Справа № 826/2641/18
Суддя: Кобаль Михайло Іванович
Дата ухвалення: 2025-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/2641/18 Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Конишева О.В.,
Суддя-доповідач Кобаль М.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Кобаля М.І.,

суддів Бужак Н.П., Черпака Ю.К.,

при секретарі Литвин С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні без участі сторін за апеляційною скаргою Центрального міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 11 квітня 2025 року по справі за адміністративним позовом Центрального міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІНЕКС 2020» про зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби (правонаступник Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великим платниками податків, далі по тексту позивач, Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків) звернувся до суду з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІНЕКС 2020» (замінено назву на Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІНЕКС 2020» ()(далі по тексту відповідач) в якому просив, з урахуванням зміни підстав позову від 29.03.2018, застосувати арешт коштів, які перебувають на усіх рахунках, відкритих у банках, які здійснюють обслуговування відповідача.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 11 квітня 2025 року в задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, податковий орган подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце слухання справи повідомлялися належним чином.

Суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі, зокрема, неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання (п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України).

Відповідно до ч. 2 ст.313 КАС України неявка сторін належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи, не перешкоджає слухання справи.

Справу розглянуто у відкритому судовому засіданні в м. Києві, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Частиною 1 ст. 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Дітрейд ЛТД», як платник податків перебувало на обліку в Львівському управлінні Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби.

Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби видано наступні накази:

№178 від 09.02.2018 про проведення фактичної перевірки TOB «Дітрейд ЛТД`за адресою Київська область, м. Біла Церква, вул. Січневого Прориву, буд. 39-В

№175 від 09.02.2018 про проведення фактичної перевірки ТОВ «Дітрейд ЛТД» за адресою: м. Житомир, вул. Комерційна, 5 (а.с18).

№177 від 09.02.2018 про проведення фактичної перевірки ТОВ «Дітрейд ЛТД» за адресою: м. Вінниця, вул. Гонти, 24А;

№181 від 09.02.2018 про проведення фактичної перевірки ТОВ «Дітрейд ЛТД» за адресою: м. Київ, вул. Сім`ї Сосніних, 7;

№185 від 09.02.2018 про проведення фактичної перевірки ТОВ «Дітрейд ЛТД» за адресою: м. Чернігів, вул. Широка, буд. 1А;

№186 від 09.02.2018 про проведення фактичної перевірки ТОВ «Дітрейд ЛТД» за адресою: м. Черкаси, вул. Громова, 146;

№187 від 09.02.2018 про проведення фактичної перевірки ТОВ «Дітрейд ЛТД» за адресою: м. Харків, Жовтневий район, пр-т Ново-Баварський, 120;

№188 від 09.02.2018 про проведення фактичної перевірки ТОВ «Дітрейд ЛТД» за адресою: м. Суми, вул. Путивльська, 19;

№193 від 09.02.2018 про проведення фактичної перевірки ТОВ «Дітрейд ЛТД» за адресою: м. Хмельницький, вул. Курчатова, 20.

В первинній позовній заяві позивач зазначав, про проведення фактичної перевірки TOB «Дітрейд ЛТД» за адресою Київська область, м. Біла Церква, вул. Січневого Прориву, буд. 39-В, на підставі наказу від 09.02.2018 №178.

Після залишення позовної заяви без руху, позивачем була подана уточнена позовна заява, після чого було відкрито провадження по даній справі.

В уточненнях до позовної заяви контролюючим органом зазначено, що Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби прийнято ряд наказів від 09.02.2018 про проведення фактичних перевірок ТОВ «Дітрейд ЛТД» за адресами:

- м. Житомир, вул. Комерційна, 5;

- м. Черкаси, вул. Громова, 146;

- м. Хмельницький, вул. Курчатова, 20;

- м. Вінниця, вул. Ґонти, 24-А;

- м. Харків, Жовтневий р-н, пр-т Ново-Баварський, 120;

- м. Київ, вул. Сім`ї Сосняних, 7;

- м. Суми, вул. Путилівська, 19;

- м. Чернігів, вул. Широка, 1-А.

Щодо обставин фактичної перевірки за адресою м. Житомир, вул. Комерційна, буд. 5, судом першої інстанції встановлено наступне.

12.02.2018 виконавчому директору ТОВ «Дітрейд ЛТД» вручено копію наказу №175 від 09.02.2018 на проведення фактичної перевірки та пред`явлено направлення від 12.02.2018 для проведення такої перевірки.

У той же день, товариству вручено запит від 12.02.2018 № 6395/10/28-10-42-01-11 «Про проведення інвентаризації товарно-матеріальних цінностей та зняття залишків товарно-матеріальних цінностей».

У подальшому, виконавчим директором товариства, в період з 12.02.2018 по 22.02.2018, видано накази про тимчасове припинення роботи, в зв`язку з усуненням несправностей програмного забезпечення, що спричинили перебої в роботі серверу, в тому числі і станом на 21.02.2018.

Таким чином, у період з 12.02.2018 по 21.02.2018 на ТОВ «Дітрейд ЛТД» відсутня можливість проведення фактичної перевірки,.

Отже, станом на 17 год. 00 хв. 21.02.2018 року, представниками товариства не здійснено заходи щодо виконання вимог: зняти залишки ТМЦ та провести інвентаризацію ТМЦ, у зв`язку з чим Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби складено Акт від 21.02.2018 № 48/28-10-42-06/39896792 «Про відмову від проведення фактичної перевірки та відмову від проведення інвентаризації товарно-матеріальних цінностей (зняття залишків товарно-матеріальних цінностей) ТОВ «Дітрейд ЛТД».

Проте, посадова особа ТОВ «Дітрейд ЛТД» відмовилась від підпису вказаного вище акту, за наслідками чого, працівниками контролюючого органу складено акт «Про відмову посадової особи ТОВ «Дітрейд ЛТД» від ознайомлення з актом «Про відмову від проведення фактичної перевірки та відмову від проведення інвентаризації товарно-матеріальних цінностей (зняття залишків - товарно-матеріальних цінностей) TOB «Дітрейд ЛТД».

Аналогічна ситуація склалася з фактичними перевірками TOB «Дітрейд ЛТД», які проводилися податковим органом за іншими адресами:

- м. Черкаси, вул. Громова, 146;

- м. Хмельницький, вул. Курчатова, 20;

- м. Вінниця, вул. Ґонти, 24-А;

- м. Харків, Жовтневий р-н, пр-т Ново-Баварський, 120;

- м. Київ, вул. Сім`ї Сосняних, 7;

- м. Суми, вул. Путилівська, 19;

- м. Чернігів, вул. Широка, 1-А.

У зв`язку із чим, посадовими особами позивача складено Акти про відмову від проведення фактичної перевірки та відмову від проведення інвентаризації товарно-матеріальних цінностей (зняття залишків товарно-матеріальних цінностей) і за вказаними адресами.

У подальшому, у зв`язку з відмовою від проведення фактичних перевірок, за наявності законних підстав для їх проведення та відмовою від проведення інвентаризації товарно-матеріальних цінностей Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби прийнято рішення № 6774/10/28-10-42-01-11 від 13.02.2018 про застосування адміністративного арешту майна платника податків - TOB «Дітрейд ЛТД».

На підставі приписів п.п. 94.2.3 та п.п. 94.2.8 п. 94.2 ст. 94 Податкового кодексу України, позивач, звернувся з даним позовом до суду в інтересах держави.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що за результатами судового розгляду визнано протиправними та скасовано накази про проведення фактичних перевірок Товариства з обмеженою відповідальністю «Дітрейд ЛТД» за вищезазначеними адресами, відповідно, підстави для застосування адміністративного арешту майна платника податків також відсутні.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України та нормами Податкового кодексу України (далі по тексту ПК України) (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до підпункту 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, платника податків, який має податковий борг, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

Пунктом 94.1 статті 94 ПК України встановлено, що адміністративний арешт майна платника податків (далі - арешт майна) є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом.

Згідно з підпунктом 94.2.3 пункту 94.2 статті 94 ПК України арешт майна може бути застосовано, якщо з`ясовується одна з таких обставин, зокрема, платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Відповідно до пункту 94.4 статті 94 ПК України арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків.

Арешт майна може бути повним або умовним. Повним арештом майна визнається заборона платнику податків на реалізацію прав розпорядження або користування його майном. У цьому випадку ризик, пов`язаний із втратою функціональних чи споживчих якостей такого майна, покладається на орган, який прийняв рішення про таку заборону.

Умовним арештом майна визнається обмеження платника податків щодо реалізації прав власності на таке майно, який полягає в обов`язковому попередньому отриманні дозволу керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу на здійснення платником податків будь-якої операції з таким майном. Зазначений дозвіл може бути виданий керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу, якщо за висновком податкового керуючого здійснення платником податків окремої операції не призведе до збільшення його податкового боргу або до зменшення ймовірності його погашення (пункт 94.5 статті 94 ПК України України).

Так, пунктом 94.6 статті 94 ПК України визначено, що керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу за наявності однієї з обставин, визначених у пункті 94.2 цієї статті, приймає рішення про застосування арешту майна платника податків, яке надсилається: платнику податків з вимогою тимчасово зупинити відчуження його майна; іншим особам, у володінні, розпорядженні або користуванні яких перебуває майно такого платника податків, з вимогою тимчасово зупинити його відчуження.

Арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду. Звільнення коштів з-під арешту банк або інша фінансова установа здійснює за рішенням суду.

Таким чином, положеннями податкового законодавства розрізненні правові поняття щодо арешту майна та арешту на кошти, що знаходяться в банківських установах платника податків.

При цьому, не зважаючи на те, що кошти є також складовою майна платника податків, що складає загальний об`єкт, в той же час має свої особливості та різницю виникнення підстав для вчинення відповідних дій пов`язаних із встановленням певного виду обмеження щодо такого майна (коштів), у вигляді арешту, а також можливим порядком його застосування. Обидва види арешту розрізняються процедурою застосування - або за рішенням керівника податкового органу (щодо майна, відмінного від коштів), або за рішенням суду (арешт коштів). В зв`язку з чим, має місце різна правова природа виникнення та регулювання цих предметів, які не можна вважати тотожними в межах спірних правовідносинах.

Так, законодавством чітко встановлена не тільки процесуальна можливість звернення до суду з законодавчо визначеним предметом позову, що складає суть вимог, але ж і за наявністю підстав (умов), за яких існує правова можливість для задоволення таких вимог.

Такими правовими підставами (умовами) є саме наявність податкового боргу, у разі якщо у платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

У той же час, для звернення з позовними вимогами щодо накладення арешту на кошти, що знаходяться в банку платника податків з підстав не допуску перевіряючих до перевірки, не є передбаченою правовою підставою визначених положеннями податкового законодавства для накладання арешту на кошти, які перебувають на рахунках товариства, відкритих в банківських установах.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 08.08.2018 року в справі №820/3059/17.

Правовими положеннями ч.5 ст. 242 КАС України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Крім того, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що накази Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, якими призначено проведення фактичних перевірок за різними адресами ТОВ «Дітрейд ЛТД» були предметом судових оскаржень.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, наказ №178 був оскаржений ТОВ «Дітрейд ЛТД» у справі №826/2660/18, за результатом розгляду справи було відмовлено у задоволенні позовної вимоги щодо визнання протиправним та скасуванні наказу начальника Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби №178 від 09.02.2018 року «Про проведення фактичної перевірки ТОВ «Дітрейд ЛТД» (), за адресою: Київська обл., м. Біла Церква, вул. Січневого прориву, буд. 39-В. Рішення набрало законної сили 04.04.2019.

У свою чергу, наказ начальника Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби №178 від 09.02.2018 року не був підставою якою позивач обґрунтовував позовні вимоги, у тому числі уточнення до позову, а тому суд не надає правову оцінку даним обставинам.

Наказ №175 від 09.02.2018 про проведення фактичної перевірки ТОВ «Дітрейд ЛТД», був предметом розгляду у справі №826/3102/18, за результатами розгляду якої, визнано протиправним та скасовано наказ №175 від 09.02.2018 про проведення фактичної перевірки ТОВ «Дітрейд ЛТД», за адресою: м. Житомир, вул. Комерційна, 5. Рішення набрало законної сили 10.09.2020.

У свою чергу, накази Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про проведення фактичної перевірки №177 від 09.02.2018, №181 від 09.02.2018, №185 від 09.02.2018, №186 від 09.02.2018, №187 від 09.02.2018, №188 від 09.02.2018, №193 від 09.02.2018 були предметом розгляду у справі 826/3944/18, за результатами розгляду якої, вище зазначені накази були визнані протиправними та скасовані. Рішення набрало законної сили 26.07.2019.

Отже, накази №175 від 09.02.2018 , №177 від 09.02.2018, №181 від 09.02.2018, №185 від 09.02.2018, №186 від 09.02.2018, №187 від 09.02.2018, №188 від 09.02.2018, №193 від 09.02.2018, на підставі яких призначалися фактичні перевірки ТОВ «Дітрейд ЛТД», були скасовані в судовому порядку, таким чином, законні підстави для проведення фактичних перевірок відповідача у податкового органу були відсутні.

З огляду на положення пп.94.2.3 пункту 94.2 статті 94 ПК України, суд апеляційної інстанції зазначає, що проведення документальної або фактичної перевірки має відбуватися лише на законних підставах під час її проведення та допуску посадових осіб контролюючого органу.

Аналіз наведених правових положень та обставин справи дає підстави колегії суддів апеляційної інстанції дійти висновку, що даний адміністративний позов не підлягає задоволенню, а доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу суду, оскільки вимога позивача про застосування арешту коштів на рахунках платника податків відповідача у банках є безпідставною.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до пункту 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно пункту 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Колегія суддів апеляційної інстанції доходить до висновку, що інші доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Обставини, викладені в апеляційній скарзі, до уваги не приймаються, оскільки є необґрунтованими та не є підставами для скасування рішення суду першої інстанції.

В зв`язку з цим, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 11 квітня 2025 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя: М.І. Кобаль

Судді: Н.П. Бужак

Ю.К. Черпак

Повний текст виготовлено 04.09.2025 року