Справа № 200/3758/25
Суддя: Дмитрієв В.С.
Дата ухвалення: 2025-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2025 року Справа№200/3758/25

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дмитрієва В.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

23.05.2025 до Донецького окружного адміністративного суду, через систему Електронний суд, надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з вимогами:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову у призначенні пенсії від 19.05.2025 №15;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 12.05.2025 громадянина України ОСОБА_1 відповідно до частини другої статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування із зарахуванням до підземного пільгового стажу за списком №1 підземні, що дає право на пенсію на пільгових умовах не врахованих періодів за підземною професією з повним робочим днем під землею з 02.02.1994 по 07.06.1994, з 19.01.2012 по 24.06.2019, з 14.11.2019 по 15.07.2021, з 19.01.2022 по 23.04.2024, до пільгового підземного стажу для права на пенсію час навчання за спеціальністю у професійно-технічному навчальному закладі з 01.09.1990 по 21.01.1994, до пільгового підземного стажу для права на пенсію період з 21.06.1994 по 19.03.1996 проходження військової строкової служби, а також зарахування за кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково по одному року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на момент звернення із заявою про призначення пенсії у позивача наявний страховий стаж та пільговий стаж за Списком №1 більше 10 років для права на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до ч. 2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Проте, відповідач відмовив у призначенні пенсії, у зв`язку з відсутністю права, не зарахувавши до пільгового стажу спірні періоди оскільки відсутні відомості про сплату єдиного соціального внеску.

Також позивач вказав про неправильність обрахунку страхового стажу, оскільки за кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Відповідач позов не визнав, надав відзив на адміністративний позов за змістом якого просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Відповідач вказав, що пільгові довідки за період роботи з 02.02.1994 по 07.06.1994, з 19.01.2012 по 24.06.2019, з 14.11.2019 по 15.07.2021, з 19.01.2022 по 23.04.2024 надано не було, трудова книжка не відображає жодної відомості про пільговий характер роботи Позивача, отже відсутні підстави для зарахування зазначених періодів роботи до пільгового стажу. Вказав, що до пільгового стажу позивача не зараховано період з 01.04.2019 по 30.06.2019 та з 01.01.2023 по 23.04.2024 у зв`язку із відсутністю в Індивідуальних відомостях про застраховану особу відомості по сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Стосовно зарахування періоду навчання та військової служби до пільгового стажу роботи вказав про відсутність правових підстав, оскільки відсутнє підтвердження пільгового характеру роботи протягом трьох місяців після завершення навчання та пільгового характеру роботи до початку проходження військової служби.

Позивач надав відповідь на відзив у якій висловив незгоду з позицією відповідача з підстав зазначених у адміністративному позові.

Ухвалою судді від 28.05.2025 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), витребувано у відповідача докази у справі.

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив на нього, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_1 , виданим Димитровським МВ УМВС України в Донецькій області 08.01.2002.

12.05.2025 ОСОБА_1 звернувся до Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії.

Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ, а саме Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області для розгляду заяви позивача про призначення пенсії.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 15 від 19.05.2025 відмовлено позивачеві у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу.

Так, відповідно до вказаного вище рішення, згідно з наданими до заяви документів, вік заявника 50 років, страховий стаж становить - 18 років 09 місяців 20 днів. Пільговий стаж особи за Списком №1 становить 9 років 9 місяців 23 дні.

При цьому зазначено, що за доданими документами до страхового стажу зараховано всі періоди, до пільгового стажу не враховано періоди роботи з 01.04.2019 по 30.06.2019 та з 01.01.2023 по 23.04.2024, оскільки відсутня сплата внесків згідно даних персоніфікованого обліку (ОК-5).

Разом з тим, позивач зазначає, що до пільгового стажу протиправно не ураховано також інші періоди, що не зазначені у спірному рішенні.

Згідно з розрахунком стажу (форма РС-право) страховий стаж позивача становить 18 років 9 місяців 20 днів, пільговий стаж за списком №1 9 років 9 місяців 23 дні.

Не погодившись з рішенням про відмову в призначенні пенсії, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку правовідносинам суд виходив з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон №1058-IV) визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до пункту 1 ч.1 ст.8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Згідно з п.1 ч.1 ст.9 Закону №1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком.

За приписами ст.24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до п. 1 частини другої статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідно до статті 62 Закону України Про пенсійне забезпечення, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з пунктом 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Таким чином, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а уточнюючі довідки підприємств необхідні в разі відсутності відповідних відомостей у трудовій книжці.

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 за №1451/11731 (далі - Порядок №383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Таким чином, під час визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що були чинними на період роботи особи. До 01.01.1992 були чинними Список №1 та Список №2, затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173, а після - списки, затверджені: постановою Кабінету Міністрів України від 26.01.1991 №10, постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162, постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36, постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 № 461.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку №383 результати атестації (як уперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, упродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінились докорінні умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Пунктом 10 Порядку №383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637.

Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Так, у разі якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22.05.2018 у справі №439/1148/17.

Так, на час звернення до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах ОСОБА_1 досяг 50 років.

Стосовно спірних періодів, позивач просить суд зобов`язати відповідача зарахувати до пільгового стажу періоди роботи: з 02.02.1994 по 07.06.1994, з 19.01.2012 по 24.06.2019, з 14.11.2019 по 15.07.2021, з 19.01.2022 по 23.04.2024.

Так, відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_2 , що видана на ім`я ОСОБА_1 , позивач працював:

Шахта «Родинська» ВО «Красноармійськвугілля»

- з 10.01.2012 по 18.01.2012 заняття в учбовому пункті;

- з 02.02.1994 по 07.06.1994 машиністом електровозу підземним 4 розряду (Запис №1 -3);

ОП Шахта «Родинська» ДП «Красноармійськвугілля»

- з 19.01.2012 по 24.06.2019 машиністом електровозу підземним (запис №11-13 і далі);

ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська»

- з 14.11.2019 по 15.07.2021 машиністом електровозу підземним 4 розряду з повним робочим днем в шахті;

ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська»

- з 19.01.2022 по 23.04.2024 машиністом електровозу підземним 4 розряду з повним робочим днем в шахті.

Відповідачем не заперечується, що робота машиністом електровозу підземним повний робочий день в шахті відноситься до списку №1 та надає право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Суд зазначає, що оскільки записи трудової книжки позивача підтверджують повний робочий день в шахті за професією машиніст електровозу підземний у період з 14.11.2019 по 15.07.2021 та з 19.01.2022 по 23.04.2024, вказані періоди повинні бути зараховані до пільгового стажу.

Згідно з розрахунком стажу (форма РС-право) до пільгового стажу за Списком №1 частково зараховано вказані періоди, а саме зараховано: з 14.11.2019 по 26.08.2020, з 01.09.2020 по 26.10.2020, з 01.11.2020 по 29.03.2021, 01.04.2021 по 15.07.2021.

При цьому, не зараховано періоди: з 27.08.2020 по 31.08.2020, з 27.10.2020 по 31.10.2020, з 30.03.2021 по 31.03.2021, без зазначення підстав у спірному рішенні.

Проте спірне рішення містить інформацію про зарахування періодів роботи за наданими документами.

Отже, оскільки пільгові довідки заявником не подавалися, пенсійний фонд зарахував пільговий стаж роботи позивача згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу, що міститься в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5).

Дослідивши відомості по спецстажу позивача, суд зазначає, що у серпні 2020 року визначено кількість днів спецстажу 26, отже період з 27.08.2020 по 31.08.2020 правомірно не зарахований до пільгового стажу; у жовтні 2020 року визначено кількість днів спецстажу 26, отже період з 27.10.2020 по 31.10.2020 правомірно не зарахований до пільгового стажу, у березні 2021 року визначено кількість днів спецстажу 29, отже період з 30.03.2021 по 31.03.2021 правомірно не зарахований до пільгового стажу.

Таким чином, підстави для зобов`язання відповідача зарахувати вказані вище періоди роботи до пільгового стажу відсутні.

Також, суд зазначає, що трудова книжка позивача не містить відомостей про повний робочий день в шахті у період з 02.02.1994 по 07.06.1994 та з 19.01.2012 по 24.06.2019, отже для його зарахування необхідно надати підтверджуючу довідку.

За період роботи з 02.02.1994 по 07.06.1994 відсутні відомості по спецстажу (форма-ОК-5), отже відповідач правомірно не зарахував вказаний період до пільгового стажу позивача.

Згідно з розрахунком стажу (форма РС-право) до пільгового стажу за Списком №1 зараховано період роботи з 10.01.2012 по 31.03.2019.

Згідно з відомостями по спецстажу (форми-ОК-5) з 01.04.2019 по 24.06.2019 трудовий стаж обліковується за кодом ЗП3013А1.

Згідно з Довідником кодів підстав обліку стажу окремим категоріям осіб відповідно до законодавства, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 14 квітня 2015 року № 435, в редакції наказу Міністерства фінансів України від 15 травня 2018 року № 511 код підстави ЗПЗ013А1 з 05 листопада 1991 року проставляється працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць; чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінкам.

Отже вказаний період, 01.04.2019 по 24.06.2019, повинен бути зарахований згідно вищевказаних відомостей.

Проте, згідно зі спірним рішенням період роботи з 01.04.2019 по 30.06.2019 та з 01.01.2023 по 23.04.2024 не зараховані до пільгового стажу у зв`язку з відсутністю відомостей про сплату єдиного соціального внеску.

Згідно з розрахунком стажу період роботи з 01.04.2019 по 30.06.2019 та з 01.01.2023 по 23.04.2024 не зараховані також до страхового стажу позивача.

Так, в індивідуальних відомостях Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (Форма ОК-5) про застраховану особу ОСОБА_1 станом на 12.05.2025 з квітня 2019 року по червень 2019 року страхувальником ВП «Шахта «Родинська» ДП «Мирноградвугілля» (код 33504980) та з січня 2023 року по 23.04.2024 страхувальником ДП «ВК «Краснолиманська" (код 31599557) наявні відомості про нарахування та виплату заробітної плати. Разом з цим, відсутні відомості про сплату страхових внесків за означені періоди.

Частиною 1 статті 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з частиною 1 статті 15 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині першій статті 12 цього Закону.

Відповідно до статті 11 цього Закону, обчислення страхових внесків застрахованих осіб здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Положеннями статті 20 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплата страхових внесків здійснюється виключно в грошовій формі шляхом внесення відповідних сум страхових внесків до солідарної системи на банківські рахунки виконавчих органів Пенсійного фонду, а сум страхових внесків до накопичувальної системи пенсійного страхування - на банківський рахунок Накопичувального фонду або на банківський рахунок обраного застрахованою особою недержавного пенсійного фонду - суб`єкта другого рівня системи пенсійного забезпечення. Страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків. Страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом є: для страхувальників, зазначених у пунктах 1, 2, 4 статті 14 цього Закону, - календарний місяць. Днем сплати страхових внесків вважається: у разі перерахування сум страхових внесків у безготівковій формі з банківського рахунку страхувальника на банківський рахунок органу Пенсійного фонду - день списання установою банку, органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з банківського (спеціального реєстраційного) рахунку страхувальника незалежно від часу її зарахування на банківський рахунок органу Пенсійного фонду. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Системний аналіз вказаних вище нормативно-правових актів дає підстави дійти висновку, що до страхового стажу зараховується період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески.

Отже, періоди роботи, за які підприємство-страхувальник нарахувало застрахованій особі - працівнику заробітну плату та утримало з неї відповідні страхові внески (єдиний внесок), повинні зараховуватися до страхового стажу цієї застрахованої особи-працівника незалежно від того, чи сплатило фактично підприємство-страхувальник ці страхові внески, чи ні.

При цьому суд зазначає, що працівник не може нести відповідальність у вигляді позбавлення права на включення періоду роботи до страхового стажу за порушення, яке вчинене роботодавцем - платником страхових внесків (єдиного внеску).

Отже, відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку (в індивідуальних відомостях про застраховану особу - позивача (форма Ок-5)) відомостей про сплату підприємством-роботодавцем страхових внесків (єдиного внеску) для нарахування пенсії за спірний період не є підставою для позбавлення особи права на пенсію.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 27 березня 2018 року в справі №208/6680/16-а, від 24 травня 2018 року в справі № 490/12392/16-а, від 4 вересня 2018 року в справі № 482/434/17, які відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України мають бути враховані судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Отже, відповідач неправомірно не зарахував період роботи з 01.04.2019 по 30.06.2019 та з 01.01.2023 по 23.04.2024 до страхового та пільгового стажу, посилаючись на зазначені ним обставини, чим порушив пенсійні права позивача.

Стосовно зарахування до пільгового стажу періоду навчання з 01.09.1990 по 21.01.1994.

Згідно з копією диплома серії НОМЕР_3 від 24.01.1994, позивач у період з 01.09.1990 по 21.01.1994 навчався у професійно-технічному училищі №80 м. Родинське Донецької області за професією електрослюсар підземний, машиніст електровоза підземний, про що внесені відомості і в трудову книжку позивача.

Згідно із записами трудової книжки, позивач 02.02.1994 працевлаштувався за набутою спеціальністю машиніст електровоза підземний.

Згідно з розрахунком стажу, вказаний період навчання зарахований до страхового стажу.

Згідно зі ст. 38 Закону України «Про професійну-технічну освіту», час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Разом з тим, оскільки період роботи за набутою спеціальністю (що слідує за навчанням) з 02.02.1994 по 07.06.1994 не зарахований до пільгового стажу (у зв`язку з відсутністю відомостей про роботу повний робочий день в шахті), наразі підстави для зарахування періоду навчання до пільгового стажу відсутні.

Стосовно зарахування до пільгового стажу періоду проходження строкової військової служби з 21.06.1994 по 19.03.1996.

Відповідно до ст. 56 Закону України Про пенсійне забезпечення у стаж роботи, що дає право на трудову пенсію, зараховується військова служба, незалежно від місця її проходження.

Відповідно до ст. 8 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх загального і безперервного трудового стажу, а також до стажу роботи за спеціальністю.

Частиною 1 ст. 2 Закону України "Про загальний військовий обов`язок і військову службу", передбачено, що час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України "Про пенсійне забезпечення" або на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі і час проходження строкової військової служби, які зараховуються до пільгового стажу, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах.

Отже, період строкової військової служби повинен зараховуватися до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо особа на момент призову на строкову військову служби працювала за професією, що дає право на пенсію на пільгових умовах або після демобілізації особа працювала за набутою спеціальністю в професійно-технічному закладі.

Згідно з копією військового квитка серії НОМЕР_4 позивач у період з 21.06.1994 по 19.03.1996 проходив строкову військову службу, що також підтверджується записами трудової книжки.

Також, згідно із записами трудової книжки, позивач у період з 02.02.1994 по 07.06.1994 працював машиністом електровозу підземним.

Разом з тим, оскільки період роботи, що передував призову на військову службу не зарахований до пільгового стажу (у зв`язку з відсутністю відомостей про роботу повний робочий день в шахті), наразі підстави для зарахування періоду проходженні військової служби до пільгового стажу відсутні.

Отже, суд зазначає, що відповідачем правомірно не зараховано до пільгового стажу позивача період строкової військової служби з 21.06.1994 по 19.03.1996.

На підставі викладеного вище, ураховуючи, що відповідач протиправно не зарахував до пільгового та страхового стажу позивача період роботи з 01.04.2019 по 30.06.2019, з 01.01.2023 по 23.04.2024, суд дійшов висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 19.05.2025 № 15 є необґрунтованим, прийнятим без урахування усіх обставин, що мають значення для його прийняття та протиправним, а тому підлягає скасуванню.

Стосовно позовних вимог в частині визначення страхового стажу, суд зазначає наступне.

Так, у спірному рішенні визначено страховий стаж позивача - 18 років 09 місяців 20 днів, робота за Списком №1 - 9 років 9 місяців 23 дні.

Згідно з розрахунком стажу, страховий стаж позивача становить 18 років 09 місяців 20 днів, робота за Списком №1 9 років 9 місяців 23 дні, при цьому зазначено про зниження ПВ за «Робота за списком №1» на 9 років.

Відповідно до статті 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.

Період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності), допомогу по частковому безробіттю, допомогу по частковому безробіттю на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

У разі якщо за період з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2016 року в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості, необхідні для обчислення страхового стажу військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), поліцейським, особам рядового і начальницького складу відповідно до цього Закону, страховий стаж обчислюється на підставі довідки про проходження військової служби та про сплачені суми страхових внесків.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.

За кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Отже, ст. 24 Закону № 1058-IV передбачено зарахування до страхового стажу додатково по одному року за кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах.

Таким чином, при обрахунку страхового стажу позивача необхідно урахувати додатково по одному року за кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1.

На підставі викладеного вище, ураховуючи, що пенсійним органом не зараховані певні періоди роботи згідно із записами трудової книжки позивача та не здійснено обрахунок страхового та пільгового стажу, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.05.2025 про призначення пенсії, зарахувавши до страхового та пільгового стажу за Списком №1 періоди роботи: з 01.04.2019 по 30.06.2019 та з 01.01.2023 по 23.04.2024, а також зарахувати за кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково по одному року.

При цьому, суд зазначає, що позивач не позбавлений можливості звернутися до Пенсійного фонду України щодо зарахування періоду роботи з 02.02.1994 по 07.06.1994, навчання та проходження строкової військової служби, додавши довідку щодо підтвердження періоду роботи з 02.02.1994 по 07.06.1994.

Також суд зазначає, що в тексті адміністративного позову ОСОБА_1 просить суд зобов`язати відповідача призначити пенсію, проте фактично такі вимоги позивачем не заявлені.

При цьому, правовідносини із призначення пенсій відносяться до виключної компетенції органів Пенсійного фонду, та є їх дискреційними повноваженнями і суд, захищаючи права та свободи особи, не може перебирати на себе функції інших органів державної влади, та втручатися в делеговані повноваження пенсійного органу.

З огляду на встановлені обставини справи та наведені норми закону, якими регулюються спірні відносини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходив з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з матеріалами справи позивачем сплачено судовий збір у розмірі 968,96 грн (1211,20 *0,8).

При цьому, ураховуючи, що рішення відповідача визнано судом протиправним та зобов`язано повторно розглянути заяву про призначення пенсії з урахуванням періодів, суд вважає, що судовий збір у сплаченому розмірі 968,96 грн, за одну вимогу немайнового характеру, підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача.

Керуючись положеннями Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 19.05.2025 № 15 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) про призначення пенсії за віком від 12.05.2025, зарахувавши до страхового та до пільгового стажу за Списком №1 періоди роботи з 01.04.2019 по 30.06.2019, з 01.01.2023 по 23.04.2024, а також зарахувавши за кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково по одному року.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ) на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 968,96 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя В.С. Дмитрієв