Справа № 340/2104/25
Суддя: О.А. ЧЕРНИШ
Дата ухвалення: 2025-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2025 року м. Кропивницький Справа № 340/2104/25

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Черниш О.А.,

за участю секретаря судового засідання Бодюл М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

позивач: товариство з обмеженою відповідальністю "СВК Україна" (27013, Кіровоградська область, Новоукраїнський район, с. Тишківка, вул. Південна, 44д, )

представник: адвокат Боровик Б.М.

відповідач: Головне управління ДПС у Кіровоградській області (25006, м. Кропивницький, вул. Велика Перспективна, 55, код ЄДРПОУ ВП 43995486)

представник: Філоненко Д.В.

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "СВК Україна" звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №1 від 27.12.2024 року та №1 від 27.12.2024 року.

Позов мотивовано тим, що спірні податкові повідомлення-рішення про нарахування ТОВ "СВК Україна" податкового зобов`язання та штрафу з податку на прибуток підприємств за 2021 рік прийняті за результатами документальної планової виїзної перевірки, у ході якої встановлено недотримання товариством частки сільськогосподарського товаровиробництва за 2020 рік. Позивач вважає, що контролюючий орган незаконно застосував норму абзацу 2 пункту 299.11 статті 299 ПК України, оскільки під час перевірки не встановив одночасної невідповідності платника податків вимогам підпункту 4 пункту 291.4 та пункту 291.5-1 статті 291 ПК України. З цих підстав, а також посилаючись на необхідність застосування положень пп.4.1.4 п.4.1 ст.4, п.56.21 ст.56 ПК України щодо презумпції правомірності дій платника податків та прийняття контролюючим органом рішення на користь платника податків, представник позивача просить суд визнати оскаржувані податкові повідомлення-рішення протиправними та скасувати їх.

Ухвалою судді від 04.04.2025 року відкрито загальне позовне провадження у справі за цим позовом та призначене підготовче засідання.

Представник відповідача подав відзив на позовну заяву із запереченнями проти позову, мотивованими тим, що у ході документальної планової виїзної перевірки позивача виявлено, що той за результатами діяльності у 2020 році не відповідав вимогам підпункту 4 пункту 291.4 статті 291 ПК України щодо перебування на четвертій групі спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності. Зокрема, в розрахунку частки сільськогосподарського товаровиробництва за 2020 рік позивач завищив суму доходу, отриманого від реалізації сільськогосподарської продукції власного виробництва, внаслідок включення до його складу вартості покупної сільськогосподарської продукції невласного виробництва на загальну суму 5 486 741, 88 грн., а також занизив загальну суму отриманого доходу на 4 629, 23 грн. При проведенні контролюючим органом повного перерахунку частки сільськогосподарського товаровиробництва за 2020 рік встановлено, що вона складає 70,48 відсотки, що є меншим від 75-відсоткового критерію, установленого підпунктом 4 пункту 291.4 статті 291 ПК України. Тож відповідно до підпункту 298.8.4 пункту 298.8 статті 298 ПК України позивач повинен був сплачувати у 2021 році податки на загальних підставах. Контролюючий орган, керуючись пунктом 299.11 статті 299 ПК України, нарахував позивачу податок на прибуток підприємств та наклав штрафи за неподання податкових декларацій з цього податку за 2021 рік. Доводячи правомірність спірних податкових повідомлень-рішень, представник відповідача просив суд у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою від 13.05.2025 року суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні.

Розглянувши справу за правилами загального позовного провадження, суд установив такі обставини та дійшов до таких висновків.

ТОВ "СВК Україна" з 18.04.2008 року зареєстроване як юридична особа, основним видом його економічної діяльності є вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (КВЕД 01.11). Позивач перебуває на обліку платників податків в ГУ ДПС у Кіровоградській області.

У жовтні листопаді 2024 року посадові особи ГУ ДПС у Кіровоградській області провели у ТОВ "СВК Україна" документальну планову виїзну перевірку податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2017 року по 31.12.2023 року.

За результатами перевірки складено акт №16707/11-28-07-01/03756566 від 18.11.2024 року, згідно з яким встановлено зокрема такі порушення:

- пункту 44.1, пункту 44.2 статті 44, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України, в результаті чого занижено податок на прибуток підприємств за 2021 рік на суму 12 321 418 грн.;

- пункту 49.1, пункту 49.2, пункту 49.18 статті 49, пункту 137.4 статті 137, пункту 137.5 статті 137, підпункту 4 пункту 291.4 статті 291 ПК України, в результаті чого не подано до контролюючого органу за місцем реєстрації податкову декларацію з податку на прибуток підприємства за 2021 рік;

- підпункту 4 пункту 291.4 статті 291 ПК України, наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України №772 від 26.12.2011 року "Про затвердження Розрахунку частки сільськогосподарського товаровиробництва", в результаті чого недотримано 75-відсотковий критерій частки сільськогосподарського товаровиробництва за 2020 рік, чим завищено єдиний податок платника четвертої групи за 2021 рік на суму 844 509,32 грн.

На підставі цього акту та за наслідками розгляду заперечень платника ГУ ДПС у Кіровоградській області прийняло щодо позивача такі податкові повідомлення-рішення:

- форми "Р" №1 від 27.12.2024 року, яким на підставі пп.54.3.2 п.54.3 ст.54 ПК України збільшено суму податкового зобов`язання з податку на прибуток підприємств за 2021 рік на 12 321 418 грн.,

- форми "ПС" №1 від 27.12.2024 року, яким на підставі п.120.1 ст.120 ПК України застосовано штрафи за неподання податкових декларацій з податку на прибуток підприємств за І квартал 2021 року, півріччя 2021 року, ІІІ квартали 2021 року, 2021 рік - у розмірі 1 360 грн.

Позивач оскаржував ці рішення в адміністративному порядку. Рішенням Державної податкової служби України №7862/6/99-00-06-01-01-06 від 20.03.2025 року податкові повідомлення - рішення залишені без змін, а скарга - без задоволення.

Не погоджуючись з цими податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір, суд дійшов до таких висновків.

За визначеннями, наведеними у статті 14 Податкового кодексу України:

14.1.234. сільськогосподарська продукція (сільськогосподарські товари) для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу - продукція/товари, що підпадають під визначення груп 1-24 УКТ ЗЕД, якщо при цьому такі товари (продукція) вирощуються, відгодовуються, виловлюються, збираються, виготовляються, виробляються, переробляються безпосередньо виробником цих товарів (продукції), а також продукти обробки та переробки цих товарів (продукції), якщо вони були придбані або вироблені на власних або орендованих потужностях (площах) для продажу, переробки або внутрішньогосподарського споживання;

14.1.235. сільськогосподарський товаровиробник для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми або фізична особа - підприємець, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

14.1.262. частка сільськогосподарського товаровиробництва для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу - питома вага доходу сільськогосподарського товаровиробника, отриманого від реалізації сільськогосподарської продукції власного виробництва та продуктів її переробки, у загальній сумі його доходу, що враховується під час визначення права такого товаровиробника на реєстрацію як платника податку.

Правові засади застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності наведені у главі 1 розділу XIV ПК України, яка містить такі норми:

Стаття 291. Загальні положення

291.1. У цій главі встановлюються правові засади застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності, а також справляння єдиного податку.

291.2. Спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

291.3. Юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

291.4. Суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на такі групи платників єдиного податку:

4) четверта група - сільськогосподарські товаровиробники:

а) юридичні особи незалежно від організаційно-правової форми, у яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків.

291.5-1. Не можуть бути платниками єдиного податку четвертої групи:

291.5-1.1. суб`єкти господарювання, у яких понад 50 відсотків доходу, отриманого від продажу сільськогосподарської продукції власного виробництва та продуктів її переробки, становить дохід від реалізації декоративних рослин (за винятком зрізаних квітів, вирощених на угіддях, які належать сільськогосподарському товаровиробнику на праві власності або надані йому в користування, та продуктів їх переробки), диких тварин і птахів, хутряних виробів і хутра (крім хутрової сировини);

291.5-1.2. суб`єкти господарювання, що провадять діяльність з виробництва підакцизних товарів, крім виноматеріалів виноградних (коди згідно з УКТ ЗЕД 2204 29 - 2204 30), вироблених на підприємствах первинного виноробства для підприємств вторинного виноробства, які використовують такі виноматеріали для виробництва готової продукції, виноматеріалів виноградних (коди згідно з УКТ ЗЕД 2204 29-2204 30), вироблених на підприємствах первинного виноробства, які експортуються цими підприємствами, вин виноградних, вин плодово-ягідних та/або напоїв медових, вироблених та розлитих у споживчу тару малими виробництвами виноробної продукції з виноматеріалів виключно власного виробництва (не придбаних), отриманих шляхом переробки плодів, ягід, винограду, меду власного виробництва, а також крім електричної енергії, виробленої кваліфікованими когенераційними установками та/або з відновлюваних джерел енергії (за умови, що дохід від реалізації такої енергії не перевищує 25 відсотків доходу від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) такого суб`єкта господарювання);

291.5-1.3. суб`єкт господарювання, який станом на 1 січня базового (звітного) року має податковий борг, за винятком безнадійного податкового боргу, який виник внаслідок дії обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин).

Стаття 294. Податковий (звітний) період

294.1. Податковим (звітним) періодом для платників єдиного податку першої, другої та четвертої груп є календарний рік.

Стаття 297. Особливості нарахування, сплати та подання звітності з окремих податків і зборів платниками єдиного податку

297.1. Платники єдиного податку звільняються від обов`язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з таких податків і зборів:

1) податку на прибуток підприємств, крім випадків, передбачених абзацами другим і третім підпункту 133.1.1 та підпунктом 133.1.4 пункту 133.1 статті 133 цього Кодексу;

2) податку на доходи фізичних осіб у частині доходів (об`єкта оподаткування), що отримані в результаті господарської діяльності платника єдиного податку першої - четвертої групи (фізичної особи) та оподатковані згідно з цією главою;

3) податку на додану вартість з операцій з постачання товарів, робіт та послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, крім податку на додану вартість, що сплачується фізичними особами та юридичними особами, які обрали ставку єдиного податку, визначену підпунктом 1 пункту 293.3 статті 293 цього Кодексу, а також що сплачується платниками єдиного податку четвертої групи;

4) податку на майно в частині земельного податку за земельні ділянки, що використовуються платниками єдиного податку першої - третьої груп для провадження господарської діяльності (крім діяльності з надання земельних ділянок та/або нерухомого майна, що знаходиться на таких земельних ділянках, в оренду (найм), позичку, на іншому праві користування) та платниками єдиного податку четвертої групи для ведення сільськогосподарського товаровиробництва;

5) рентної плати за спеціальне використання води платниками єдиного податку четвертої групи.

Стаття 298. Порядок обрання або переходу на спрощену систему оподаткування, або відмови від спрощеної системи оподаткування

298.8.1. Сільськогосподарські товаровиробники для переходу на спрощену систему оподаткування або щорічного підтвердження статусу платника єдиного податку подають не пізніше 20 лютого поточного року:

- загальну податкову декларацію з податку на поточний рік щодо всієї площі земельних ділянок, з яких справляється податок (сільськогосподарських угідь (ріллі, сіножатей, пасовищ, багаторічних насаджень), та/або земель водного фонду внутрішніх водойм (озер, ставків та водосховищ), - контролюючому органу за своїм місцезнаходженням (місцем перебування на податковому обліку);

- звітну податкову декларацію з податку на поточний рік окремо щодо кожної земельної ділянки - контролюючому органу за місцем розташування такої земельної ділянки (юридичні особи);

- розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва (юридичні особи) - контролюючим органам за своїм місцезнаходженням та/або за місцем розташування земельних ділянок за формою, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної аграрної політики, за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику;

- відомості (довідку) про наявність земельних ділянок - контролюючим органам за своїм місцезнаходженням та/або за місцем розташування земельних ділянок.

У відомостях (довідці) про наявність земельних ділянок зазначаються дані про кожний документ, що встановлює право власності та/або користування земельними ділянками, у тому числі про кожний договір оренди земельної частки (паю).

298.8.3. Дохід сільськогосподарського товаровиробника, отриманий від реалізації сільськогосподарської продукції власного виробництва та продуктів її переробки (крім підакцизних товарів, за винятком виноматеріалів виноградних (коди згідно з УКТ ЗЕД 2204 29 - 2204 30), вироблених на підприємствах первинного виноробства для підприємств вторинного виноробства, які використовують такі виноматеріали для виробництва готової продукції), включає доходи, отримані від:

- реалізації продукції рослинництва, що вироблена (вирощена) на угіддях, які належать сільськогосподарському товаровиробнику на праві власності або надані йому в користування, а також продукції рибництва, виловленої (зібраної), розведеної, вирощеної у внутрішніх водоймах (озерах, ставках і водосховищах), та продуктів її переробки на власних підприємствах або орендованих виробничих потужностях;

- реалізації продукції рослинництва на закритому ґрунті та продуктів її переробки на власних підприємствах або орендованих виробничих потужностях;

- реалізації продукції тваринництва і птахівництва та продуктів її переробки на власних підприємствах або орендованих виробничих потужностях;

- реалізації сільськогосподарської продукції, що вироблена із сировини власного виробництва на давальницьких умовах, незалежно від територіального розміщення переробного підприємства.

298.8.4. У разі коли у податковому (звітному) році частка сільськогосподарського товаровиробництва становить менш як 75 відсотків, сільськогосподарський товаровиробник - юридична особа сплачує податки у наступному податковому (звітному) році на загальних підставах.

Якщо така частка не перевищує 75 відсотків у зв`язку із виникненням обставин непереборної сили у попередньому податковому (звітному) році, до платника податку в наступному податковому (звітному) році зазначена вимога не застосовується. Такі платники податку для підтвердження статусу платника єдиного податку подають податкову декларацію разом із рішенням Верховної Ради Автономної Республіки Крим, обласних рад про наявність обставин непереборної сили та перелік суб`єктів господарювання, що постраждали внаслідок таких обставин.

Стаття 299. Порядок реєстрації та анулювання реєстрації платників єдиного податку

299.1. Реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.

299.2. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, веде реєстр платників єдиного податку, в якому міститься інформація про осіб, зареєстрованих платниками єдиного податку.

299.10. Реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі:

1) подання платником податку заяви щодо відмови від застосування спрощеної системи оподаткування у зв`язку з переходом на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, - в останній день календарного кварталу, в якому подано таку заяву;

2) припинення юридичної особи (крім перетворення) або припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем відповідно до закону - в день отримання відповідним контролюючим органом від державного реєстратора повідомлення про проведення державної реєстрації такого припинення;

3) у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 та підпунктом 298.8.6 пункту 298.8 статті 298 цього Кодексу;

4) якщо у податковому (звітному) році частка сільськогосподарського товаровиробництва юридичної особи платника єдиного податку четвертої групи становить менш як 75 відсотків;

5) якщо платником єдиного податку четвертої групи не подано податкову звітність, передбачену підпунктом 295.9.1 пункту 295.9 статті 295 та підпунктом 298.8.1 пункту 298.8 статті 298 цього Кодексу;

6) набуття платником податку статусу резидента Дія Сіті - в останній день календарного кварталу, в якому платник податку набув статус резидента Дія Сіті;

7) втрати платником єдиного податку третьої групи статусу електронного резидента (е-резидента).

299.11. У разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб`єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом.

У разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення виїзних документальних перевірок платника єдиного податку четвертої групи невідповідності вимогам підпункту 4 пункту 291.4 та пункту 291.5-1 статті 291 цього Кодексу у податковому (звітному) році або у попередніх періодах, такому платнику за такі періоди нараховуються податки та збори, від сплати яких він звільнявся як платник єдиного податку четвертої групи, та штрафні (фінансові) санкції (штрафи), передбачені главою 11 розділу II цього Кодексу. Такий платник податку зобов`язаний перейти до сплати податків за загальною системою оподаткування, починаючи з наступного місяця після місяця, у якому встановлено таке порушення.

Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 26.12.2011 року №772, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 06.04.2012 року за №510/20823, затверджено Розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва.

З форми Розрахунку вбачається, що частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік, %, розраховується за формулою: рядок 1 / рядок 4 х 100, де: рядок 1 - сума доходу сільськогосподарського товаровиробника, отриманого від реалізації сільськогосподарської продукції власного виробництва, продуктів її переробки; рядок 4 - скоригований дохід сільськогосподарського товаровиробника. У свою чергу рядок 4 дорівнює різниці сум рядка 2 та рядка 3, де: рядок 2 - загальна сума доходу сільськогосподарського товаровиробника, рядок 3 - величина, на яку зменшують загальну суму доходу сільськогосподарського товаровиробника.

У ході виїзної документальної перевірки ТОВ "СВК Україна" контролюючий орган установив, що у 2017 2023 роках той застосовував спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, мав статус сільськогосподарського товаровиробника - платника єдиного податку четвертої групи, у якого частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 %. З метою щорічного підтвердження статусу платника єдиного податку четвертої групи позивач подавав до контролюючого органу розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва.

Згідно з розрахунком частки сільськогосподарського товаровиробництва за 2020 рік, поданим ТОВ "СВК "Україна" для підтвердження статусу платника єдиного податку у 2021 році, загальна сума отриманого доходу (рядок 2) склала 105 750 372,52 грн., скоригований дохід (рядок 4) 105 197 318,52 грн., а частка доходу, отриманого від реалізації сільськогосподарської продукції власного виробництва та продуктів її переробки, 79 630 355 грн. (рядок 1), або 75,70 % (рядок 4).

Натомість за розрахунками відповідача, наведеними в пункті 3.1.1 акту перевірки та в додатку 6.1 до акта перевірки, за 2020 рік загальна сума отриманого доходу (рядок 2) склала 105 755 001, 75 грн., скоригований дохід (рядок 4) 105 201 947, 75 грн., а частка доходу, отриманого від реалізації сільськогосподарської продукції власного виробництва та продуктів її переробки, 74 143 613, 12 грн. (рядок 1), або 70,48 % (рядок 4).

Таким чином контролюючий орган під час проведення виїзної документальної перевірки виявив невідповідність позивача як платника єдиного податку четвертої групи вимогам підпункту 4 пункту 291.4 статті 291 ПК України у 2020 році. Щодо податкових періодів 2017 2019, 2021 2023 років, то таких порушень контролюючий орган не встановив.

У зв`язку з цим контролюючий орган на підставі абзацу 2 пункту 299.11 статті 299 ПК України нарахував позивачу податок на прибуток підприємств за 2021 рік, від сплати якого позивач був звільнений у цей період як платник єдиного податку четвертої групи, а також наклав на нього штрафи, передбачені пунктом 120.1 статі 120 ПК України, за неподання податкових декларацій з цього податку, про що прийняв оскаржувані податкові повідомлення-рішення.

Позивач стверджує, що контролюючий орган неправильно застосував норму абзацу 2 пункту 299.11 статті 299 ПК України, оскільки під час перевірки не було встановлено одночасної невідповідності платника податків як вимогам підпункту 4 пункту 291.4 ПК України, так і пункту 291.5-1 статті 291 ПК України.

Суд зазначає, що приписи підпункту 4 пункту 291.4 і пункту 291.5-1 статті 291 ПК України є самостійними умовами, при недотриманні яких суб`єкт господарювання не може бути платником єдиного податку четвертої групи. При цьому, суб`єкт господарювання для перебування на четвертій групі спрощеної системи оподаткування зобов`язаний одночасно відповідати як вимогам, встановленим підпунктом 4 пункту 291.4 статті 291 ПК України, так і умовах, наведеним в пункті 291.5-1 статті 291 ПК України.

Аналіз приписів підпункту 4 пункту 291.4 та пункту 291.5-1 статті 291 ПК України свідчить, що законодавцем встановлена можливість перебування платником єдиного податку лише у разі дотримання одночасно встановленим вимогам у попередньому податковому (звітному) періоді з врахуванням виду сільськогосподарської діяльності, від провадження якого отримується дохід, а також відсутності податкового боргу станом на 1 січня базового (звітного) року. До того ж, частка доходу, яка зазначена в пункті 291.5-1 статті 291 ПК України, вираховується виключно від частки сільськогосподарського товаровиробництва, яка не може бути меншою 75 відсотків (пп. 4 п.291.4 ст.291 ПК України).

У разі недотримання будь-якої вимоги, встановленої підпунктом 4 пункту 291.4 і пунктом 291.5-1 статті 291 ПК України, суб`єкт господарювання не може бути платником єдиного податку четвертої групи, а відповідно до вимог абзацу 2 пункту 299.11 статті 299 ПК України платнику за такі періоди нараховуються податки та збори, від сплати яких він звільнявся як платник єдиного податку четвертої групи, та штрафні (фінансові) санкції (штрафи), передбачені главою 11 розділу II цього Кодексу. Ця норма не передбачає обов`язку для контролюючого органу щодо прийняття попередньо рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку четвертої групи.

Такий висновок узгоджується із правовою позицією, наведеною у постанові Верховного Суду від 20.07.2023 року у справі №300/1673/19, яка прийнята в розвиток висновків Верховного Суду у постановах від 26.01.2022 року у справі №560/323/20, від 27.04.2023 року у справі №580/2475/19.

Тож встановлена контролюючим органом під час проведення виїзної документальної перевірки ТОВ "СВК Україна" невідповідність його у 2020 році вимогам підпункту 4 пункту 291.4 статті 291 ПК України (частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній рік є меншою, ніж 75 %) є самостійною підставою для застосування контролюючим органом вимог абзацу 2 пункту 299.11 статті 299 ПК України, і як наслідок - для нарахування податку на прибуток підприємств, від сплати якого він звільнявся як платник єдиного податку, та накладення штрафів за порушення податкового законодавства.

У ході судового розгляду позивач не заперечував висновки контролюючого органу про завищення у 2020 році показників сум доходу, отриманого від реалізації сільськогосподарської продукції власного виробництва та продуктів її переробки, та про заниження загальної суми доходу, що за розрахунками відповідача призвело до недотримання 75-відстокового критерію частки сільськогосподарського товаровиробництва як умови застосування платником єдиного податку спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності у 2021 році, та не оспорював виконаний відповідачем перерахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва за 2020 рік, наведений в п.3.1.1 акту перевірки та у додатку 6.1 до акту перевірки.

Також позивач не оспорював розрахунки об`єкту оподаткування податком на прибуток, визначеного контролюючим органом відповідно до пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України на підставі даних бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування товариства за 2021 рік в сумі 68 452 323 грн., а також розмір донарахованого йому податкового зобов`язання з податку на прибуток підприємств за 2021 рік в сумі 12 321 418 грн.

У спірних правовідносинах суд не встановив підстав для застосування правил вирішення конфлікту інтересів між платником податків і контролюючим органом, наведених у пп.4.1.4 п.4.1 ст.4, п.56.21 ст.56 ПК України.

Суд визнає податкове повідомлення-рішення "Р" №1 від 27.12.2024 року правомірним та відмовляє у задоволенні позову про його скасування.

Щодо податкового повідомленнярішення форми "ПС" №1 від 27.12.2024 року, то ним до ТОВ "СВК Україна" застосовано штрафи на підставі п.120.1 ст.120 ПК України за неподання податкових декларацій з податку на прибуток підприємств за І квартал 2021 року, півріччя 2021 року, ІІІ квартали 2021 року, за 2021 рік, що загалом склало 1360 грн. (340 грн. х 4).

Статтею 120 ПК України передбачена відповідальність за неподання або несвоєчасне подання податкової звітності або невиконання вимог щодо внесення змін до податкової звітності.

Так, згідно з пунктом 120.1 статті 120 ПК України неподання (крім випадків, якщо податкова декларація не подається відповідно до пункту 49.2 статті 49 цього Кодексу) або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов`язаними нараховувати і сплачувати податки та збори, платежі, контроль за сплатою яких покладено на контролюючі органи, податкових декларацій (розрахунків), а також іншої звітності, обов`язок подання якої до контролюючих органів передбачено цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 340 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке порушення, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

У статті 49 ПК України наведені такі правила подання податкової декларації до контролюючих органів:

49.1. Податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

49.2. Платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є. Цей абзац застосовується до всіх платників податків, в тому числі платників, які перебувають на спрощеній системі оподаткування обліку та звітності.

49.18. Податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює:

49.18.2. календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя);

49.18.3. календарному року, крім випадків, передбачених підпунктом 49.18.4 цього пункту - протягом 60 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року;

49.18.6. календарному року для платників податку на прибуток (у тому числі платників частини чистого прибутку (доходу)), для податкової декларації (у тому числі розрахунку частини чистого прибутку (доходу), дивідендів на державну частку), яка розраховується наростаючим підсумком за рік, - протягом 60 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року.

49.19. Якщо податкова декларація за квартал, півріччя, три квартали або рік розраховується наростаючим підсумком на підставі показників базових податкових періодів, з яких складаються такі квартал, півріччя, три квартали або рік (без урахування авансових внесків), згідно з відповідним розділом цього Кодексу, зазначена податкова декларація подається у строки, визначені пунктом 49.18 цієї статті для такого базового звітного (податкового) періоду, крім податкової декларації з податку на прибуток та розрахунку частини чистого прибутку (доходу), дивідендів на державну частку, які розраховуються наростаючим підсумком за рік.

Згідно з пунктом 137.4 статті 137 ПК України податковими (звітними) періодами для податку на прибуток підприємств, крім випадків, передбачених пунктом 137.5 цієї статті, є календарні: квартал, півріччя, три квартали, рік. При цьому податкова декларація розраховується наростаючим підсумком. Податковий (звітний) період починається з першого календарного дня податкового (звітного) періоду і закінчується останнім календарним днем податкового (звітного) періоду, крім:

137.4.1. виробників сільськогосподарської продукції, які можуть обрати річний податковий (звітний) період, який починається з 1 липня минулого звітного року і закінчується 30 червня поточного звітного року.

Для цілей оподаткування податком на прибуток до підприємств, основною діяльністю яких є виробництво сільськогосподарської продукції, належать підприємства, дохід яких від продажу сільськогосподарської продукції власного виробництва за попередній податковий (звітний) рік перевищує 50 відсотків загальної суми доходу;

137.4.2. у разі якщо особа ставиться на облік контролюючим органом як платник податку протягом податкового (звітного) періоду, перший податковий (звітний) період розпочинається з дати, на яку припадає початок такого обліку, і закінчується останнім календарним днем такого податкового (звітного) періоду;

137.4.3. якщо платник податку ліквідується (у тому числі до закінчення першого податкового (звітного) періоду), останнім податковим (звітним) періодом вважається період, на який припадає дата ліквідації.

Пунктом 137.5 статті 137 ПК України передбачено, що річний податковий (звітний) період встановлюється для таких платників податку:

а) платників податку, які зареєстровані протягом звітного (податкового) року (новостворені), що сплачують податок на прибуток на підставі річної податкової декларації за період діяльності у звітному (податковому) році;

б) виробників сільськогосподарської продукції;

в) платників податку, у яких річний дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за показниками Звіту про фінансові результати (Звіту про сукупний дохід), за попередній річний звітний період, не перевищує 40 мільйонів гривень. При цьому до річного доходу від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначеного за показниками Звіту про фінансові результати (Звіту про сукупний дохід), включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи;

г) фізичних осіб - підприємців, у тому числі таких, які обрали спрощену систему оподаткування, та фізичних осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, щодо виплачених нерезиденту доходів (прибутків) із джерелом їх походження з України, що оподатковуються в порядку, визначеному пунктом 141.4 статті 141 цього Кодексу;

ґ) суб`єктів господарювання юридичних осіб, які обрали спрощену систему оподаткування, щодо виплачених нерезиденту доходів (прибутків) із джерелом їх походження з України, що оподатковуються в порядку, визначеному пунктом 141.4 статті 141 цього Кодексу;

д) суб`єктів господарювання юридичних осіб, які обрали спрощену систему оподаткування, щодо отриманого скоригованого прибутку контрольованої іноземної компанії, що оподатковується в порядку, визначеному статтею 39-2 та цим розділом.

У ході перевірки контролюючий орган визнав позивача платником податку на прибуток підприємств у 2021 році та встановив невиконання ним обов`язку з подання податкових декларацій щодо цього податку за 4 податкових періоди у 2021 році, а саме за квартал, півріччя, три квартали, рік.

Суд зазначає, що відповідно до правил пункту 49.18 статті 49 ПК України граничний термін подання податкової декларації з податку на прибуток підприємств за І квартал 2021 року припав на 10 травня 2021 року, за півріччя 2021 року на 9 серпня 2021 року, за ІІІ квартали 2021 року на 9 листопада 2021 року, за 2021 рік на 1 березня 2022 року.

Між тим, на території України з 12.03.2020 року по 30.06.2023 року діяв карантин, встановлений з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, а з 24.02.2022 року діє воєнний стан, введений Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року.

Пунктом 52-1 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України установлено, що за порушення податкового законодавства, вчинені протягом періоду з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), штрафні санкції не застосовуються, крім санкцій за:

- порушення вимог до договорів довгострокового страхування життя чи договорів страхування в межах недержавного пенсійного забезпечення, зокрема страхування додаткової пенсії;

- відчуження майна, що перебуває у податковій заставі, без згоди контролюючого органу;

- порушення вимог законодавства в частині: обліку, виробництва, зберігання та транспортування пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів; цільового використання пального, спирту етилового платниками податків; обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками; здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального; здійснення суб`єктами господарювання операцій з реалізації пального або спирту етилового без реєстрації таких суб`єктів платниками акцизного податку; порушення нарахування, декларування та сплати податку на додану вартість, акцизного податку, рентної плати.

Воднораз, пунктом 69 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України установлено, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року №2102-IX, справляння податків і зборів здійснюється з урахуванням особливостей, визначених у цьому пункті.

Згідно з підпунктом 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України у разі відсутності у платника податків можливості своєчасно виконати свій податковий обов`язок щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, подання звітності та/або документів (повідомлень), у тому числі передбачених статтями 39 і 39-22, пунктом 46.2 статті 46 цього Кодексу, реєстрації у відповідних реєстрах податкових або акцизних накладних, розрахунків коригування, подання електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового тощо, платники податків звільняються від передбаченої цим Кодексом відповідальності з обов`язковим виконанням таких обов`язків протягом шести місяців після припинення або скасування воєнного стану в Україні.

Платники податків, які мають можливість своєчасно виконувати податкові обов`язки, звільняються від відповідальності за несвоєчасне виконання таких обов`язків щодо:

- подання звітності, у тому числі передбаченої пунктом 46.2 статті 46 цього Кодексу, за звітні (податкові) періоди - 2021 рік (для звітності, що подається за річний звітний (податковий) період), граничний термін подання якої припадає на період починаючи з 24 лютого до 1 червня 2022 року, I квартал 2022 року (для звітності, що подається за квартальний звітний (податковий) період) та звітності за лютий - травень 2022 року (для звітності, що подається за місячний звітний (податковий) період), за умови подання такої звітності до контролюючого органу не пізніше 20 липня 2022 року.

Отже, суд дійшов до висновку, що за неподання або несвоєчасне подання податкової звітності, граничний термін подання якої припадав на період з 01.03.2020 року по 24.02.2022 року, штрафні санкції, передбачені пунктом 120.1 статті 130 ПК України, не застосовуються з огляду на норму пункту 52-1 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України.

Для позивача як для платника податку на прибуток підприємств - виробника сільськогосподарської продукції у 2021 році мав бути встановлений річний податковий (звітний) період, а граничний строк подання такої декларації до 01.03.2022 року.

Позивач, який мав можливість своєчасно виконувати податкові обов`язки і в 2021 році повинен був сплачувати податок на прибуток підприємств на загальних підставах, не подав таку податкову декларацію у строк, установлений підпунктом 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України (до 20.07.2022 року), тож повинен нести відповідальність, передбачену пунктом 120.1 статті 120 ПК України, за неподання податкової декларації з податку на додану вартість за 2021 рік - у вигляді накладення штрафу в розмірі 340 грн.

Таким чином, відповідач у податковому повідомленнірішенні форми "ПС" №1 від 27.12.2024 року протиправно завищив розмір штрафу на 1020 грн. (1360 грн. 340 грн.). Тому в цій частині оскаржуване рішення підлягає скасуванню.

Згідно з частинами 1, 3 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до підпункту 1 пункту 3 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано юридичною особою, встановлюється ставка судового збору 1, 5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (частина 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір").

Згідно з Законом України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 1 січня 2025 року становить 3028 грн.

Позивач у позові заявив вимоги майнового характеру про визнання протиправними та скасування 2 податкових повідомлень-рішень на загальну суму 12 322 778 грн.

Розмір ставки судового збору за подання до суду цього позову становить 1,5 % від ціни позову, але не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 30280 грн. Враховуючи, що позовна заява подана до суду через підсистему Електронний суд ЄСІТС, то відповідно до частини 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" розмір судового збору на неї становить 24224 грн. (30280 грн. х 0,8). Позивач сплатив судовий збір в сумі 30280 грн., тобто зайво сплатив 6056 грн.

Суд задовольнив позовні вимоги частково на суму 1020 грн. Тому на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача слід стягнути понесені ним судові витрати на сплату судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що становить 0,20 грн. ((1020 грн. х 24 224 грн.) : 12 322 778 грн.).

Кошти зайво сплаченого судового збору можуть бути повернуті позивачу з державного бюджету за його клопотанням та за ухвалою суду.

Керуючись статтями 9, 90, 139, 242-246, 250, 251, 255, 295 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "СВК Україна" задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Кіровоградській області форми "ПС" №1 від 27.12.2024 року в частині застосування штрафу в розмірі 1020 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю "СВК Україна" судові витрати на сплату судового збору в сумі 0,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Кіровоградській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду у 30-денний строк, установлений статтею 295 КАС України.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду О.А. ЧЕРНИШ