Справа № 280/9264/24
Суддя: Сацький Роман Вікторович
Дата ухвалення: 2025-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

08 вересня 2025 року Справа № 280/9264/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сацького Р.В. розглянувши в письмовому проваджені адміністративну справу за правилами спрощеного позовного провадження за позовом: ОСОБА_1 до - Оріхівської міської військової адміністрації Пологівського району Запорізької області про визнання протиправним та скасування розпорядження,-

ВСТАНОВИВ:

04 жовтня 2024 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) до Оріхівської міської військової адміністрації Пологівського району Запорізької області (далі по тексту відповідач), в якій позивач просить суд:

- відкрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Оріхівської міської військової адміністрації Пологівського району Запорізької області про визнання незаконним та скасування розпорядження начальника Оріхівської міської військової адміністрації Пологівського району Запорізької області від 04 вересня 2024 року № 211-к "Про оголошення простою заступнику міського голови з питань діяльності виконавчих органів ОСОБА_1 ", стягнення середнього заробітку за час неправомірного оголошення простою;

- позовні вимоги ОСОБА_1 до Оріхівської міської військової адміністрації Пологівського району Запорізької області про визнання незаконним та скасування розпорядження від 04 вересня 2024 року № 211-к, стягнення середнього заробітку за час неправомірного оголошення простою задовільнити в повному обсязі.

Також, просить стягнути з Оріхівської міської військової адміністрації Пологівського району Запорізької області витрати, які понесені на професійну правничу допомогу у зв`язку із розглядом справи в суді першої інстанції, на користь позивача.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що розпорядженням начальника Оріхівської міської військової адміністрації Пологівського району Запорізької області від 04 вересня 2024 року № 211-к Про оголошення простою заступнику міського голови з питань діяльності виконавчих органів ОСОБА_1 з 04 вересня 2024 року ОСОБА_1 оголошено простій не з вини працівника на період дії воєнного стану та 30 днів після його завершення. Позивач, при ознайомленні під особистий підпис зі змістом оскаржуваного розпорядження про оголошення їй простою, відобразила у ньому свої зауваження з приводу його протиправності та існуючих об`єктивних ознак дискримінаційного характеру, а також порушення конституційного права на працю. При цьому зазначає, що розпорядженням начальника Оріхівської міської військової адміністрації Пологівського району Запорізької області від 03 вересня 2024 року № 210-к на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 30 серпня 2024 року у справі № 280/6036/24 скасовано попереднє розпорядження Оріхівської міської військової адміністрації Пологівського району Запорізької області від 28 травня 2024 року № 109-к "Про звільнення ОСОБА_1 " та поновлено її на раніше займаній посаді, а також, як зазначалося вище, оголошено простій. Разом із тим позивач вказує, що у розпорядженні про оголошення простою відсутні посилання на положення статті 34 КЗпП України, як на підставу встановлення простою, оскільки містить посилання лише на статтю 113 КЗпП України та Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 133/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України Про введення воєнного стану в Україні від 24 лютого 2022 року № 2102-IX. Вказаним Указом Президента України визначено можливість обмеження конституційного права на працю, але в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України Про правовий режим воєнного стану (далі Закон). Разом із тим позивач зазначає, що у розпорядженні про оголошення простою посилання на відповідні положення частини першої статті 8 Закону відсутнє. Також, у ньому не зазначено обставини, які свідчили б про відсутність організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи позивачем, а також не наведено посилання на докази таких обставин, зокрема на такі, які б свідчили про об`єктивну неможливість здійснення нею роботи саме через введення воєнного стану. У свою чергу повідомляє, що простій оголошувався лише для окремих представників апарату Оріхівської міської ради та її виконавчого комітету, інших виконавчих органів ради, у тому числі позивачу, що, як наслідок, свідчить про вибірковий характер, а відтак, відсутні підстави вважати, що діяльність апарату Оріхівської міської ради та її виконавчого комітету, інших виконавчих органів ради, як і робота, яку здійснює безпосередньо позивач, зупинена, що обумовлювало б необхідність оголошення їй простою. Вважає, що повноваження начальника військової адміністрації зводяться виключно до затвердження тимчасової структури виконавчого органу відповідної ради та одночасне оголошення простою для працівників, посади яких не включені до тимчасових штатних розписів, або здійснення їх переведення на рівнозначну чи нижчу посаду. Так, вважаючи розпорядження про оголошення простою протиправним, а свої права на працю порушеними, позивач звернулась до суду за їх захистом. З огляду на вказане, позов просить задовольнити.

Справі за цією позовною заявою присвоєно № 280/9265/24 та за результатами автоматизованого розподілу справу передано для розгляду судді Сацькому Р.В.

Ухвалою від 07 жовтня 2024 року, відкрито провадження у адміністративній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), за наявними у справі матеріалами; встановлено відповідачам строк для подання відзиву на позовну заяву (у разі заперечення проти позовної заяви) протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.

Відповідачем до суду наданий відзив на позовну заяву 21.10.2024 за вх. № 48292 за яким, позовні вимоги відповідачем не визнані з посиланням на безпідставність та необґрунтованість вимог позивача, у зв`язку з чим, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі. При цьому зазначивши, що доводи позивача щодо повноважень начальника військової адміністрації, які зводяться виключно до затвердження тимчасової структури виконавчого органу відповідної ради та одночасне оголошення простою для працівників, посади яких не включені до тимчасових штатних розписів, або здійснення їх переведення на рівнозначну чи нижчу посаду, є безпідставними. Твердження позивача, що повноваження начальника військової адміністрації зводяться виключно до затвердження тимчасової структури виконавчого органу відповідної ради та одночасне оголошення простою для працівників, посади яких не включені до тимчасових штатних розписів або здійснення їх переведення на рівнозначну чи нижчу посаду є хибними та безпідставними. Також звернено увагу суду й на те, що розпорядження міського голови від 29 вересня 2021 року № 125 «Про розподіл обов`язків між міським головою, заступниками міського голови з питань діяльності виконавчих органів, секретарем ради та керуючим справами виконавчого комітету міської ради» було визначено повноваження (посадові обов`язки) позивача, як заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів. Проаналізувавши зазначене розпорядження було встановлено, що у зв`язку зі створенням Оріхівської міської військової адміністрації та передачі начальнику повноважень Оріхівської міської ради, виконавчого комітету та міського голови, такі посадові особи, як заступники міського голови з питань діяльності виконавчих органів фактично припинили виконувати свої обов`язки згідно розподілу. На підставі викладеного було прийнято рішення про скасування розподілу обов`язків між міським головою, заступниками міського голови з питань діяльності виконавчих органів, секретарем ради та керуючим справами виконавчого комітету міської ради, та визначити тимчасові службові обов`язки заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів Мандрич С.М. відповідно розпорядження начальника Оріхівської міської військової адміністрації від 23 червня 2023 року № 72. В подальшому, відповідно до розпорядження начальника Оріхівської міської військової адміністрації Пологівського району Запорізької області від 28 травня 2024 року № 109-к «Про звільнення ОСОБА_1 », остання 31 травня 2024 року звільнена із займаної посади згідно із пунктом 1 статті 40 Кодексу законів про працю України у зв`язку із скороченням штату працівників апарату Оріхівської міської ради та її виконавчого комітету. Не погодившись з вказаним розпорядчим актом, позивач звернулася до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Оріхівської міської військової адміністрації Пологівського району Запорізької області про визнання його протиправним та скасування За наслідками розгляду справи рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 30 серпня 2024 року у справі № 280/6036/24 позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано розпорядження Оріхівської міської військової адміністрації Пологівського району Запорізької області від 28 травня 2024 року № 109-к «Про звільнення ОСОБА_1 ». Для виконання рішення суду першої інстанції, розпорядженням начальника Оріхівської міської військової адміністрації Пологівського району Запорізької області від 03 вересня 2024 року № 210-к скасовано попереднє розпорядження від 28 травня 2024 року № 109-к «Про звільнення ОСОБА_1 » та поновлено її на раніше займаній посаді, а саме на посаді заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів Оріхівської міської ради з 03 червня 2024 року. Згідно статті 235 Кодексу законів про працю України рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню. Відповідно до статті 65 Закону України «Про виконавче провадження» рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувана на роботі. Отже твердження позивача, про те, що прийняття вищезазначеного розпорядження начальника Оріхівської міської військової адміністрації про поновлення позивача на раніше займаній посаді не забезпечує відновлення порушених прав та не відповідає законодавчо встановленим гарантіям позивача є безпідставним, оскільки відповідачем було виконано рішення суду першої інстанції та поновлено позивача на раніше займаній посаді. Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції щодо поновлення позивача на посаді начальником Оріхівської міської військової адміністрації рішення суду першої інстанції оскаржено в апеляційному порядку. На день подачі відзиву на позов, апеляційна скарга перебуває на розгляді в третьому апеляційному адміністративному суді. Звертаю увагу суду, що так, як рішення про розподіл обов`язків між міським головою, заступниками міського голови з питань діяльності виконавчих органів, секретарем ради та керуючим справами виконавчого комітету міської ради скасовано, а новий розподіл не затверджений, тому у зв`язку з відсутністю організаційних та технічних умов, необхідних для виконання повноважень заступником міського голови з питань діяльності виконавчих органів, було прийнято розпорядження начальника Оріхівської міської військової адміністрації від 04 вересня 2024 року № 211-к «Про оголошення простою заступнику міського голови з питань діяльності виконавчих органів ОСОБА_1 ». Норми статті 34 КЗпП України не забороняють роботодавцю при встановленні простою визначати коло осіб стосовно яких запроваджується простій. Виключною і визначальною обставиною для оголошення простою є настання непередбачуваної обставини, як введення на території України правового режиму воєнного стану. Адже на законодавчому рівні не встановлено жодних вимог та умов, які б забороняли або обмежували роботодавця у питанні прийняття ним рішення про запровадження простою під час воєнного стану. Щодо твердження позивача, про те, що у розпорядженні про оголошення простою містяться ознаки дискримінаційного характеру, а також порушення конституційного права на працю є безпідставними, не обґрунтованими та не підтвердженими.

29 жовтня 2024 року представником позивача до суду через особистий кабінет в підсистемі Електронний суд подано відповідь на відзив, у якій останній вказує, що запровадження простою у діяльності посадових осіб місцевого самоврядування можливе тільки у разі наявності підстав визначених статтею 34 КЗпП України i передбачає існування обставин невідворотної сили та інших обставин, які спричинили відсутність організаційних або технічних умов, необхідних для здійснення відповідно до положень Закону України Про службу в органах місцевого самоврядування встановлених за посадою повноважень, безпосередньо пов`язаних з виконанням завдань i функцій такого органу. При цьому, розпорядчий акт має містити посилання на фактичні обставини, які свідчили б про відсутність необхідних умов для здійснення службовцем місцевого самоврядування повноважень за посадою, об`єктивну неможливість виконання ним посадових обов`язків саме через їх настання. Разом із цим вказав, що сам по собі вказаний факт без існування причинно-наслідкового зв`язку між збройною агресії проти України та відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, не може бути підставо для оголошення простою, а відсутність потреби у залученні позивача до роботи в період дії воєнного стану, як стверджує відповідач у відзиві, через фактичне припинення у виконанні посадових обов`язків відповідно до їх розподілу, не може бути достатньою і обґрунтованою підставою для встановлення позивачу простою. Позовні вимоги просить задовольнити.

04 листопада 2024 року від відповідача на адресу суду надійшли заперечення, у яких останній зазначив про те, що при винесенні розпорядження було додержано процедуру установлену чинним законодавством щодо оголошення позивачу простою та наведено підстави, які унеможливлюють здійснення позивачем своїх посадових обов`язків за посадою заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів. З огляду на вказане, у задоволенні позову просить відмовити.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до п. 8 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним уважається строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини 5 статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно з частиною 4 статті 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно з частини 4 статті 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 відповідно до розпорядження Оріхівського міського голови від 31 березня 2021 року № 70-к з 01 квітня 2021 року прийнята на посаду заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів, що додається.

Відповідно до розпорядження начальника Оріхівської міської військової адміністрації Пологівського району Запорізької області від 28 травня 2024 року № 109-к позивач з 31 травня 2024 року була звільнена із займаної посади згідно із пунктом 1 статті 40 КЗпП України у зв`язку із скороченням штату працівників апарату Оріхівської міської ради та її виконавчого комітету.

Розпорядженням Оріхівської міської військової адміністрації Пологівського району Запорізької області від 03 вересня 2024 року № 210-к скасовано розпорядження від 28 травня 2024 року № 109-к позивача поновлено на раніше займаній посаді.

Надалі, розпорядженням начальника Оріхівської міської військової адміністрації Пологівського району Запорізької області від 04 вересня 2024 року № 211-к з 04 вересня 2024 року позивачу оголошено простій не з вини працівника на період дії воєнного стану та 30 днів після його завершення.

Вважаючи розпорядження про оголошення простою протиправним позивач звернулась до суду із позовом по вказаній справі.

Надаючи оцінку спірним відносинам, суд виходить з того, що відповідно до статті 6 Конституції України державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією в межах і відповідно до законів України.

Зокрема, статтею 8 Конституції України в Україні встановлено, що в країні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Крім цього, правовідносини, які виникли між сторонами у даній справі регулюються законами України та підзаконними нормативними актами.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові, організаційні, матеріальні та соціальні умови реалізації громадянами України права на службу в органах місцевого самоврядування, визначає загальні засади діяльності посадових осіб місцевого самоврядування, їх правовий статус, порядок та правові гарантії перебування на службі в органах місцевого самоврядування, визначає Закон України Про службу в органах місцевого самоврядування від 07 червня 2001 року № 2493-III (далі Закон № 2493-III).

Стаття 1 Закону № 2493-III визначає, що служба в органах місцевого самоврядування це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону № 2493-III посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Згідно зі статтею 3 Закону № 2493-III посадами в органах місцевого самоврядування є: виборні посади, на які особи обираються на місцевих виборах; виборні посади, на які особи обираються або затверджуються відповідною радою; посади, на які особи призначаються сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Одночасно, військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України Про правовий режим воєнного стану заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Указами Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022, від 18 квітня 2022 року № 259/2022, від 17 травня 2022 року № 341/2022, від 12 серпня 2022 року № 573/2022, від 07 листопада 2022 року № 757/2022, від 06 лютого 2023 року № 58/202, та рядом інших Указів президента України дію режиму воєнного стану продовжено, який триває і наразі.

Зміст правового режиму воєнного стану, порядок його введення та скасування, правові засади діяльності органів державної влади, військового командування, військових адміністрацій, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій в умовах воєнного стану, гарантії прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб визначено Законом України Про правовий режим воєнного стану від 12 травня 2015 року № 389-VIII (далі - Закон № 389-VIII).

Частиною 1 статті 4 Закону № 389-VIII встановлено, що на територіях, на яких введено воєнний стан, для забезпечення дії Конституції та законів України, забезпечення разом із військовим командуванням запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, оборони, цивільного захисту, громадської безпеки і порядку, захисту критичної інфраструктури, охорони прав, свобод і законних інтересів громадян можуть утворюватися тимчасові державні органи військові адміністрації.

У відповідності до частин 1, 2 статті 10 закону № 389-VIII у період дії воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Національного банку України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, судів, органів прокуратури, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, розвідувальних органів та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність.

У разі утворення військової адміністрації населеного пункту (населених пунктів) Верховна Рада України за поданням Президента України може прийняти рішення про те, що у період дії воєнного стану та 30 днів після його припинення чи скасування:

1) начальник військової адміністрації: крім повноважень, віднесених до його компетенції цим Законом, здійснює повноваження сільської, селищної, міської ради, її виконавчого комітету, сільського, селищного, міського голови; може затвердити тимчасову структуру виконавчих органів сільської, селищної, міської ради (для працівників, посади яких не включені до тимчасових штатних розписів, оголошується простій або здійснюється їх переведення на рівнозначну чи нижчу посаду);

2) апарат сільської, селищної, міської ради та її виконавчого комітету, інші виконавчі органи (з урахуванням абзацу третього пункту 1 цієї частини), комунальні підприємства, установи та організації відповідної територіальної громади підпорядковуються начальнику відповідної військової адміністрації.

Указом Президента України Про утворення військових адміністрацій населених пунктів у Запорізькій області від 07 квітня 2023 року № 197/2023 на виконання Закону України Про правовий режим воєнного стану утворено, зокрема, Оріхівську міську військову адміністрацію Пологівського району Запорізької області.

Розпорядженням Президента України від 07 квітня 2023 року № 60/2023-рп Вініченка М.Д. призначено начальником Оріхівської міської військової адміністрації Пологівського району Запорізької області.

Згідно із постановою Верховної Ради України № 3059-ІХ від 02 травня 2023 року Про здійснення начальниками військових адміністрацій населених пунктів у Бердянському, Василівському, Мелітопольському та Пологівському районах Запорізької області повноважень, передбачених частиною другою статті 10 Закону України Про правовий режим воєнного стану постановлено:

- у період дії воєнного стану в Україні та 30 днів після його припинення чи скасування:

1) начальники Осипенківської, Софіївської сільських, Чернігівської селищної військових адміністрацій Бердянського району, Благовіщенської, Малобілозерської сільських, Степногірської селищної, Дніпрорудненської, Енергодарської, Кам`янсько-Дніпровської міських військових адміністрацій Василівського району, Новобогданівської, Плодородненської сільських військових адміністрацій Мелітопольського району, Воскресенської, Преображенської, Смирновської сільських, Кам`янської, Комиш-Зорянської, Розівської селищних, Молочанської, Оріхівської міських військових адміністрацій Пологівського району Запорізької області: крім повноважень, віднесених до їх компетенції Законом України "Про правовий режим воєнного стану", здійснюють повноваження відповідних сільських, селищних, міських рад, їх виконавчих комітетів, відповідних сільських, селищних, міських голів; можуть затвердити тимчасову структуру виконавчих органів відповідних сільських, селищних, міських рад (для працівників, посади яких не включені до тимчасових штатних розписів, оголошується простій або здійснюється їх переведення на рівнозначну чи нижчу посаду);

2) апарати Благовіщенської, Воскресенської, Малобілозерської, Новобогданівської, Осипенківської, Плодородненської, Преображенської, Смирновської, Софіївської сільських, Кам`янської, Комиш-Зорянської, Розівської, Степногірської, Чернігівської селищних, Дніпрорудненської, Енергодарської, Кам`янсько-Дніпровської, Молочанської, Оріхівської міських рад та їх виконавчих комітетів, інші виконавчі органи (з урахуванням абзацу третього пункту 1 частини другої статті 10 Закону України Про правовий режим воєнного стану), комунальні підприємства, установи та організації відповідних територіальних громад підпорядковуються начальникам відповідних військових адміністрацій населених пунктів у Бердянському, Василівському, Мелітопольському та Пологівському районах Запорізької області.

Так, судом встановлено, що розпорядженням начальника Оріхівської міської військової адміністрації Пологівського району Запорізької області від 04 вересня 2024 року № 211-к позивачу оголошено простій.

Відповідач у відзиві зазначено, що постановою Верховної Ради України № 3059-ІХ від 02 травня 2023 року начальник Оріхівської міської військової адміністрації крім повноважень, віднесених до його компетенції Законом України Про правовий режим воєнного стану, здійснює повноваження відповідної міської ради, її виконавчого комітету, відповідного міського голови. Послався на пункт 8 частини 7 статті 15 Закону № 389-VIII стосовно видання начальником військової адміністрації розпоряджень у межах своїх повноважень, які мають юридичну силу, що і рішення відповідної ради та вимоги статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування" щодо виключної компетенції сільських, селищних, міських рад.

Суд зазначає, що повноваження військових адміністрацій, начальника військової адміністрації встановлені статтею 15 Закону № 389-VIII та частиною першою наведеної статті визначено, що військові адміністрації у своїй діяльності керуються Конституцією України, законами України Про оборону України, Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, Про критичну інфраструктуру, цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Повноваження військових адміністрацій здійснюються ними в порядку, визначеному законами України для здійснення повноважень відповідних місцевих державних адміністрацій та органів місцевого самоврядування, з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.

Тобто, Закон № 389-VIII для відповідача стосовно визначення його повноважень є спеціальним та встановлює межі здійснення повноважень відповідних органів місцевого самоврядування, з обов`язковим урахуванням особливостей Закону 389-VIII.

При цьому, військова адміністрація є тимчасовим державним органом, що здійснює свою діяльність лише у період дії воєнного стану та 30 днів після його припинення чи скасування.

Відповідно до частини третьої статті 1 Закону України Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану у період дії воєнного стану не застосовуються норми законодавства про працю, законів України "Про державну службу", Про службу в органах місцевого самоврядування, інших законодавчих актів, що регулюють діяльність державних службовців, посадових осіб місцевого самоврядування у частині відносин, врегульованих цим Законом.

Законом № 2493-III та Законом України Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану не врегульоване питання простою на роботі, а тому такі питання врегульовані загальними нормами трудового законодавства КЗпП України.

Статтею 34 КЗпП України визначено, що простій це зупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами. У разі простою працівники можуть бути переведені за їх згодою з урахуванням спеціальності і кваліфікації на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації на весь час простою або на інше підприємство, в установу, організацію, але в тій самій місцевості на строк до одного місяця.

Згідно із частинами першою та другою статті 113 КЗпП України час простою не з вини працівника оплачується з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу). Про початок простою, крім простою структурного підрозділу чи всього підприємства, працівник повинен попередити власника або уповноважений ним орган чи бригадира, майстра, інших посадових осіб.

Пунктом 3 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 133/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України Про введення воєнного стану в Україні від 24 лютого 2022 року № 2102-IX визначено, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 - 34, 38, 39, 41 - 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України Про правовий режим воєнного стану.

Вказаним Указом Президента України визначено можливість обмеження конституційного права на працю, але в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону № 389-VIII.

Як з`ясовано судом з наявних у справі письмових доказів, у оскаржуваному розпорядженні про оголошення позивачу простою посилання на відповідні положення частини першої статті 8 Закону відсутнє. Крім того, у спірному розпорядженні не зазначені обставини, які б свідчили про відсутність організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи позивачем, а також не наведено посилання на докази таких обставин, зокрема на такі, які б свідчили про об`єктивну неможливість здійснення нею роботи саме через введення воєнного стану.

Також у розпорядженні про оголошення позивачу простою відсутні посилання на положення статті 34 КЗпП України, як на підставу для його встановлення. При цьому містить посилання лише на статтю 113 КЗпП України та Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 133/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України Про введення воєнного стану в Україні від 24 лютого 2022 року № 2102-IX.

Виходячи із положень статті 34 КЗпП України суд приходить до висновку про те, що обов`язковою підставою для введення простою на підприємстві є повна зупинка його роботи або роботи окремих підрозділів, що узгоджується із висновками Верховного Суду у постановах від 30 січня 2019 року у справі № 210/5853/16-ц, від 23 січня 2024 року у справі № 759/4617/21.

Виходячи з предмету позовних вимог, яким є визнання неправомірним та протиправним розпорядження начальника Оріхівської міської військової адміністрації Пологівського району Запорізької області від 04 вересня 2024 року № 211-к Про оголошення простою заступнику міського голови з питань діяльності виконавчих органів ОСОБА_1 , стягнення середнього заробітку за час неправомірного оголошення простою, та беручи до уваги, те що, поновленням ОСОБА_1 на посаді заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів Оріхівської міської ради з 03 червня 2024 року, відбулось за рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 30.08.2024 у справі № 280/6036/24.

Судом встановлено, що 19 грудня 2024 року рішення Запорізького окружного адміністративного суду у справі № 280/6036/24 переглянуто за апеляційною скаргою Оріхівської міської військової адміністрації Пологівського району Запорізької області, Третім апеляційним адміністративним судом. За постановою Третього апеляційного адміністративного суду: «….Апеляційну скаргу Оріхівської міської військової адміністрації Пологівського району Запорізької області задовольнити. Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 30 серпня 2024 року у справі № 280/6036/24 скасувати та прийняти нову постанову. В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити….».

В свою чергу, касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Мазура Сергія Васильовича на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 19 грудня 2024 року у справі № 280/6036/24 за позовом ОСОБА_1 до Оріхівської міської військової адміністрації Пологівського району Запорізької області про визнання протиправним та скасування розпорядження, ухвалою від 24.02.2025 Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Білак М.В. у справі № 280/6036/24 (адміністративне провадження № К/990/4369/25) повернуто особі, яка її подала.

Таким чином, Постанова Третього апеляційного адміністративного суду у справі № 280/6036/24 набрала законної сили та підлягає виконанню. Таким чином, ОСОБА_1 підлягає звільненню із займаної посади згідно із пунктом 1 статті 40 Кодексу законів про працю України у зв`язку із скороченням штату працівників апарату Оріхівської міської ради та її виконавчого комітету за розпорядженням начальника Оріхівської міської військової адміністрації Пологівського району Запорізької області від 28 травня 2024 року № 109-к «Про звільнення ОСОБА_1 ».

Отже, враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що розгляд заявлених позовних вимог, щодо визнання незаконним та скасування розпорядження начальника Оріхівської міської військової адміністрації Пологівського району Запорізької області від 04 вересня 2024 року № 211-к Про оголошення простою заступнику міського голови з питань діяльності виконавчих органів ОСОБА_1 , стягнення середнього заробітку за час неправомірного оголошення простою, та про визнання незаконним та скасування розпорядження від 04 вересня 2024 року № 211-к, стягнення середнього заробітку за час неправомірного оголошення простою, не підлягає задоволенню.

Крім того, статтею 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статей 73, 74 КАС України надані сторонами докази мають відповідати вимогам належності та допустимості, тобто, містити інформацію щодо предмета доказування та бути одержаними в порядку, встановленому законом.

Обов`язок доказування в адміністративному процесі встановлений статтею 77 КАС України, відповідно до якого кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Докази суду надають учасники справи.

Суд наголошує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі Серявін та інші проти України зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі Трофимчук проти України ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Деякі аргументи не можуть бути підставою для надання детальної відповіді на такі доводи.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з мотивів викладених судом вище.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Відповідно до ч. 5 ст. 250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243 - 246 та 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до - Оріхівської міської військової адміністрації Пологівського району Запорізької області (69107, м. Запоріжжя, просп. Соборний, буд. 164, ) про визнання протиправним та скасування розпорядження, - відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено у повному обсязі та підписано суддею 08 вересня 2025 року.

Суддя Р.В. Сацький