Справа № 240/11274/25
Суддя: Панкеєва Вікторія Анатоліївна
Дата ухвалення: 2025-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2025 року м. Житомир справа № 240/11274/25

категорія 112010205

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Панкеєвої В.А., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 04.10.2024 №6001-76109103/6001-24-5 про відмову їй у призначенні щомісячної страхової виплати особі, яка має на це право в разі втрати годувальника;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути її заяву та призначити щомісячну страхову виплату особі, яка має на це право в разі втрати годувальника починаючи з 27.09.2024.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області за призначенням щомісячної страхової виплати особі, яка має на це право в разі втрати годувальника, однак відповідачем протиправно відмовлено у призначенні такої виплати.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 23.04.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач у строк та в порядку, визначеному ст.152, ч.1 ст.261 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) подав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі у зв`язку із безпідставністю. Вказує, що ОСОБА_1 не надано документів, які визначають її належність до кола осіб визначених статтею 35 Закону України від 23.09.1999 №1105-XIV "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування", а саме, що вона як особа з інвалідністю є членом сім`ї загиблого ОСОБА_2 , а тому відділом призначення матеріального забезпечення та надання страхових виплат було винесено рішення про відмову у призначенні щомісячної страхової виплати, оформлене постановою за № 6001-76109103/6001-24-5 від 04.10.2024.

19.08.2025 представником відповідача подано до суду клопотання про долучення доказав.

23.05.2025, 29.05.2025 та 13.06.2025 головуюча суддя перебувала на періодичному навчанні, з 07.07.2025 по 25.07.2025 та з 05.08.2025 по 25.08.2025 - у відпустці.

У відповідності до частини 4 статті 243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно з частиною 5 статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Суд встановив, що ОСОБА_1 , мати загиблого внаслідок нещасного випадку на виробництві ОСОБА_2 , 27.09.2024 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про щомісячну страхову виплату особам, які мають на неї право в разі смерті потерпілого.

Листом від 16.10.2024 №0600-0213-8/130092 Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повідомило позивача, що винесено рішення про відмову у призначенні щомісячної страхової виплати, оформлене постановою від 04.10.2024 за № 6001-76109103/6001-24-5, оскільки батьки потерпілого не належать до жодної з категорій осіб, визначених статтею 35 Закону України від 23.09.1999 №1105-XIV "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон №1105).

Листом від 23.12.2024 №53345-61527/Р-03/8-2800/24 Пенсійний фонду України за результатами розгляду звернення позивача (вх.№61527/Р-2800-24 від 25.11.2024) повідомив, що статтею 35 Закону №1105-XIV визначено коло непрацездатних осіб, які мають право на страхові виплати у разі смерті потерпілого. Такими особами є: діти, які не досягли 18 років; повнолітні діти, які є здобувачами освіти за денною формою навчання (у тому числі у період між завершенням навчання в одному закладі освіти та вступом до іншого закладу освіти або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим освітньо-кваліфікаційним рівнем, за умови що такий період не перевищує чотири місяці), - до закінчення ними навчання, але не довше ніж до досягнення 23 років, або визнані особами з інвалідністю з дитинства; особи, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", якщо вони не працюють; особи з інвалідністю члени сім`ї потерпілого на час інвалідності. Водночас нормами Закону № 1105 не визначено коло осіб, які належать до членів сім`ї потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві. Відповідно до документів, наданих разом із заявою про призначення страхових виплат у зв`язку зі смертю годувальника, позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі. Також згідно з відомостями про застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування позивач перебуває у трудових відносинах з Відділом освіти Чуднівської міської ради. Крім того, ОСОБА_2 на день загибелі мав власну сім`ю (дружина ОСОБА_3 , діти ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ), що підтверджується наданими дружиною загиблого документами. Таким чином, оскільки позивачем не надано документів, які визначають належність до кола осіб, зазначених в статті 35 Закону №1105-XIV, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області прийнято рішення про відмову у призначенні щомісячної страхової виплати.

Вважаючи рішення відповідача про відмову у призначенні щомісячної страхової виплати особі, яка має на це право в разі втрати годувальника протиправним, позивач звернулась до суду з позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я визначені Законом № 1105-XIV.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 1 Закону №1105-XIV, загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - соціальне страхування) - система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає страхові виплати та надання соціальних послуг застрахованим особам за рахунок коштів загальнообов`язкового державного соціального страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності (далі - кошти соціального страхування), коштів державного бюджету та інших джерел, не заборонених законодавством.

У силу пунктів 10, 14 частини 1 статті 1 Закону №1105-XIV страхові випадки: за соціальним страхуванням від нещасного випадку - нещасний випадок на виробництві або професійне захворювання (у тому числі встановлене чи виявлене у період, коли потерпілий не перебував у трудових відносинах з підприємством, на якому він захворів), що спричинили застрахованому професійно зумовлену фізичну чи психічну травму; нещасний випадок, що стався, або професійне захворювання, яке виникло внаслідок порушення застрахованим нормативних актів про охорону праці; за соціальним страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності - подія, з настанням якої виникає право застрахованої особи, членів її сім`ї або іншої особи на отримання відповідно до цього Закону страхових виплат; суб`єкти соціального страхування - застрахована особа, члени її сім`ї або інша особа у випадках, передбачених цим Законом, страхувальник та страховик.

Згідно з частини 1 статті 4 Закону №1105-XIV уповноваженим органом управління в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та від нещасного випадку є Пенсійний фонд України.

Відповідно до частин 1-2 статті 30 Закону №1105-XIV страховими виплатами є грошові суми, які уповноважений орган управління виплачує застрахованій особі чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

Факт нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання розслідується в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України відповідно до Закону України "Про охорону праці".

Відповідно до частини 1 статті 35 Закону №1105-XIV у разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат мають непрацездатні особи, які на день смерті потерпілого мали право на одержання від нього утримання, а також дитина, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після смерті потерпілого.

Частиною 2 цієї статті визначено, що непрацездатними особами, передбаченими частиною першою цієї статті, є:

1) діти, які не досягли 18 років;

2) повнолітні діти, які є здобувачами освіти за денною формою навчання (у тому числі у період між завершенням навчання в одному закладі освіти та вступом до іншого закладу освіти або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим освітньо-кваліфікаційним рівнем, за умови що такий період не перевищує чотири місяці), - до закінчення ними навчання, але не довше ніж до досягнення 23 років, або визнані особами з інвалідністю з дитинства;

3) особи, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", якщо вони не працюють;

4) особи з інвалідністю - члени сім`ї потерпілого на час інвалідності.

Згідно з частиною 1 статті 37 Закону №1105-XIV для призначення страхових виплат потерпілий або особи, які мають право на такі виплати у разі смерті потерпілого, подають до уповноваженого органу управління в електронній формі через Єдиний державний вебпортал електронних послуг або веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України заяву про призначення виплати (особисто або через уповноваженого представника) за формою, затвердженою правлінням Пенсійного фонду України.

За малолітніх або неповнолітніх осіб заяву подає один із батьків або інший законний представник.

Заява може бути подана до Пенсійного фонду України у формі паперового документа.

Частиною 2 статті 37 Закону №1105-XIV визначено, що територіальні органи уповноваженого органу управління приймають рішення про призначення страхових виплат на підставі заяви та отриманих шляхом автоматизованого обміну наявними даними між інформаційно-комунікаційними системами органів державної влади, підприємств, установ, організацій:

1) акта розслідування нещасного випадку або акта розслідування професійного захворювання за встановленими формами;

2) даних про встановлення інвалідності та ступеня втрати професійної працездатності;

3) даних Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження особи, яка має право на виплати, та її походження, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть потерпілого та інших актів цивільного стану, необхідних для призначення страхових виплат;

4) даних реєстру застрахованих осіб та реєстру страхувальників Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування про працевлаштування, нараховану заробітну плату (дохід) і сплату страхових внесків та інших даних, необхідних для призначення виплат;

5) наявних даних Єдиного державного демографічного реєстру про реєстрацію місця проживання;

6) даних органів реєстрації про реєстрацію місця проживання;

7) даних Єдиної державної електронної бази з питань освіти про навчання;

8) даних Державного реєстру боржників про виплату аліментів;

9) даних Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб щодо статусу внутрішньо переміщеної особи;

10) даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Відповідно до частини 3 статті 37 Закону №1105-XIV потерпілий або особи, які мають право на страхові виплати, у разі відсутності необхідної інформації в державних реєстрах і базах даних мають право надати додаткові документи, необхідні для призначення страхових виплат.

Згідно з частинами 1-2 статті 38 Закону №1105-XIV територіальні органи уповноваженого органу управління розглядають справу про страхові виплати на підставі заяви потерпілого або заінтересованої особи і приймають відповідні рішення протягом 10 календарних днів, не враховуючи дня надходження зазначених документів.

Рішення оформлюється постановою, в якій зазначаються дані про осіб, які мають право на страхові виплати, розміри виплат на кожного члена сім`ї та строки їх здійснення або обґрунтування відмови у виплатах; до постанови додаються копії необхідних документів.

Механізм призначення, перерахування та здійснення таких страхових виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності визначає Порядок призначення, перерахування та здійснення страхових виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 26 січня 2024 року № 4-1 (далі - Порядок №4-1).

Відповідно до п.1, 2 розділу І Порядку № 4-1 заява про призначення, перерахування, продовження та здійснення страхових виплат (крім виплат, які призначаються страхувальником) подається потерпілим або особою, яка має право на страхові виплати у разі смерті потерпілого, особисто або через уповноваженого представника до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає страхову виплату) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр). Заява разом з документами, необхідними для призначення, перерахування, продовження та здійснення страхових виплат подається: для призначення, перерахування, продовження та здійснення страхових виплат за формою згідно з додатками 1, 2 до цього Порядку.

Згідно п.6-7 розділу І Порядку № 4-1 шляхом електронної інформаційної взаємодії між інформаційно-комунікаційними системами органів державної влади, підприємств, установ, організацій, підсистемами Пенсійного фонду України орган, що призначає страхову виплату, може отримати: дані з Державного реєстру актів цивільного стану громадян; дані з Електронного реєстру листків непрацездатності; дані з Єдиного державного демографічного реєстру; дані з Єдиної державної електронної бази з питань освіти; дані з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань; дані з Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб; дані з Єдиного реєстру боржників; дані з інформаційно-аналітичної платформи електронної верифікації та моніторингу; дані з реєстру застрахованих осіб та реєстру страхувальників Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; дані з централізованого банку даних з проблем інвалідності. Якщо орган, що призначає страхову виплату, не отримав відомості, необхідні для призначення страхової виплати, із інформаційних систем органів державної влади, державних реєстрів або баз даних, особа, яка звертається за страховою виплатою або компенсацією, має право надати документи, що підтверджують ці відомості.

Відповідно до п.1-2 розділу IX Порядку № 4-1 у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання виплачуються такі страхові виплати:

одноразова допомога сім`ї потерпілого;

одноразова страхова виплата кожній особі, яка мала право на одержання утримання від потерпілого, а також його дитині, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після смерті потерпілого;

щомісячна страхова виплата особам, які втратили годувальника.

Право на страхові виплати в разі смерті потерпілого мають непрацездатні особи, які на день смерті потерпілого мали право на одержання від нього утримання, а також дитина, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після смерті потерпілого.

Непрацездатними особами, передбаченими абзацом першим цього пункту, є:

діти, які не досягли 18 років;

повнолітні діти, які є здобувачами освіти за денною формою навчання (у тому числі у період між завершенням навчання в одному закладі освіти та вступом до іншого закладу освіти або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим освітньо-кваліфікаційним рівнем, за умови, що такий період не перевищує чотири місяці),- до закінчення ними навчання, але не довше ніж до досягнення 23 років, або визнані особами з інвалідністю з дитинства;

особи, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", якщо вони не працюють;

особи з інвалідністю - члени сім`ї потерпілого на час інвалідності.

Право на одержання страхових виплат у разі смерті потерпілого мають також дружина (чоловік) або один із батьків померлого чи інший член сім`ї, якщо він не працює та доглядає дітей, братів, сестер або онуків потерпілого, які не досягли восьмирічного віку.

Комплексний аналіз вказаних правових норм дає підстави для висновку, що моментом виникнення права на страхові виплати є дата смерті зазначена у свідоцтві про смерть, при цьому, однією з підстав для призначення щомісячних страхових виплат в разі смерті потерпілого мають особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання - особи з інвалідністю - члени сім`ї потерпілого на час інвалідності.

З матеріалів справи слідує, що відділом призначення матеріального забезпечення та надання страхових виплат Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області було винесено рішення про відмову у призначенні ОСОБА_1 щомісячної страхової виплати, оформлене постановою від 04.10.2024 за № 6001-76109103/6001-24-5, оскільки батьки потерпілого не належать до жодної з категорій осіб, визначених статтею 35 Закону №1105-XIV.

Позивач є особою з інвалідністю ІІІ групи внаслідок загального захворювання, що підтверджено копією довідки до акта огляду МСЕК від 09.09.2021 серії ААВ №582565.

У відзиві на позовну заяву відповідач вказує, що ОСОБА_1 не надано документів, які визначають її належність до кола осіб визначених статтею 35 Закону №1105-XIV, а саме, що вона як особа з інвалідністю є членом сім`ї загиблого ОСОБА_2 .

Отже, спірним є питання чи була ОСОБА_1 членом сім`ї загиблого сина ОСОБА_2 на дату настання страхового випадку.

Суд звертає увагу, Закон №1105-XIV не містить визначення поняття сім`ї та її членів. Слід також виходити із того, що ні Законом №1105-XIV ні Порядком № 4-1, не передбачено вимог для отримання спірної страхової виплати подання доказів, які б засвідчували обставину "пов`язаності спільним побутом та наявності взаємних прав та обов`язків" між особою, яка померла внаслідок нещасного випадку та особами, які звертаються за отримання відповідної допомоги, - на день настання такого випадку.

За такого правового регулювання, з урахуванням предмету спору, суд визнає, що Сімейний кодекс України є спеціальним законом який має враховуватись при визначенні поняття сім`ї та її членів при вирішенні питання щодо наявності права на отримання допомоги, передбаченої Законом №1105-XIV.

Частинами 2 та 4 статті 3 Сімейного кодексу України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Відповідно до ст.202 Сімейного кодексу України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

У пункті 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 зазначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт та інше.

Таким чином, враховуючи вищезазначене положення, суд наголошує, що з метою підтвердження позивачем його належності членів сім`ї померлого працівника, як умови для отримання страхової виплати, є доведення ним: факту проживання з померлим; наявності у такої особи спільного побуту та взаємних прав і обов`язків з померлим, що включає в себе спільні витрати на купівлю майна, ремонт та утримання житла тощо.

Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 09.05.2024 у справі №580/3690/23.

Так, з копії свідоцтва про народження від 15.08.1989 серії НОМЕР_1 підтверджується те, що позивачка є матір`ю загиблого ОСОБА_2 .

Сторонами не заперечується, що на момент настання нещасного випадку, мати - ОСОБА_1 , та її загиблий син ОСОБА_2 , були зареєстровані і проживали за однією адресою, а саме: АДРЕСА_1 .

В акті спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 08 липня 2024 року о 10 год 40 хв в Акціонерному товаристві "Компанія авіаційного та ракетно-технічного машинобудування та Державному підприємстві "Державне Київське конструкторське бюро "ЛУЧ" від 25.07.2024 за формою Н-1/П в розділі 1, в графі "Відомості про потерпілого" зазначено, що місцем проживання та реєстрації ОСОБА_2 була адреса: АДРЕСА_1 .

Враховуючи наведене, суд вважає, що надані позивачем документи є достатнім підтвердженням наявності у позивача спільного побуту та взаємних прав та обов`язків з її померлим сином, що з урахуванням положень Сімейного кодексу України свідчить про проживання їх однією родиною і наявністю у позивача статусу члена сім`ї померлого ОСОБА_2 .

Разом з цим суд критично ставиться до аргументів Головного управління Пенсійного фонду України щодо того, що ОСОБА_1 на день загибелі сина перебувала у трудових відносинах з Відділом освіти Чуднівської міської ради та зауважує, що п.4 ч.2 ст.35 Закону №1105-XIV передбачено, що непрацездатними особами, передбаченими частиною першою цієї статті, є особи з інвалідністю - члени сім`ї потерпілого на час інвалідності. непрацездатними особами, передбаченими частиною першою цієї статті, є особи з інвалідністю - члени сім`ї потерпілого на час інвалідності.

Вищевказана норма не містіть такої визначальної умови для отримання страхових виплат як відсутність працевлаштування особи з інвалідністю.

Отож, за встановлених обставин справи, суд визнає доведеною наявність у позивача права на призначення й одержання щомісячних страхових виплат, передбачених статтею 35 Закону №1105-XIV, як особі з інвалідністю - члену сім`ї потерпілого на час інвалідності.

З огляду на викладене та враховуючи встановлені судом обставини, суд дійшов висновку, що належним способом захисту порушеного права позивача буде визнання протиправним та скасування рішення про відмову у призначенні ОСОБА_1 щомісячної страхової виплати, оформлене постановою від 04.10.2024 за № 6001-76109103/6001-24-5 та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити ОСОБА_1 з 27.09.2024 щомісячну страхову виплату, передбачену статтею 35 Закону №1105-XIV.

Згідно з частинами 1-2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень в ході розгляду справи не довів правомірність своєї поведінки в спірних правовідносинах.

Натомість, доводи та аргументи позивача, якими обґрунтовані позовні вимоги, знайшли своє підтвердження за наслідками розгляду справи по суті, а тому позовну заяву належить задовольнити.

Питання відшкодування судового збору вирішується на підставі положень ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул.Ольжича,7, м. Житомир, Житомирський р-н, Житомирська обл., 10003, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про відмову у призначенні ОСОБА_1 щомісячної страхової виплати, оформлене постановою від 04.10.2024 за № 6001-76109103/6001-24-5.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити ОСОБА_1 з 27.09.2024 щомісячну страхову виплату, передбачену статтею 35 Закону України від 23.09.1999 №1105-XIV "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 документально підтверджені судові витрати у сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.А. Панкеєва

05.09.25