Справа № 420/10186/25
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2025-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді: Юхтенко Л.Р.,

суддів Дубровна В.А.

Єфіменка К.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Національного банку України (, місце знаходження: м. Київ, вул. Інститутська, 9) за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, місцезнаходження: вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012)про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду 07 квітня 2025 надійшла позовна заява ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Національного банку України (, місце знаходження: м. Київ, вул. Інститутська, 9), в якій позивач просить:

Визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненадання довідки про складові заробітної плати позивача, яку вона просила надати заявою від 20 грудня 2024 року.

Зобов`язати відповідача надати довідку про складові заробітної плати позивача, яку вона просила надати заявою від 20 грудня 2024 року.

Ухвалою від 09 квітня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження, розпочато підготовче провадження та призначено підготовче засідання.

Також вказаною ухвалою залучено до участі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, місцезнаходження: вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012)

На обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 20 грудня 2024 року позивач звернулась до відповідача із заявою про надання їй довідки про складові заробітної плати ОСОБА_1 , для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) за встановленою формою, вказувала дату звільнення згідно з даними трудової книжки серії НОМЕР_2 від 26.08.1982 року - 01.06.2007 року на підставі наказу Управління НБУ в Одеськійобласті від 31.05.2007 року № 127-ко, та зазначала, що довідка необхідна для надання до органу Пенсійного фонду України для проведення належного перерахунку призначеної пенсії державного службовця.

23 грудня 2024 року відповідач надав відповідь на вказану заяву, у якій роз`яснив норми пенсійного законодавства, вираховував на свій лад стаж роботи позивача, однак довідки про складові заробітної плати позивача так і не надав.

Представник позивача не погоджується із зазначеними діями відповідача, вважає їх протиправними, що стало підставою звернення до суду з цим позовом.

Через канцелярію суду 23 квітня 2025 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник проти заявлених позовних вимог заперечує та просить відмовити у їх задоволенні з огляду на таке.

Позивачка ОСОБА_1 працювала в Управлінні Національного банку України в Одеській області на посаді завідуючої сектора регіональної розрахункової палати центру інформатизації управління з 30.08.1995. Зазначена посада відносилась до посад державних службовців.

Позивачка була звільнена 01.06.2007 наказом по особовому складу від 31.05.2007 № 127-к.

У зв`язку з набранням чинності Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 за №889службовці Національного банкуУкраїни з 01.05.2016 втратили статус державних службовців.

Представник відповідача зазначає, що 23.12.2024 до Національного банку України надійшла заява ОСОБА_1 про надання довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця.

Листом №17-0017/3595 від 16.01.2025 Національний банк надав Позивачці відповідь щодо неможливості надання довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця з посиланням на норми законодавства України.

Позиція відповідача ґрунтується на тому, що прикінцевими та перехідними положеннями Закону №889, законодавець передбачив певні вимоги - за наявності у особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, які на зазначену дату обіймали посади державної служби, або 20 років стажу державної служби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723.

Відповідно до записів з трудової книжки, Позивачка не займала посади державної служби після 01.06.2007 (день звільнення Позивачки з Управління Національного банку України в Одеській області) та загальний стаж державної служби Позивачки складає 11 років 09 місяців 01 день, тобто менш ніж 20 років, відсутні підстави для надання довідки про складові заробітної плати для призначенняпенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби.

Крім того, представник відповідача звертає увагу, що вимоги до форми довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям на підставі статті 37 Закону №3723 та до прийняття Постанови № 823, встановлювалися постановою правління Пенсійного фонду України "Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям" від 17.01.2017 № 1-3, яка втратила чинність згідно з постановою правління Пенсійного фонду України від 18.09.2024 № 30-1.

Тобто, зміни, внесені у Порядок № 622 Постановою № 823 запровадили інший механізм визначення заробітної плати для призначення пенсії державним службовцям, та, відповідно, зміст довідок про заробітну плату, що подається для призначення пенсії.

Таким чином, Позивачка в своїй заяви просила надати довідку про складові заробітної плати по формі, яка не була чинна на день подання нею заяви до Національного банку.

До суду 25 квітня 2025 року від Головного управління ПФУ в Одеській області надійшли засвідчені копії документів пенсійної справи позивача.

Ухвалою, що занесено до протоколу підготовчого засідання від 30 липня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 01 вересня 2025 року.

На судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Представник відповідача на судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити у задоволенні позову.

Представник третьої особи на судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи за його відсутністю.

Заслухавши вступні слова представників сторін, дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, та вислухавши додаткові пояснення представників позивача та відповідача, ухвалою, що занесено до протоколу судового засідання від 01 вересня 2025 року продовжено розгляд справи у письмовому провадженні.

Вивчивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, докази, якими вони підтверджуються, судом встановлено таке.

Сторонами не заперечується, що ОСОБА_1 працювала в Управлінні Національного банку України в Одеській області на посаді завідуючої сектора регіональної розрахункової палати центру інформатизації управління з 30.08.1995. Зазначена посада відносилась до посад державних службовців.

Відповідно до наказу Управління Національного банку України в Одеській області від 31.05.2007 № 127-к позивачка була звільнена з посади завідуюча сектора обслуговування інформаційних систем відділу інформаційного забезпечення центру інформатизації 01 червня 2007 року за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію державного службовця, ст. 38 КЗпП України (ІІ група інвалідності) (а.с. 35).

Відповідно до записів з трудової книжки, Позивачка на день її звільнення з Управління Національного банку України в Одеській області мала загальний стаж державної служби 11 років 09 місяців 01 день.

Дослідивши матеріали пенсійної справи позивача, суд встановив, що з 2000 року позивач перебувала на обліку пенсійного органу та отримувала пенсію по інвалідності.

За заявою позивача про призначення пенсії по інвалідності як державному службовцю, відповідно до розпорядження 175811 від 11.08.2007 позивач була переведена на інший вид пенсії по інвалідності як державний службовець.

Матеріали пенсійної справи позивача також містять довідку Управління Національного банку України в Одеській області №22-249/4513 від 02.08.2007 року про розмір заробітної плати ОСОБА_1 , видану для призначення пенсії, та довідку Управління Національного банку України в Одеській області №22-239/3233 від 04.06.2007 року про розмір виплати надбавки за високі досягнення в праці, довідку від 12.06.2007 року № 22-239/3454 про заробітну плату для обчислення пенсі (а.с. 71-74).

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03.10.2017 року №2148 було внесено зміни до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058, та викладено п. 4-7 розділу XV "Прикінцеві положення" у наступній редакції: "Особам, пенсії/щомісячне довічне грошове утримання яким призначені, зокрема, відповідно до Закону України "Про Національний банк України", розмір яких з урахуванням перерахунку, передбаченого пунктом 4-3 цього розділу, розрахований за нормами цього Закону, буде більший, проводиться автоматичне, без їхнього звернення, переведення пенсії на умовах, передбачених цим Законом, за матеріалами пенсійних справ."

Матеріалами пенсійної справи підтверджено, що на виконання вищенаведених положень законодавства, розпорядженням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №175811 від 26.10.2017 року позивача було переведено на пенсію по інвалідності за Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", яку позивач отримує до теперішнього часу.

Суд встановив, що 20 грудня 2024 року позивач звернулась до відповідача із заявою про надання їй довідки про складові заробітної плати ОСОБА_1 , для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) за встановлено формою (а.с. 15).

До заяви була додана копія паспорту, коду та зразок довідки.

Листом від 16.01.2025 року № 17-0017/3595 Національний банк України відмовив позивачу у видачі довідки, посилаючись на відсутність правових підстав для призначення пенсії на підставі Закону України «Про державну службу» № 889-УІІІ (а.с. 11-13).

Проаналізувавши положення чинного законодавства, обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належать задоволенню повністю, з огляду на таке.

Умови пенсійного забезпечення державних службовців до 01.05.2016 визначалися Законом України «Про державну службу» №3723-ХІІ (далі, - Закон №3723-ХІІ).

Відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (1058-15), за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за

віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійнестрахування" (1058-15), у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного

віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний

внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених частиною першою цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне

страхування" (1058-15), особам, визнаним інвалідами I або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів I або II групи незалежно від часу встановлення їм

інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності

відповідно до цього Закону призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідно до наказу Управління Національного банку України в Одеській області від 31.05.2007 № 127-к позивачка була звільнена з посади завідуюча сектора обслуговування інформаційних систем відділу інформаційного забезпечення центру інформатизації 01 червня 2007 року за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію державного службовця, ст. 38 КЗпП України (ІІ група інвалідності) (а.с. 35).

Відповідно до записів з трудової книжки, Позивачка на день її звільнення з Управління Національного банку України в Одеській області мала загальний стаж державної служби 11 років 09 місяців 01 день.

За заявою позивача про призначення пенсії по інвалідності як державному службовцю, відповідно до розпорядження 175811 від 11.08.2007 позивач була переведена на інший вид пенсії по інвалідності як державний службовець.

Таким чином, суд встановив та підтверджено матеріалами справи, що позивачу вже призначалась пенсія відповідно до Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03.10.2017 року №2148 було внесено зміни до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058, та викладено п. 4-7 розділу XV "Прикінцеві положення" у наступній редакції: "Особам, пенсії/щомісячне довічне грошове утримання яким призначені, зокрема, відповідно до Закону України "Про Національний банк України", розмір яких з урахуванням перерахунку, передбаченого пунктом 4-3 цього розділу, розрахований за нормами цього Закону, буде більший, проводиться автоматичне, без їхнього звернення, переведення пенсії на умовах, передбачених цим Законом, за матеріалами пенсійних справ."

Матеріалами пенсійної справи підтверджено, що на виконання вищенаведених положень законодавства, розпорядженням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №175811 від 26.10.2017 року позивача було переведено на пенсію по інвалідності за Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", яку позивач отримує до теперішнього часу.

Згідно абз.2 п.4-7 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» №2148-VІІІ), особи, пенсію яким переведено на пенсію на умовах цього Закону, у будь-який час можуть звернутися до органів Пенсійного фонду для переведення на пенсію/щомісячне довічне грошове утримання за нормами законів України, зокрема, Закону України «Про Національний банк України», Закону України «Про державну службу» із встановленням розміру пенсії, отримуваного до такого переведення, з 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому надійшла така заява.

Отже, згідно з вказаного абзацу закону, позивач має право на переведення на пенсію за віком на умовах Закону України «Про державну службу» і таким правом позивач може скористатися у будь-який момент.

Повертаючись до обставин у цій справі, суд зазначає, шо 20 грудня 2024 року позивач звернулась до відповідача із заявою про надання їй довідки про складові заробітної плати ОСОБА_1 , для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) за встановленою формою (а.с. 15).

До заяви була додана копія паспорту, коду та зразок довідки.

Листом від 16.01.2025 року № 17-0017/3595 Національний банк України відмовив позивачу у видачі довідки, посилаючись на відсутність правових підстав для призначення пенсії на підставі Закону України «Про державну службу» № 889-УІІІ (а.с. 11-13).

Разом з цим така відмова є протиправною, оскільки, як встановлено судом, позивачу вже призначалась пенсія на підставі Закону України «Про державну службу», а отже вона має право на її переведення на пенсію на підставі Закону України «Про державну службу», що не позбавляє позивача права на отримання довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця за даними станом на дату звільнення позивача.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч.1 ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч.1,3 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, оцінюючи встановлені факти, суд дійшов висновку, що відповідач, заперечуючи проти позову не довів, з посиланням на відповідні докази правомірності своїх дій, а тому позовні вимоги належать задоволенню.

Враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору та відсутні докази понесення ним інших судових витрат, жодні судові витрати не належать стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6, 12, 72, 77,90, 139, 205,246, 255,295,297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Національного банку України (, місце знаходження: м. Київ, вул. Інститутська, 9) за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, місцезнаходження: вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012)про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Національного банку України (, місце знаходження: м. Київ, вул. Інститутська, 9)щодо ненадання довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на підставі заяви від 20 грудня 2024 року.

Зобов`язати Національний банк України (, місце знаходження: м. Київ, вул. Інститутська, 9)надати ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії ОСОБА_1 на підставі її заяви від 20 грудня 2024 року.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст. ст. 295,297 КАС України, з урахуванням п.п.15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Повний текст рішення складено та підписано « 08» вересня 2025 року.

Головуючий суддя Л.Р. Юхтенко

Суддя В.А. Дубровна

Суддя К.С. Єфіменко