Справа № 120/15649/24
Суддя: Крапівницька Н. Л.
Дата ухвалення: 2025-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Вінниця

21 серпня 2025 р. Справа № 120/15649/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Крапівницької Н.Л. ,

за участі:

секретаря судового засідання: Гаманюк О.С.,

представника позивача: Піпка А.М.,

представника відповідача: Сандул Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Вінницькій області

про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі- ОСОБА_1 , позивач) до Головного управління ДПС у Вінницькій області (далі- відповідач) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що на позивач є власником нежитлових приміщень, що в цілому складається з будівлі вівчарика з прибудовами літ «А», тамбур літ. «аі», будівля вівчарика літ «Б», прибудова літ «б», прибудова літ « 61», прибудова літ « 62», прибудова літ « 63», загальною площею 2393,6 кв. м., розташовані за адресою АДРЕСА_1 . Вказане нерухоме майно належать до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісництва та рибного господарства" (код 1271) ДК 018-2000, та ні в оренду, ні в позику чи лізинг не передавалося, а тому, вважає за нормами пп. "ж" пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України (далі ПК України) не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Водночас, як зазначає позивач, контролюючий орган безпідставно не застосував вказану податкову пільгу, у зв`язку з чим, неправомірно виніс оскаржувані податкові повідомлення-рішення № 0-0204-UA0074651, № 0-0204-UA0074651, № 0-0204-UA0074651,№ 1-0204-UA0074651, № 1-0204-UA0074651, № 1-0204-UA0074651, № 1-0204-UA0074651, № 1-0204-UA0074651.

Ухвалою від 26.11.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) учасників справи. Також даною ухвалою встановлено відповідачу строк на подання відзиву на позов.

У встановлений судом строк від відповідача надійшов відзив на позов, в якому останній заперечив щодо задоволення позову. Зазначив, що нарахування податку на нерухоме майно за 2020-2023 роки згідно оскаржуваного податкових повідомлень-рішень було проведено із застосуванням ставок податку у відповідності до п.п. 266.5.1 п. 266.5 ст. 266 ПК України, встановлених відповідно до рішення органу місцевого самоврядування.

Відповідач звертає увагу, що норма п. до пп. "ж" пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України застосовується лише у випадку, якщо нежитлова будівля віднесена класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісництва та рибного господарства" (код 1271) ДК 018-2000, належить виключно сільськогосподарським товаровиробникам та не здається їх власниками в оренду, лізинг, позичку. Тобто, на переконання контролюючого органу, спірні нежитлові будівлі не можуть бути об`єктом оподаткування у випадку, якщо вона використовується платником у сільськогосподарській діяльності як сільськогосподарським товаровиробником.

Натомість відповідач вказує, що за даними інформаційних баз ГУ ДПС у Вінницькій області позивач не був зареєстрований як фізична особа підприємець та протягом спірних періодів діяльністю з виробництва сільськогосподарської продукції та її реалізацією не займався, податкову звітність до контролюючого органу не подавав, що не дає підстави відносити позивача то сільськогосподарського товаровиробника, а отже й мати пільгу передбачену пп. "ж" пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України. Також представник відповідача повідомляє, що із заявою про проведення звірки чи підтвердження права на користування пільгою платник податку до контролюючого органу не звертався та додаткових документів не подавав.

З огляду на викладене, відповідач вважає, що контролюючий орган при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень-рішень діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачений діючим законодавством.

17.12.2024 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останній не погоджується із доводами відповідача і просить задовольнити позов.

Ухвалою від 28.05.2025 вирішено розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії здійснювати за правилами загального позовного провадження. Замінено засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням. Призначено підготовче засідання на 23 червня 2025 р. о 10:30 год.

В судовому засіданні 23.06.2025, із занесенням до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 30.06.2025.

В судовому засіданні 30.06.2025 оголошено перерву. Наступне судове засідання призначено на 05.08.2025.

В судовому засіданні 05.08.2025 оголошено перерву. Наступне судове засідання призначено на 21.08.2025.

В судовому засіданні 21.08.2025 представник позивача підтримав вимоги даного позову.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечили щодо задоволення даного позову.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази, в їх сукупності, встановив, ОСОБА_1 , набув у власність нежитлову будівлю, що в цілому складається з будівлі вівчарика з прибудовами літ «А»: приміщення № 1: з № 1 по № 5, загальною площею 1592,2 кв. м., розташовану за адресою АДРЕСА_1 , згідно договору купівлі-продажу нежитлової будівлі, посвідченого 30.06.2017 року приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Білозарецькою О.Ю. № 786, що додаю. Також ОСОБА_1 набув у власність нежитлову будівлю, що в цілому складається з будівлі вівчарика з прибудовами літ «А»: приміщення №1: з № 1 по № 8, загальною площею 783,2 кв. м., розташовану за адресою АДРЕСА_1 , згідно договору купівлі-продажу нежитлової будівлі, посвідченого 30.06.2017 року приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Білозарецькою О.Ю. №785.

Як зазначив позивач, в подальшому відбулось об`єднання вищевказаних нежитлових будівель, що підтверджується довідкою Вінницького ВП КП «ВООБТІ» № 3 від 06.04.2023 року, технічний паспорт, матеріалами інвентаризаційної справи № 148.

Як наслідок, за ОСОБА_1 з 13.04.2023 року було зареєстровано право власності на нежитлові приміщення, що в цілому складається з будівлі вівчарика з прибудовами літ «А», тамбур літ. «а1», будівля вівчарика літ «Б», прибудова літ «б», прибудова літ « 61», прибудова літ « 62», прибудова літ « 63», загальною площею 2393,6 кв. м., розташовані за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав індексний номер 329322561 від 17.04.2023 року.

Нежитлові приміщення, що належать позивачу ОСОБА_1 , розташовані на земельній ділянці кадастровий номер :04:001:0196, яка належить ОСОБА_1 на праві власності згідно витягу з реєстру речових прав індексний номер 328149596 від 05.04.2023 року.

Позивач вказав, що нежитлові приміщення були майном КСП «Переможець», реорганізованого в СТОВ «Хлібороб» та, як майно пайового фонду, виділено в натурі власникам майнових паїв члена колективного сільськогосподарського підприємства, в підтвердження чого, свідчать акт приймання - передачі майна, яке знаходиться в спільній частковій власності № 4 від 16.05.2007 року, договір про спільне володіння, користування і розпорядження майном, що знаходиться у спільній частковій власності.

На думку позивача, вищевказані обставини підтверджують, що нежитлові приміщення ОСОБА_1 є будівлями та споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності та використовувались ОСОБА_1 з цим же цільовим призначенням з часу їх набуття у власність.

Так, позивач вказує, що в довідці відділу містобудування, архітектури та земельних відносин Лука- Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області №01-09/229 від 19.11.2024 року, зазначено, що нежитлові приміщення за адресою АДРЕСА_1 , 21 - належні на праві власності ОСОБА_1 , були майном КСП «Переможець», реорганізованого в СТОВ «Хлібороб», належать до будівель сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності та використовуються з часу набуття у власність ОСОБА_1 з тим же цільовим призначенням, а саме, для виробництва сільськогосподарської продукції (вирощування свиней, курей та овець), частину з яких реалізовує. Вищевказані нежитлові приміщення ОСОБА_1 в оренду, позику, лізинг з часу набуття у власність не здавалися.

Водночас, податковим органом прийнято податкові повідомлення-рішення №0-0204-UA0074651, №0-0204-UA0074651, № 0-0204-UA0074651, №1-0204-UA0074651, №1-0204-UA0074651, №1-0204-UA0074651, №1-0204-UA0074651, №1-0204- НОМЕР_1 відносно оподаткування нежитлових будівель, що належать на праві власності позивачу.

Однак позивач вважає, що нерухоме майно, на яке нараховано податок, призначене для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, а тому, згідно пп. "ж" пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно.

Таким чином, з метою скасування податкових повідомлень-рішень, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, та встановленим обставинам справи, суд керується такими мотивами.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини врегульовані положеннями ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).

Порядок оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки визначено статтею 266 ПК України.

Згідно з положеннями підпунктів 266.1.1, 266.2.1, 266.3.1, 266.3.2 статті 266 ПК України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості. Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка. Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Підпунктом 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України встановлено, що ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Згідно з підпунктом 266.6.1 пункту 266.6 статті 266 ПК України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

За змістом підпункту 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 ПК України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості.

Судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності належать:

- об`єкт нежитлової нерухомості, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , тип об`єкта виробничий будинок, загальною площею 2393,6 м.кв., розмір частки у праві спільної власності 1, реєстраційний номер майна - 020;

- об`єкт нежитлової нерухомості, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , тип об`єкта нежитлова будівля, загальною площею 783,2 м.кв., розмір частки у праві спільної власності 1, реєстраційний номер майна - 206;

- об`єкт нежитлової нерухомості, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , тип об`єкта нежитлова будівля, загальною площею 1592,2 м.кв., розмір частки у праві спільної власності 1, реєстраційний номер майна - 206.

Дані обставини підтверджує Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 405146670 від 25.11.2024 року.

Відповідно, ГУ ДПС у Вінницькій області з використанням наявних інформаційних баз та програмного забезпечення ІС «Податковий блок» сформовано ППР №0-0204-UA0074651 від 21.05.2024 року на суму 26669,35 грн.. (за 2023 рік) відносно оподаткування нежитлової будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , тип об`єкта нежитлова будівля, загальною площею 1592,2 м.кв., розмір частки у праві спільної власності 1, реєстраційний номер майна - 206, ППР №0-0204- UA0074651 від 21.05.2024 року на суму 120278,4 грн.. (за 2023 рік) відносно оподаткування нежитлової будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , тип об`єкта виробничий будинок, загальною площею 2393,6 м.кв., розмір частки у праві спільної власності 1, реєстраційний номер майна - 020, ППР №0-0204-UA0074651 від 21.05.2024 року на суму 13118,60 грн.. (за 2023 рік) відносно оподаткування нежитлової будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , тип об`єкта нежитлова будівля, загальною площею 783,2 м.кв., розмір частки у праві спільної власності 1, реєстраційний номер майна - 206.

В подальшому, 08.11.2024 року, сформовано ППР по вище перерахованих об`єктах нежитлової нерухомості за 2020-2022 роки та направлено ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 поштою, з рекомендованим повідомленням про вручення, ППР №1-0204-UA0074651 від 08.11.2024 року на суму 16954 грн.. (за 2020 рік); ППР №1-0204-UA0074651 від 08.11.2024 року на суму 70488 грн.. (за 2021 рік); ППР №1-0204-UA0074651 від 08.11.2024 року на суму 50908,00 грн.. (за 2022 рік) відносно оподаткування нежитлової будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , тип об`єкта нежитлова будівля, загальною площею 783,2 м.кв., розмір частки у праві спільної власності 1, реєстраційний номер майна - 206;

та ППР №1-0204- UA0074651 від 08.11.2024 року на суму 34466,49 грн.. (за 2020 рік); ППР №1-0204-UA0074651 від 08.11.2024 року на суму 143298 грн.. (за 2021 рік); ППР №1-0204-UA0074651 від 08.11.2024 року на суму 103493 грн.. (за 2022 рік) відносно оподаткування нежитлової будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , тип об`єкта нежитлова будівля, загальною площею 1592,2 м.кв., розмір частки у праві спільної власності 1, реєстраційний номер майна - 206.

Суд звертає увагу, що у своєму позові позивач не оспорює правильність визначення ставки податку та обрахунку сум грошового зобов`язання.

Натомість спірним моментом у цій справі є відповідність платника податку умовам, що дають підстави для звільнення від сплати податку згідно пп. "ж" пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України.

Так, підпунктом "ж" 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Надалі, Законом № 3603-IX від 23.02.2024, який набрав чинності з 16.03.2024, підпункт "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України викладено в новій редакції, а саме: ж) будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Нежитлові сільськогосподарські будівлі" (код 1271) Класифікатора будівель і споруд НК 018:2023, що використовуються за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Проте, вказані законодавчі зміни не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, оскільки, як наголошувалось вище, вони набрали чинності з 16.03.2024 в той час, як спірним періодом у справі за позовом ОСОБА_1 є 2020-2023 роки.

Отже, на момент виникнення спірних правовідносин та їх існування у 2020-2023 для застосування податкової пільги, передбаченої пп. "ж" пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України, та звільнення платника податку від оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, необхідною була сукупність таких умов:

1) така нежитлова будівля віднесена до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000;

2) власником такої будівлі (юридична та фізична особа) є сільськогосподарський товаровиробник;

3) така нежитлова будівля не здається її власником в оренду, лізинг, позичку.

Такий Правовий висновок сформував Верховний Суд у постанові від 21 травня 2024 року у справі № 600/5153/23, та в подальшому був підтриманий і в постанові Верховного Суду від 12 грудня 2024 року у справі № 140/28129/23.

Загальні підходи до визначення поняття сільськогосподарського виробника сформульовані ще у постановах Верховного Суду від 1 квітня 2021 року у справі №820/6752/16, від 17 лютого 2021 року у справі № 820/3707/17, від 24 квітня 2020 року у справі № 540/2206/19, від 10 квітня 2020 року у справі № 823/1751/17.

У цих постановах Верховний Суд зазначав, що відповідно до підпункту 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України (у редакції, чинній до 31 грудня 2021 року), сільськогосподарський товаровиробник для цілей глави 1 розділу цього Кодексу - це юридична особа незалежно від організаційно-правової форми, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

1 січня 2022 року набрав чинності Закон від 30 листопада 2021 року № 1914-IX, яким виключено у підпункті 14.1.235 слова та цифри "для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу".

Разом з тим, визначення поняття "сільськогосподарський товаровиробник" також міститься у статті 1 Закону України "Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001 - 2004 років" від 18 січня 2001 року №2238-III, під яким мається на увазі фізична або юридична особа, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власновиробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією.

Більш того, законодавцем з метою визнання осіб такими, що займаються сільськогосподарською діяльністю, вживається також поняття "виробники сільськогосподарської продукції".

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про сільськогосподарський перепис" (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) виробники сільськогосподарської продукції - сільськогосподарські товаровиробники, фізичні особи (у тому числі домогосподарства, фізичні особи, що здійснюють діяльність, пов`язану з веденням особистого селянського господарства, самозайняті особи у сфері сільського господарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю.

Наведені вище поняття "сільськогосподарський товаровиробник" не суперечать його визначенню у підпункті 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України. Як наслідок, для інших випадків мають бути застосовані субсидіарно норми інших законів у відповідності до положень пункті 5.3 статті 5 ПК України.

Так, суд звертає увагу, на статтю 2, п 2.151 Закону України "Про державну підтримку сільського господарства України", в якому визначено термін - сільськогосподарський товаровиробник - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми або фізична особа - підприємець, основною діяльністю якої є виробництво сільськогосподарської продукції та/або розведення, вирощування, вилов риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробка на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, а також здійснення операцій з її постачання, причому в такій діяльності питома вага вартості сільськогосподарських товарів/послуг становить не менше 75 відсотків вартості всіх товарів/послуг, поставлених протягом попередніх 12 послідовних звітних податкових періодів сукупно. До сільськогосподарських товаровиробників також належать сімейні фермерські господарства, зареєстровані платниками єдиного податку четвертої групи згідно із главою 1 розділу XIV Податкового кодексу України.

Вказане свідчить, і суд звертає увагу, що в розумінні підпункту "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України право на пільгу зі сплати податку в спірний період мають особи (як юридичні, так і фізичні), які безпосередньо займаються сільськогосподарською діяльністю, тобто, зайняті у процесі виробництва, переробки власновиробленої сільськогосподарської продукції та її подальшої реалізації.

Таким чином визначальним для вирішення цієї справи є встановлення обставин належності позивача до категорії сільськогосподарських товаровиробників. При цьому, як вже наголошувалось судом вище, до фізичних осіб - сільськогосподарських товаровиробників, з метою визначення об`єкта оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2020-2023, відносять лише тих осіб, які займаються виробництвом сільськогосподарської продукції, її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснюють операції з її постачання тощо.

Тобто у спірному випадку визначальне значення має не тільки вид нерухомості (зокрема, її призначення), а й безпосередньо сама діяльність, якою займається платник податку (а саме чи відноситься він до сільськогосподарських товаровиробників).

Таке правозастосування також ґрунтується на висновках Верховного Суду, наведених у згаданій вище постанові від 21 травня 2024 року у справі № 600/5153/23.

У постанові від 11.04.2023 у справі №380/18104/21 Верховний Суд вказав, що фізична особа, яка є лише власником нерухомості відповідного класу, і не займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власновиробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією, не звільняється від сплати податку на нерухомість за підпунктом «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України.

У світлі таких доводів суд зауважує, що надані позивачем докази не містять належної інформації щодо предмета доказування, зокрема, що позивач безпосередньо займається сільськогосподарською діяльністю.

В даному випадку, позивачем до позовної заяви взагалі не додано жодного доказу про те, що у спірний період позивач займався виробництвом сільськогосподарської продукції, її переробкою чи реалізацією, тобто, являлась сільськогосподарським товаровиробником.

Суд наголошує, що лише сам по собі факт наявності у власності позивача будівель, призначених для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, не може свідчити про ознаку позивача як сільськогосподарського товаровиробника.

При вирішенні спорів даної категорії справ, необхідно врахувати, що відповідно до вимог частини другої статті 77 КАС України, обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень.

Проте, у разі надання контролюючим органом доказів, які свідчать про порушення платником податків норм податкового законодавства, платник податків має спростувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини першої статті 77 КАС України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Втім, свого процесуального обов`язку щодо доведення спірних обставин справи позивач не виконав та будь-яких доказів того, що він безпосередньо займається сільськогосподарською діяльністю та є сільськогосподарським товаровиробником матеріали справи не містять і таких судом не встановлено.

Так, суд оцінює критично доказ, наданий позивачем - акт обстеження нежитлового приміщення від 05.11.2024, що складений комісією, якою було обстежено всі нежитлові приміщення по вул. Нечая, 17,21, у с. Цвіжин. Комісія зазначила в акті, що нежитлові приміщення використовуються з часу набуття у власність ОСОБА_1 з цільовим призначенням, для виробництва сільськогосподарської продукції (вирощування свиней, курей та овець), частину з яких він реалізовує.

Позивачем не доведено доказами, які надано суду, статус саме як сільськогосподарського товаровиробника, для застосування в подальшому пільги у вигляді звільнення від оподаткування податком. Матеріалами справи не підтверджується, що позивач займається виробництвом сільськогосподарської продукції, її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання, тобто, є саме товаровиробником.

А відтак, судом не встановлено підстав для застосування приписів податкового законодавства, якими визначено, що не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Таким чином, зважаючи на все вищезазначене, суд погоджується із доводами контролюючого органу про відсутність підстав для застосування пільги передбаченої підпунктом «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України на зазначені вище об`єкти нерухомого майна, що належать ОСОБА_1 оскільки у справі, яка розглядається, позивачем не доведено обставин використання належних йому об`єктів нерухомості у межах сільськогосподарської діяльності як сільськогосподарським товаровиробником.

За таких обставин, оскаржувані податкові повідомлення рішення: №0-0204-UA0074651 від 21.05.2024; №0-0204-UA0074651 від 21.05.2024; №0-0204-UA0074651 від 21.05.2024; №1-0204-UA0074651 від 08.11.2024; №1-0204-UA0074651 від 08.11.2024; №1-0204-UA0074651 від 08.11.2024; №1-0204-UA0074651 від 08.11.2024; №1-0204-UA0074651 від 08.11.2024 є правомірними та скасуванню не підлягають.

При цьому суд вважає за необхідним роз`яснити позивачу його право у відповідності до п.п. 266.7.3 п. 266.7 ст. 266 ПК України звернутись з письмовою заявою до контролюючого органу за місцем проживання (реєстрації) для проведення звірки даних в тому числі і щодо наявності права на користування пільгою зі сплати податку. Відповідно, у разі підтвердження права на таку пільгу належними документами, спірні суми податку можуть бути перераховані контролюючим органом.

Статтею 242 КАС України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені судом, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з рішення ЄСПЛ у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 року (пункт 29) статтю 6 пункт 1 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Вирішуючи дану справу, суд враховує положення частини другої статті 9 КАС України, згідно якої суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Так, даний позов позивачем не був окреслений іншими підставами окрім тих, на які суд уже надав відповідь. Тому, оцінки іншим обставинам, аніж тим, які зазначалися у позові, суд в цьому рішенні не надає.

За приписами частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Оскільки факти наявності у позивача порушеного права із тих мотивів, які були викладені у позовній заяві, не знайшли свого підтвердження у ході розгляду справи, то у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

З урахуванням положень ст. 139 КАС України відсутні підстави для відшкодування позивачу судових витрат пов`язаних із розглядом цієї справи.

Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач: Головне управління ДПС у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, код ЄДРПОУ ВП 44069150)

Рішення в повному обсязі складено: 05.09.2025 р.

Суддя підпис Крапівницька Н. Л.

Згідно з оригіналом

Суддя:

Секретар: