Справа № 761/22449/24
Суддя: Штульман Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2025-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Штульман І.В.,

суддів: Ключковича В.Ю.,

Кузьменка В.В.,

при секретарі Красновій О.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, згідно статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 06 січня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві про визнання протиправною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

У червні 2024 року в Шевченківський районний суд міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві про визнання протиправною та скасування постанови від 04 червня 2024 року №15/4833, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 155 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КупАП) у виді штрафу у розмірі 153,00 грн та закриття справи за відсутністю у його діях події та складу правопорушення.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 06 січня 2025 року адміністративний позов задоволено.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що спірна постанова винесена уповноваженою особою без повного з`ясування обставин справи, за відсутності належних доказів та посилань на порушення ОСОБА_1 положень Типового договору або Закону України «Про захист прав споживачів», які зобов`язували позивача ОСОБА_1 здійснювати звірку фактичних розрахунків зі споживачем ОСОБА_2 (не провів перерахунок коштів за фактичне споживання газу), що свідчить про недоведення відповідачем наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 155 КУпАП.

Не погоджуючись із рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 06 січня 2025 року, Головне управління Держпродспоживслужби в м. Києві подало апеляційну скаргу, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове судове рішення про відмову у задоволені адміністративного позову.

Апеляційна скарга Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві обґрунтована тим, що акт перевірки - це носій доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб`єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу. Тобто, докази порушень, що зафіксовані за результатами проведення позапланового заходу, зазначені в складеному акті від 10 травня 2024 року №1256-1, є достатньою доказовою інформацією, яка у своїй сукупності дає змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України). На думку апелянта, Шевченківським районним судом міста Києва залишився поза увагою той факт, що притягненню до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 передував належний та вчинений у відповідності до вимог чинного законодавства суб`єктом владних повноважень позаплановий захід (перевірка) Дочірнього підприємства «КИЇВГАЗЕНЕРДЖИ» (далі - ДП «КИЇВГАЗЕНЕРДЖИ») за адресою: м. Київ, вул. М. Бойчука, 4-Б, на підставі звернення гр. ОСОБА_3 . За результатами перевірки 10 травня 2024 року стосовно директора ДП «КИЇВГАЗЕНЕРДЖИ» ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення №14 - допустив порушення підпункту 7 пункту 5 Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам. Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру підприємств, установ, організацій ОСОБА_1 є директором ДП «КИЇВГАЗЕНЕРДЖИ», а відтак відноситься до переліку осіб, визначених частиною першою статті 155 КУпАП, та може бути суб`єктом правопорушення.

Позивачем ОСОБА_4 подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін та зазначає, що ДП «КИЇВГАЗЕНЕРДЖИ» не допущено недоліків у виконанні робіт (наданні послуги) щодо постачання споживачу природного газу. Стан розрахунків між ДП «КИЇВГАЗЕНЕРДЖИ» та споживачем не є недоліком у виконаній роботі, та не повинен бути предметом перевірки органу контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів.

Державний контроль за станом виконання ДП «КИЇВГАЗЕНЕРДЖИ» інших, ніж визначено в частині третій статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», умов «Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам» відповідно по положень пунктів 11-12 частини першої статі 17 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП)» належить саме до компетенції вказаного державного органу.

За змістом частини першої статті 309 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

За приписами частини другої статті 309 КАС України у виняткових випадках апеляційний суд за клопотанням сторони та з урахуванням особливостей розгляду справи може продовжити строк розгляду справи, але не більш як на п`ятнадцять днів, про що постановляє ухвалу.

Згідно з частиною четвертою статті 9 КАС України суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі.

Пунктом 1 статті 6, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року, Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод закріплено право вирішення спірного питання упродовж розумного строку.

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду з метою забезпечення повного та всебічного розгляду справи, а також прийняття законного та обґрунтованого рішення з дотриманням процесуальних прав усіх учасників судового процесу, дійшла висновку про наявність підстав для продовження строку розгляду апеляційної скарги на розумний строк.

Позивач, будучи повідомленими належним чином і достовірно знаючи про день, час та місце апеляційного розгляду справи, свого представника у судове засідання не направив, причини неявки апеляційний суд не повідомив, клопотань про відкладення апеляційного розгляду суду не заявляв, в зв`язку з чим апеляційний суд ухвалив рішення провадити апеляційний розгляд у його відсутність.

Відповідач, будучи повідомленими належним чином і достовірно знаючи про день, час та місце апеляційного розгляду справи, свого представника у судове засідання не направив, надіслав на адресу Шостого апеляційного адміністративного суду заяву про розгляд справи №761/22449/24 заяву зазначивши, що через відсутність кадрів наявне велике навантаження на Управління правового забезпечення просив апеляційний суд розглянути справу за відсутністю представника апелянта, в зв`язку із чим апеляційний суд ухвалив рішення провадити апеляційний розгляд у відсутність представника Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві.

Відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції установлено, і це підтверджується матеріалами справи, що до Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві із письмовою скаргою за вх-№М-1061 від 18 квітня 2024 року звернулась гр. ОСОБА_5 у якій зазначила про порушення ДП «КИЇВГАЗЕНЕРДЖИ» її прав як споживача житлово-комунальних послуг.

Головним управлінням Держпродспоживслужби в м. Києві було підготовлено лист до Держпродспоживслужби щодо надання погодження від 06 квітня 2024 року №06.4/4116 на проведення позапланового заходу (перевірки) ДП «КИЇВГАЗЕНЕРДЖИ» за адресою: м. Київ, вул. М. Бойчука, 4- Б, на підставі звернення гр. ОСОБА_3

23 квітня 2024 року за №15.1.2-6/8420 від Держпродспоживслужби, відповідно до абзацу п`ятого частини першої статті 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», надійшло погодження (а.с.11).

Головним управлінням Держпродспоживслужби в м. Києві було підготовлено наказ про проведення позапланового заходу від 07 травня 2024 року №1256 та направлення на проведення заходу від 07 травня 2024 року №170-1256. Вказане направлення від 07 травня 2024 року №170-1256 отримала уповноважена особа суб`єкта господарювання, що підтверджується відповідним підписом, і спеціалістами Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві було проведено позапланову перевірку.

З матеріалів справи вбачається, що за результатами проведення позапланового заходу було складено Акт від 10 травня 2024 року №1256-1 в якому зазначено, що: «Під час розгляду та проведення перевірки з питань викладених у зверненні гр. ОСОБА_3 (вх-№1061 від 16 квітня 2024 року) ДП «КИЇВГАЗЕНЕРДЖИ», на підставі наказу №1256 від 17 травня 2024 року, встановлено порушення:

1. підпункту 7 пункту 5 Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, а саме: споживач має право проводити звіряння фактичних розрахунків з підписанням відповідного акта, що не було зроблено суб`єктом господарювання;

2. пункту 5 частини другої статті 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» - претензії та скаргу ОСОБА_3 не розглянуто у визначені законодавством строки і не проведені відповідні перерахунки (переплати ) за надані послуги.

3. пункту 5 частини третьої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», яким визначено у разі порушення умов договору про виконання робіт (надання послуг) та у разі виявлення недоліків у виконанні роботи (надання послуг) споживач має право на свій вибір вимагати реалізації інших прав, що передбачені чинним законодавством на день укладання договору».

10 травня 2024 року Головним управлінням Держпродспоживслужби в м. Києві за результатами проведеного заходу, складено протокол №14 про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 155 КУпАП,- стосовно директора ДП «КИЇВГАЗЕНЕРДЖИ» ОСОБА_1 за порушення підпункту 7 пункту 5 Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам (а.с.19).

04 червня 2024 року за результатами розгляду матеріалів справи щодо ОСОБА_1 протоколу №14 про адміністративне правопорушення від 10 травня 2024 року, Головним управлінням Держпродспоживслужби в м. Києві винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення №15/4833 та накладено на позивача штраф у розмірі 153,00 грн (а.с.24-25).

З постанови по справі про адміністративне правопорушення №15/4833 від 04 травня 2024 року вбачається, що заступник начальника Головного управління Держпродспоживслужби у м. Києві Токайчук Анатолій Петрович, розглянувши протокол №14 про адміністративне правопорушення від 10 травня 2024 року щодо ОСОБА_1 , - директора ДП «КИЇВГАЗЕНЕРДЖИ», встановив, що 10 травня 2024 року о 14 год 40 хв у приміщенні ДП «КИЇВГАЗЕНЕРДЖИ» за адресою: м. Київ, вул. Михайла Бойчука, буд.4-Б, директор вказаного підприємства ОСОБА_1 порушив вимоги підпункту 7 пункту 5 Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року №2500, а саме: не провів звіряння фактичних розрахунків зі споживачем ОСОБА_2 (не провів перерахунок коштів за фактичне споживання газу), що зазначено у Акті №1256-1 від 10 травня 2024 року.

При розгляді матеріалів справи встановлені ознаки правопорушення, передбачені частиною першою статті 155 КУпАП, за яке передбачена відповідальність у виді штрафу в розмірі від одного до десяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян. На підставі викладеного на ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 153,00 грн.

Позивач вважає постанову неправомірною, в звязку з чим звернувся в суд з цим позовом.

Відповідно до положень частини другої статті 19 Конституції України, пункту 1 частини другої статті 2 та частини першої статті 7 КАС України, суд при вирішенні справи повинен керуватися принципом законності, відповідно до якого має перевіряти чи діяли органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи лише на підставі закону, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою цієї статті визначено, що у адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Згідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена чинним законодавством.

Задовольняючи адміністративний позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не довів суду належними та допустимими доказами наявність в діях позивача складу правопорушення передбаченого частиною статті 155 КУпАП.

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 155 КУпАП України порушення правил торгівлі, виконання робіт і надання послуг працівниками торгівлі, громадського харчування та сфери послуг, громадянами, які займаються підприємницькою діяльністю, тягне за собою накладення штрафу від одного до десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого частиною першою статті 155 КУпАП, полягає у порушенні правил торгівлі, виконання робіт і надання послуг працівниками торгівлі, громадського харчування та сфери послуг, громадянами, які займаються підприємницькою діяльністю.

Суб`єктивна сторона правопорушень характеризується наявністю вини як у формі умислу так і у формі необережності (частина перша статті 155 КУпАП), у формі умислу (частина друга статті 155 КУпАП).

Суб`єктами правопорушень можуть бути як посадові особи, так і фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності та працівники торгівлі, громадського харчування та сфери послуг.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру підприємств установ організацій, позивач ОСОБА_1 є директором ДП «КИЇВГАЗЕНЕРДЖИ», а відтак відноситься до переліку осіб, визначених частиною першою статті 155 КУпАП та може бути суб`єктом вказаного правопорушення.

Відповідно до статті 244-4 КУпАП Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, розглядає справи про адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням законодавства про захист прав громадян-споживачів (статті 155). Від імені центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право: - керівник центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, його заступники, а також інші уповноважені керівником посадові особи цього органу; - керівник органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим у справах захисту прав споживачів та його заступники.

Згідно статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 245 КУпАП передбачає, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно положень частини першої статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення. Постанова повинна містити: - найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; - дату розгляду справи; - відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; - опис обставин, установлених під час розгляду справи; - зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Згідно підпункту 7 пункту 5.1. Розділу V Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30 вересня 2015 року №2500, споживач має право проводити звіряння фактичних розрахунків з підписанням відповідного акта.

Відповідно до статті 252 КАС України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (статті 7 КУпАП).

В спірній постанові відповідача №15/4833 від 04 червня 2024 року вказано, що позивачем ОСОБА_1 порушено вимоги підпункту 7 пункту 5 Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам (затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року №2500), а саме позивач не провів звіряння фактичних розрахунків зі споживачем ОСОБА_2 (не провів перерахунок коштів за фактичне споживання газу), що зазначено у Акті №1256-1 від 10 травня 2024 року.

Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам, затверджений постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30 вересня 2015 року №2500, не містить підпункту 7 пункту 5, а лише Розділ V пункт 5.1., який регулює право виключно споживача проводити звіряння фактичних розрахунків з підписанням відповідного акта.

Підпункт 7 пункту 5.1. Розділу V Типового договору не встановлює будь-яких обов`язків для постачальника (ДП ««КИЇВГАЗЕНЕРДЖИ»), в даному випадку позивача, здійснювати перерахунок коштів за фактичне споживання газу та проведення звірки фактичних розрахунків зі споживачем, як про це зазначено у оспорюваній постанові №15/4833.

Судом першої інстанції встановлено, що під час перевірки підприємством до матеріалів перевірки надано, разом із поясненнями від 10 травня 2024 року №77/01, копії листів-відповідей від 23 серпня 2022 року №794/19-01 та від 11 квітня 2024 року №264/19-01 на звернення ОСОБА_3 , відповідно, від 27 липня 2022 року та від 09 липня 2024 року. Лише ці звернення ОСОБА_3 наводить у своєму зверненні до контролюючого органу.

Як вбачається із змісту заяв ОСОБА_3 від 27 липня 2022 року та від 09 квітня 2024 року, у своїх зверненнях вона питання про проведення звірки фактичних даних не порушувала, як споживач, а у своїх заявах від 27 липня 2022 року та від 09 квітня 2024 року лише просила повернути їй сплачені нею добровільно 11 квітня 2022 року кошти, що було встановлено після корегування Оператором газорозподільних мереж (АТ «Київгаз») об`ємів спожитого газу за її повідомленням від 30 квітня 2022 року, на зазначені звернення споживач ОСОБА_3 отримала відповіді.

Відповідно до положень частини третьої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» орган, що здійснює повноваження щодо захисту справ споживачів, має правові засади для перевірки та захисту прав споживачів у разі порушення умов договору про виконання робіт (надання послуг) у разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі).

ДП «КИЇВГАЗЕНЕРДЖИ» в особі директора не допущено недоліків при виконанні робіт (наданні послуги) щодо постачання споживачу ОСОБА_3 природного газу. Переплата споживачем ОСОБА_3 вартості отриманих нею послуг та неповернення такої переплати постачальником природного газу своєчасно, не є недоліком у виконаній роботі з постачання природного газу.

З акту перевірки від 10 травня 2024 року №1256-1 та з протоколу від 10 травня 2024 року №14 фактів порушення правил торгівлі, виконання робіт і надання послуг працівниками ДП «КИЇВГАЗЕНЕРДЖИ» у сфері послуг з постачання природного газу не встановлено. Несвоєчасне виконання підприємством зобов`язань перед споживачем в частині повернення зайвої оплати, яка утворилась у наслідок перерахунку вартості наданих послуг, не є порушенням конкретним працівником підприємства Правил надання послуг.

Відповідні обставини не передбачені «Правилами постачання природного газу (затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, 30 вересня 2015 року №2494, зареєстровані у Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за №1382/27827) та «Типовим договором постачання природного газу побутовим споживачам» (затверджений постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року №2500, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року №1386/27831), які регламентують відносини між постачальниками природного газу та побутовими споживачами.

Таким чином, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

З врахуванням наведеного, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду дійшла до висновку, що оспорювана постанова від 04 червня 2024 року №15/4833 щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення винесена уповноваженою особою без повного з`ясування обставин справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано дійшов висновку про недоведеність відповідачем наявності в діях позивача ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 155 КУпАП, за яке позивача було піддано адміністративному стягненню.

Згідно статті 62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що матеріали справи не містять достатніх доказів вчинення позивачем ОСОБА_1 адміністративного порушення, відповідальність за яке передбачена частиною першою статті 155 КУпАП.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи статті 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 229, 242-244, 250, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві - залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 06 січня 2025 року по справі №761/22449/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий-суддя: І.В. Штульман

Судді: В.Ю. Ключкович

В.В. Кузьменко