Справа № 300/4982/25
Суддя: Главач І.А.
Дата ухвалення: 2025-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про повернення позовної заяви в частині позовних вимог
"08" вересня 2025 р. Справа № 300/4982/25
м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Главач І.А., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
ОСОБА_1 (надалі, також позивачка, ОСОБА_1 ) звернулася в суд з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 (надалі, також відповідач) в якій просить:
визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування і виплати в неналежному (зменшеному) розмірі ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 31.12.2022 року;
зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та доплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 року по 31.12.2022 року, виходячи з фіксованої величини 4038,14 гривень, що розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу відповідно до вимог абзаців 4, 5, 6, пункту 5 "Порядку проведення індексації грошових доходів населення", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078 в сумі 234212,12 гривень, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року № 44.
Підставою звернення до суду слугувала, на думку позивачки, протиправна відмова у здійсненні належного перерахунку та виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 31.12.2022 року.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21.07.2025 даний позов залишено без руху. Визначено позивачці десятиденний строк для усунення недоліків шляхом подання до суду заяви про поновлення строку звернення до суду з цим позовом, у якій зазначити інформацію щодо дати отримання позивачкою грошового атестата чи неотримання такого, чітко вказати підстави для поновлення строку, додати докази поважності причин його пропуску, а також навести аргументацію, з урахуванням висновків суду.
28.07.2025 на адресу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від позивачки надійшла заява про поновлення провадження у справі. До даної заяви позивачка долучила копію грошового атестата, одержаного нею при звільненні з військової частини. В обґрунтування необхідності поновлення провадження у справі позивачка вказує, що її підпис у грошовому атестаті підтверджує отримання нею такого, однак не може слугувати підставою для обчислення строків звернення до суду, в т.ч., строків позовної давності. Додатково звернула увагу на позиції Верховного Суду та Конституційного Суду України, щодо неможливості обмеження прав військовослужбовців. З огляду на це, просить поновити пропущений нею строк звернення до суду.
Головуючий суддя Главач І.А. по даній адміністративній справі перебував у відпустці з 07.08.2025 по 22.08.2025 згідно наказу від 25.07.2025 № 213-В, що підтверджується довідкою секретаря судового засідання (а.с. 31), у зв`язку з чим строки, передбачені Кодексом адміністративного судочинства України продовжуються на строк такої відпустки.
Головуючий суддя Главач І.А. по даній адміністративній справі перебував у відпустці з 23.08.2025 по 03.09.2025 згідно наказу від 20.08.2025 № 261-В, що підтверджується довідкою секретаря судового засідання (а.с. 31), у зв`язку з чим строки, передбачені Кодексом адміністративного судочинства України продовжуються на строк такої відпустки.
При вирішенні питання щодо визнання причин пропуску позивачкою строку звернення до адміністративного суду поважними, суд зазначає наступне.
Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.
Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності у публічно-правових відносинах.
Суд звертає увагу, що згідно статті 118 Кодексу адміністративного судочинства України, процесуальні строки це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені встановлюються судом. Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.
Відповідно до частини 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Даний строк є загальним.
Відповідно до частини 1 статті 233 Кодексу законів про працю України працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.
Суд звертає увагу, що позивачкою долучено до матеріалів справи копію грошового атестату, виданого Військовою частиною НОМЕР_1 ОСОБА_1 . В графі 14 атестату міститься підпис позивачки, що підтверджується нею в поданій заяві про поновлення пропущеного строку звернення до суду. Суд звертає увагу позивачки, що графа 14 має назву "Правильність даних, зазначених в атестаті, підтверджую", що свідчить не тільки про отримання даного документу позивачкою, але й її ознайомлення із його змістом. Суд критично ставиться до доводів позивачки, що її підпис у грошовому атестаті підтверджує отримання нею такого, однак не може слугувати підставою для обчислення строків звернення до суду, в т.ч., строків позовної давності, оскільки саме з моменту, з якого особа набула достовірних відомостей про нараховані суми грошового забезпечення. Відсутність у позивачки обізнаності щодо правильності та відповідності вимогам закону зазначених у грошовому атестаті сум, не свідчить про неможливість звернення нею з моменту отримання грошового атестату до компетентного суб`єкта із запитом щодо роз`яснення того, які складові грошового забезпечення повинні бути нараховані, їхні ставки, розміри та інші аспекти з подальшим співставленням відомостей, які містяться в грошовому атестаті.
"32. При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття "дізнався" та "повинен був дізнатись".
33. Так, під поняттям "дізнався" необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.
35. Поняття "повинен був дізнатися" необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені".
Стосовно аргументу про те, що позивачка не могла знати про порушення її права відповідачем, то суд звертає увагу, що грошове забезпечення є щомісячною виплатою, її розмір щомісяця відомий особі, яка її отримує, та отримуючи її у неналежному, на думку особи, розмірі вона має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про складові виплати, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових.
Водночас, заробітна плата (грошове забезпечення) виплачувалася позивачці щомісячно, а тому про ймовірне порушення свого права за вказаний нею період позивачка повинна була дізнатися при отриманні грошового забезпечення за кожний місяць.
Надалі, позивачка була обізнана кожного місяця про розмір свого грошового забезпечення, за кожний попередній місяць окремо.
Отже, з дня отримання певної виплати особою вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів.
Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання виплати, демонструючи свою необізнаність щодо причин визначення спірного розміру виплати звернулась до уповноваженої особи із заявою про надання відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від такого органу відповіді на подану заяву.
З матеріалів справи випливає, що позивачка звернулася до відповідача 14.06.2025 року із заявою про нарахування та виплату їй грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 06.06.2023 із застосуванням березня 2018. Однак, дана заява є лише свідченням активних дій особи, а не датою, відколи така особа дізналася, або повинна була дізнатися про порушення її права. Крім того, як випливає із змісту заявленої позивачкою до відповідача вимоги, позивачка знала про ненарахування і невиплату індексацїі грошового забезпечення.
Суд зазначає, що оскільки позивачка отримала грошовий атестат 06.06.2023, що підтверджується її особистим підписом у грошовому атестаті, то строк звернення до суду із захистом порушених прав позивачки за період з 19.07.2022 по 31.12.2022 слід обчислювати із 07.06.2023. Такий строк звернення до суду закінчився 07.09.2023 року.
Зважаючи на вищевикладене, позивачкою пропущено строк звернення за захистом свого права у спірних правовідносинах, і у заяві щодо пропущеного строку звернення до суду не наводиться пояснень причин його пропуску і звернення до суду 15.07.2025 року, практично через два роки після пропуску строку на звернення, визначеного статтею 233 Кодексу законів про працю України.
За таких обставин, суд вважає, що позов поданий позивачкою із пропущенням строків звернення до адміністративного суду, встановлених частиною 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, а підстав для поновлення зазначеного процесуального строку немає.
Щодо аргументів позивачки, що застосування строків звернення до суду є обмеженням прав військовослужбовця, що буде суперечити позиції і Конституційного Суду України і Верховного Суду, суд звертає увагу позивачки на наступне.
Частиною 1 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву (частина 2 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України).
Відповідно до пункту 9 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною 2 статті 123 цього Кодексу.
Оскільки, позивачкою подано позов після закінчення строків, встановлених законодавством, а наведені позивачкою аргументи щодо поновлення строку звернення до адміністративного суду не визнані судом поважними, суд прийшов до переконання, що позовна заява підлягає поверненню щодо позовних вимог про визнання протиправними дій Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування і виплати в неналежному (зменшеному) розмірі ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 31.12.2022 року та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 31.12.2022 року в частині періоду з 19.07.2022 по 31.12.2022.
На підставі наведеного, керуючись статтями 122, 123, 169, 241-243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя
П О С Т А Н О В И В:
1. Визнати неповажними причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення до адміністративного суду із позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
2. Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування і виплати в неналежному (зменшеному) розмірі ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 31.12.2022 року та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 31.12.2022 року в частині періоду з 19.07.2022 по 31.12.2022.
3. Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
4. Копію цієї ухвали надіслати позивачці через підсистему "Електронний суд".
Перебіг процесуальних строків, початок яких пов`язується з моментом вручення процесуального документа учаснику судового процесу в електронній формі, починається з наступного дня після доставлення документів до Електронного кабінету в розділ "Мої справи".
5. Ухвала може бути оскарженою в апеляційному порядку.
5.1. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
5.2. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.
6. Ухвала набирає законної сили в порядку та строки встановлені частиною 2 статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України.
Суддя Главач І.А.