповідної сумі податкового боргу платника податків, у порядку, передбаченому цією статтею.

Право податкової застави не поширюється на майно, визначене підпунктом 87.3.7 пункту 87.3 статті 87 цього Кодексу, на іпотечні активи, що належать емітенту та є забезпеченням відповідного випуску іпотечних сертифікатів з фіксованою дохідністю, на грошові доходи від цих іпотечних активів до повного виконання емітентом зобов`язань за цим випуском іпотечних сертифікатів з фіксованою дохідністю, а також на склад іпотечного покриття та грошові доходи від нього до повного виконання емітентом зобов`язань за відповідним випуском звичайних іпотечних облігацій.

Право податкової застави не застосовується, якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує ста вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису.

До акта опису включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу.

Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, яке пред`являється платнику податків, що має податковий борг.

Акт опису майна, на яке поширюється право податкової застави, складається податковим керуючим у порядку та за формою, що затверджені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відмова платника податків від підписання акта опису майна, на яке поширюється право податкової застави, не звільняє такого платника податків від поширення права податкової застави на описане майно. У такому випадку опис здійснюється у присутності не менш як двох понятих.

Відповідно до пункту 89.8 статті 89 ПК України контролюючий орган зобов`язаний безоплатно зареєструвати податкову заставу у відповідному державному реєстрі.

Згідно приписів пунктів 91.1, 91.3 ПК України у разі наявності у платника податків податкового боргу керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу за місцем реєстрації платника податків, що має податковий борг, призначає такому платнику податкового керуючого. Податковий керуючий повинен бути посадовою (службовою) особою контролюючого органу. Податковий керуючий має права та обов`язки, визначені цим Кодексом.

Податковий керуючий описує майно платника податків, що має податковий борг, в податкову заставу, здійснює перевірку стану збереження майна, яке перебуває у податковій заставі, проводить опис майна, на яке поширюється право податкової застави, для його продажу у випадках, передбачених цим Кодексом, одержує від боржника інформацію про операції із заставленим майном, а в разі його відчуження без згоди контролюючого органу (за умови, коли наявність такої згоди має бути обов`язковою згідно з вимогами цього Кодексу) вимагає пояснення від платника податків або його службових (посадових) осіб, здійснює підготовку документів для звернення до суду з поданням про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника за межі України. У разі продажу в рахунок погашення податкового боргу майна платника податків, на яке поширюється право податкової застави, податковий керуючий має право отримувати від такого платника податків документи, що засвідчують право власності на зазначене майно. У разі відмови платника податків від підписання акта опису майна, на яке поширюється право податкової застави, податковий керуючий має право залучати до опису майна платника податків не менш як двох понятих.

Вказане кореспондує приписам Порядку №586, відповідно до пунктів 1, 2 розділу ІІ якого опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення про опис майна у податкову заставу (додаток 1), яке приймається керівником податкового органу (його заступником або уповноваженою особою). Рішення про опис майна у податкову заставу надається платнику податків, що має податковий борг. Майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису майна (додаток 2). Акти опису майна реєструються у журналі реєстрації актів опису майна у податкову заставу (додаток 3). Повноваження щодо опису майна платника податків, що має податковий борг, покладаються на податкового керуючого.

З викладеного слідує, що опис майна платника податків, на яке поширюється право податкової застави, є заходом з погашення податкового боргу такого платника податків та належить до повноважень податкового керуючого. У свою чергу податковий керуючий здійснює опис майна на підставі рішення керівника контролюючого органу, що є виконанням його обов`язку, а не реалізацією права.

Після складення акту опису майна, у відповідності до вимог пункту 89.8 статті 89 ПК України та пункту 1 Розділу IV Порядку № 586, контролюючий орган зобов`язаний безоплатно зареєструвати податкову заставу у відповідному державному реєстрі.

З наведеного суд робить висновок, що, у разі наявності у платника податку податкового боргу, здійснюється опис майна такого платника у податкову заставу шляхом прийняття керівником контролюючого органу відповідного рішення, на підставі якого, в свою чергу, призначеним податковим керуючим здійснюється опис майна у податкову заставу з оформленням акту. Право податкової застави виникає в силу закону та не потребує письмового оформлення, опис майна проводиться на підставі рішення контролюючого органу, а акт опису майна лише фіксує певний перелік майна.

Суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОК «ЖБК «КАСКАД» не підлягають задоволенню з таких підстав.

Основним чинником виникнення від`ємного значення з ПДВ за червень 2021 були будівельні роботи, здійснені на об`єкті «Будівництво житлового будинку за адресою: м. Київ, вул. В. Китаївська, 71». При цьому свідоцтво платника ПДВ ОК «ЖБК «КАСКАД» було анульовано 25.06.2021, що підтверджується рішенням контролюючого органу.

Відповідно до п. 184.6, 184.7 та 184.8 ст. 184 Податкового кодексу України, у разі анулювання реєстрації платника податку останнім звітним періодом є період до дати анулювання, а товари/послуги, необоротні активи, щодо яких сформовано податковий кредит, але які не використані у господарській діяльності, підлягають оподаткуванню.

Платник зобов`язаний визначити податкові зобов`язання виходячи зі звичайних цін та скласти відповідні податкові накладні.

Як встановлено судом, акт введення в експлуатацію житлового будинку за вказаною адресою відсутній.

Отже, операції з постачання готового житла, які могли б утворити об`єкт оподаткування та підтвердити використання податкового кредиту у господарській діяльності, фактично не відбулися. Більш того, відповідно до пп. 197.1.14 п. 197.1 ст. 197 Кодексу звільняються від оподаткування операції з постачання житла, крім його першого постачання. Таким чином, перше постачання можливе лише після завершення будівництва та введення об`єкта в експлуатацію, чого станом на червень 2021 року не відбулося.

Згідно з п. 198.5 ст. 198 Кодексу у випадку, якщо придбані товари чи послуги не використовуються в оподатковуваних операціях, платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання та скласти зведену податкову накладну. ОК «ЖБК «КАСКАД» цього обов`язку не виконав, податкові накладні на суму ПДВ 2 416 159 грн за червень 2021 року не були складені і зареєстровані, що є порушенням вимог п. 187.1 ст. 187, п. 201.1, 201.7, 201.10 ст. 201 Кодексу, а також Порядку заповнення податкових накладних, затвердженого наказом Міністерства фінансів №1307 від 31.12.2015 року.

Суд не вбачає підстав для задоволення вимог у частині скасування податкової застави та зобов`язання контролюючого органу звільнити майно з-під податкової застави.

Відповідно до ст. 88 Податкового кодексу України, податкова застава виникає з дня виникнення у платника податкового боргу та діє до моменту його погашення або списання в установленому законом порядку. Наявність податкового боргу ОК «ЖБК «КАСКАД» підтверджується актом перевірки та податковим повідомленням-рішенням, яке не було скасовано в адміністративному чи судовому порядку, а відтак є чинним та обов`язковим до виконання.

Акт опису майна у податкову заставу від 17.03.2023 № 49/26-15-13-02-27 та рішення ГУ ДПС у м. Києві від 01.02.2022 № 0-2650 прийняті в межах повноважень контролюючого органу відповідно до вимог ст. 89, 92 ПКУ та направлені на забезпечення погашення податкового боргу.

Оскільки обов`язок платника щодо сплати узгоджених грошових зобов`язань не виконаний, а податкове повідомлення-рішення не визнано судом протиправним і не скасовано, правові підстави для скасування податкової застави відсутні.

Таким чином, вимоги позивача в частині визнання протиправною та скасування податкової застави, а також зобов`язання ГУ ДПС у м. Києві звільнити майно з-під податкової застави, є безпідставними та задоволенню не підлягають.

З огляду на наведене, суд вважає доводи контролюючого органу обґрунтованими, а висновки, викладені в акті перевірки, підтвердженими належними доказами.

Відповідно до ч. 2 КАС України обов`язок доведення правомірності рішення покладається на відповідача, який не надав доказів протиправності або необґрунтованості операцій. У матеріалах справи немає належних доказів, що фінансово-господарські операції між Позивачем та його контрагентом не мали реальних наслідків для діяльності позивача або були спрямовані на одержання необґрунтованої податкової вигоди.

Суд зазначає, що відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За приписами статті 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із положеннями статті 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому, в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи відмову в задоволенні позову, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 241 - 246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову Обслуговуючого кооперативу «ЖБК «Каскад» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, визнання протиправної та скасування податкової застави, зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Парненко В.С.