Справа № 580/100/25
Суддя: Штульман Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2025-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/100/25
УХВАЛА

03 вересня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Штульман І.В.

суддів: Кобаля М.І.,

Черпака Ю.К.,

при секретарі: Красновій О.Р.,

за участю: Лещишина Н.А. ,- представника позивача; Шевченка О.М.,- представника Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, -

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представників позивача ОСОБА_2 - адвокатів Дяченко Марини Ігорівни та Лещишина Назара Андрійовича про витребування з Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України оригіналів довідки та наявних матеріалів, що стали підставою для прийняття рішення про заборону в`їзду в Україну громадянину Російської Федерації ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час розгляду апеляційної скарги представника позивача ОСОБА_2 - адвоката Дяченко Марина Ігорівна на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2025 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

06 січня 2025 року, через підсистему «Електронний суд», представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Дяченко М.І. звернулася в Черкаський окружний адміністративний суд з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі - відповідач-1), Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України (далі - відповідач-2) про:

- визнання протиправним та скасування рішення (постанову) Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про заборону в`їзду в Україну громадянину Російської Федерації ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідка на постійне проживання № НОМЕР_1 від 28 березня 2024 року;

- визнання протиправним та скасування рішення ІНФОРМАЦІЯ_2 від 23 листопада 2024 року про відмову у перетинанні державного кордону України громадянину Російської Федерації ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ).

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2025 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено повністю.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що постанова від 31 жовтня 2024 року №18326-2024 про заборону в`їзду в ОСОБА_5 прийнята на підставі частини першої статті 13 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" від 22 вересня 2011 року №3773-VI (далі - Закон №3773-VI), тобто в інтересах забезпечення національної безпеки України або охорони громадського порядку, або боротьби з організованою злочинністю; якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні. Тобто рішення про заборону в`їзду в Україну прийнято на підставі обґрунтованого звернення уповноваженого органу, а позивачем недоведене протилежного.

Не погоджуючись із рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2025 року, представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Дяченко М.І. (надалі - апелянт) звернулася з апеляційною скаргою, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм права, неповне з`ясування всіх обставин справи та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2025 року та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник апелянта зазначає, що рішення про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства повинно містити відомості, що обґрунтовують необхідність прийняття рішення про заборону в`їзду, зокрема, обставини, що є підставою для прийняття рішення про заборону в`їзду. Водночас, жодний з відповідачів так і не пояснив, яке саме діяння, що суперечить інтересам боротьби зі злочинністю вчинив позивач. Крім того, представник апелянта звертає увагу, що у дорученні Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України від 05 листопада 2024 року та прийнятому 23 листопада 2024 року рішенні ІНФОРМАЦІЯ_2 не зазначено, у чому саме полягають діяння, які є підставою для прийняття рішення про заборону в`їзду, обставини і характер вчинення особою діяння, а ймовірні припущення про можливе вчинення протиправного діяння позивачем ОСОБА_6 не може бути підставою для заборони йому в`їзду в Україну. Запевняє суд, що ОСОБА_7 жодного протиправного діяння він не скоював, невиконаних рішень суду або рішень органів державної влади, уповноважених накладати адміністративні стягнення, не має. Стверджує, що ОСОБА_7 також не має невиконаних майнових зобов`язань перед державою, фізичними або юридичними особами, він з 1994 року постійно проживав зі своєю сім`єю в місті Христинівка Черкаської області. Апелянт зазначає, що позивач ОСОБА_7 у 1999 році отримав повну загальну середню освіту, закінчивши загальноосвітню школу I-III ступенів №1 ім.О.Є. Корнійчука міста Христинівки Черкаської області, проживав за адресою: АДРЕСА_1 . і документувався посвідками на постійне проживання, остання з яких була ним отримана 26 березня 2024 року (№900091014, орган шо видав 3501, дата закінчення строку дії 27.03.2034 р.). Також представник позивача зазначає, що ОСОБА_7 має цивільну дружину ОСОБА_8 , яка є громадянкою України та проживає на території України, однак при прийняті оспорюваного рішення це не було прийнято до уваги.

Представники відповідачів, кожен окремо, подали до апеляційного суду письмові відзиви на апеляційну скаргу, зазначивши, що рішення суду першої інстанції прийнято у відповідності до вимог законодавства, а апеляційна скарга представника позивача є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Колегією суддів досліджено матеріали справи та встановлено, що в матеріалах справи міститься лист Управління стратегічних розслідувань в Черкаській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України від 13 грудня 2024 року №73173/122-2024 адресований адвокату Дяченко М.І., яким повідомлено, що матеріали стосовно заборони в`їзду в Україну громадянину Російської Федерації ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , мають гриф обмеженого доступу «Таємно», в зв`язку з чим надати їй такі документи не має можливості.

29 травня 2025 року адвокат Дяченко М.І. заявила клопотання про витребування з Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України оригіналів довідки та наявних матеріалів, що стали підставою для прийняття рішення про заборону в`їзду в Україну громадянину Російської Федерації ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , - для дослідження вказаних доказів судом. Вказане клопотання мотивоване тим, що оспорювана постанова від 31 жовтня 2024 року №18326-2024 про заборону в`їзду в Україну прийнята Департаментом стратегічних розслідувань Національної поліції України на підставі довідки та наявних матеріалів стосовно позивача ОСОБА_2 . У постанові №18326-2024 зазначено, що перевіркою отриманої в законному порядку інформації встановлено, що з метою легалізації на територію України має наміри прибути громадянин Російської Федерації ОСОБА_7 , з метою вчинення тяжких або особливо тяжких злочинів у складі організованої злочинної групи, яка сформована на етнічній основі. Також вказано, що ОСОБА_7 негативно впливає на криміногенну обстановку на території Черкаської області, його дії суперечать інтересам боротьби з організованою злочинністю. Представник позивача ОСОБА_2 - адвокатів Дяченко М.І. у своєму клопотанні відмічає, що Департаментом стратегічних розслідувань Національної поліції України не вказано обставини, що слугували підставою для прийняття рішення про заборону в`їзду, які положення законів чи нормативно-правових актів України порушено її довірителем. Адвокат Дяченко М.І. стверджує, що вказане клопотання вона заявляла і в суді першої інстанції, який відмовив у його задоволенні, а відповідачі не надають матеріали необхідні для всебічного та об`єктивного розгляду цієї справи, посилаючись, що такі мають гриф обмеженого доступу «Таємно». Оскільки судом першої інстанції не досліджувались докази, які покладені в основу оскаржуваного рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2025 року, представники позивача ОСОБА_2 - адвокати Дяченко М.І. та Лещишин Н.А., кожен окремо, вимагають дослідження всіх документів, що стали підставою для прийняття рішення про заборону в`їзду громадянину Російської Федерації ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доручення прикордонній службі.

ОСОБА_9 ,- представник Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, не заперечує проти задоволення клопотання представників позивача.

З матеріалів справи вбачається, що рішення Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про заборону в`їзду в Україну громадянину Російської Федерації ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідка на постійне проживання № НОМЕР_1 від 28 березня 2024 року, прийнято на підставі інформації, яка міститься в Управлінні стратегічних розслідувань в Черкаській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України.

Проте, в матеріалах справи №580/100/25 відсутні документи, які б підтверджували чи спростовували наявність інформації відповідача-2 щодо входження ОСОБА_2 ( ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , до організованої злочинної групи, яка сформована на етнічній основі, вчинення вказаною групою тяжких або особливо тяжких злочинів, негативний вплив ОСОБА_2 на криміногенну обстановку на території Черкаської області.

Відповідно до частини четвертої статті 9 КАС України суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Згідно частини третьої статті 77 КАС України докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

За правилами частини третьої статті 90 КАС України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності.

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду звертає увагу, що за правилами частини дев`ятої статті 79 КАС України копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

З копії рішенням Христинівського районного суду Черкаської області від 24 квітня 2000 року вбачається, що ним встановлено той факт, що сім`я ОСОБА_10 , в тому числі ОСОБА_3 , постійно проживають в місті Христинівка Черкаської області з 1994 року.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне для повного та всебічного розгляду апеляційної скарги задовольнити клопотання представників позивача ОСОБА_2 - адвокатів Дяченко Марини Ігорівни та Лещишина Назара Андрійовича і витребувати з Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України оригінали довідки та наявних матеріалів, що стали підставою для прийняття рішення про заборону в`їзду в Україну громадянину Російської Федерації ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ).

Керуючись статтями 9, 77, 79, 90, 248, 311, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В :

Клопотання представників позивача ОСОБА_2 - адвокатів Дяченко Марини Ігорівни та Лещишина Назара Андрійовича - задовольнити.

Витребувати з Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України оригінали довідки та наявних матеріалів, що стали підставою для прийняття рішення про заборону в`їзду в Україну громадянину Російської Федерації ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ).

Установити строк для подання витребуваної інформації і документів до 01 жовтня 2025 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя І.В. Штульман

Судді: М.І. Кобаль

Ю.К. Черпак