Справа № 600/3554/24-а
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2025-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/3554/24-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Брезіна Т.М.

Суддя-доповідач - Ватаманюк Р.В.

03 вересня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Боровицького О. А. Курка О. П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 02 травня 2025 року у справі за адміністративним позовом Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Харківській області в якому просив:

- визнати протиправними дії начальника відділу податків і зборів з фізичних осіб та проведення камеральних перевірок Головного управління ДПС у Харківській області, ОСОБА_2 , що полягають у прийнятті податкового повідомлення-рішення № 0/27928/2416 від 20 травня 2024 року;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 0/27928/2416 від 20 травня 2024 року на суму 340339,20 гривень.

Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 02.05.2025 позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та постановити нове про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач вказав, що у 2023 році ФОП ОСОБА_1 перевищив граничний обсяг доходу як для ІІ так і для ІІІ групи (станом на 01 серпня 2023 року), отже, як платник єдиного податку другої групи, який перевищив у податковому (звітному) періоді обсяг доходу, визначений для таких платників у п. 291.4 ст. 291 ПКУ з урахуванням п.п. 91.4.3 п.п. 9.1.4 п. 91 підрозділу 8 розділу XX «Перехідні положення» ПКУ, повинен був відмовитися від застосування спрощеної системи оподаткування з 01 серпня 2023 року та до суми перевищення застосувати ставку єдиного податку у розмірі 15 відсотків.

До суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач вказує про обґрунтованість рішення суду першої інстанції та просить залишити його без змін.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Судом першої інстанції встановлено, що 22.04.2024 податковим органом складено акт про результати камеральної перевірки показників податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця №18194/20-40-24-16-08/. У висновках перевірки встановлено порушення вимог пп. 1 п. 293.4, пп. 2 п. 293.8 ст. 293, п. 295.7 ст. 295, пп. 3 п. 296.5 ст. 296 розділу ХIV Кодексу, а саме: не декларування податкового зобов`язання по єдиному податку за ставкою 15% від суми перевищення обсягу доходу, визначеного пп. 9-1.4.3 п. 9 підрозділу 8 розділу ХХ «Перехідні положення» для платників, які протягом 2023 звітного року застосували особливості оподаткування, встановлені п. 9 цього підрозділу Кодексу, в результаті чого занижено зобов`язання по єдиному податку на суму 658639,77 гривень.

02.05.2024 позивач подав заперечення на акт перевірки від 22.04.2024 р. №18194/20-40-24-16-08/.

За результатами розгляду заперечення позивача від 02.05.2024 податковим органом прийнято рішення переглянути висновки акту перевірки в частині визначення податкового зобов`язання по єдиному податку за ставкою 15 відсотків з суми перевищення обсягу доходу, а саме заниження зобов`язання по єдиному податку на суму 309399,27 грн, визначеного пп. 9-1.4.3 п. 9 підрозділу 8 розділу ХХ «Перехідні положення» для платників, які протягом 2023 звітного року застосували особливості оподаткування, встановлені п. 9 цього підрозділу.

20.05.2024 податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № 0/27928/2416, яким збільшено суму грошових зобов`язань позивача зі сплати єдиного податку з фізичних осіб в сумі 309399,27 гривень. Вказане рішення прийнято начальником відділу податків і зборів з фізичних осіб та проведення камеральних перевірок ОСОБА_2 .

06.06.2024 представник позивач подав скаргу на дії працівників податкового орану щодо винесення податкового повідомлення-рішення № 0/27928/2416 від 20 травня 2024 року.

01.08.2024 за результатами розгляду скарги позивача прийнято рішення, яким залишено вказану скаргу без задоволення.

Матеріали справи містять наказ Головного управління ДПС у Харківській області від 07.03.2024 №111 про надання повноважень, зокрема, начальнику Лозівського відділу податків і зборів з фізичних осіб та проведення камеральних перевірок управління податкового адміністрування фізичних осіб ГУ ДПС у Харківській області Колодій Ганну, на виконання певних функцій, передбачених ПКУ, законодавством з питань сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, законодавством з інших питань, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, зважаючи на адміністративну територію обслуговування.

Приймаючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що за обставин, що склалися у цій справі, суд враховує, що чинним законодавством не створено такого правового регулювання і фактичних умов, за яких позивач станом на 16.03.2023 міг завчасно передбачити відповідні наслідки, які будуть внесені Законом №3219-ІХ.

Дії начальника відділу податків і зборів з фізичних осіб та проведення камеральних перевірок Головного управління ДПС у Харківській області Колодій Ганни Олексіївни, що полягають у прийнятті податкового повідомлення-рішення № 0/27928/2416 від 20 травня 2024 року, протиправними. З вказаних підстав податкове повідомлення-рішення № 0/27928/2416 від 20 травня 2024 року є також протиправним, оскільки позивач не перевищував до 31.07.2023 граничного обсягу доходу, встановленого на 2023 рік в розмірі 5587800 грн. Відтак відсутні правові підстави для зменшення позивачу такого граничного обсягу доходу до набрання чинності Законом №3219-ІХ, а тому податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами.

Відповідно до частини 2статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 16.1 статті 16, пунктом 36.1 статті 36, пунктом 38.1 статті 38 Податкового кодексу України передбачено, що платники податків зобов`язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом; податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом; виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Відповідно до пункту 291.2 статті 291 Податкового кодексу України спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Згідно з пунктом 291.3 статті 291 Податкового кодексу України юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Приписами підпункту 2 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України визначено, що до другої групи платників єдиного податку належать фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв: не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб; обсяг доходу не перевищує 834 розміри мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Згідно з положеннями Закону України "Про державний бюджет України на 2023 рік" розмір мінімальної заробітної плати з 01 січня 2023 року встановлено в розмірі 6700 грн.

Таким чином, обсяг доходу суб`єктів господарювання, які застосовують 2 групу спрощеної системи оподаткування, протягом календарного року не повинен перевищувати - 5587800,00 грн.

Законом України від 30 червня 2023 року №3219-ІХ "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей оподаткування у період дії воєнного стану" внесено зміни з 01.08.2023, зокрема, до підрозділу 8 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України, який доповнено новим пунктом 9-1 щодо особливостей застосування спрощеної системи оподаткування.

Підпунктом 9-1.4.3 пункту 9-1.4. підрозділу 8Розділу XX ПК України встановлено, що у 2023 звітному році обсяг доходу для відповідної групи платників єдиного податку, встановлений пунктом291.4 статті 291цьогоКодексу, визначається пропорційно до кількості календарних місяців поточного календарного року, протягом яких платник єдиного податку не застосовував особливості оподаткування, встановлені пунктом 9 цього підрозділу.

Так, ГУ ДПС у Харківській області зазначає, що позивач в 2023 році перебував платником єдиного податку 2 групи 01.01.2023 р. по 16.03.2023 р., сума його задекларованого доходу складає 5322211,80 грн, а отже з урахуванням пп.9-1.4.3 п. 9 підрозділу 8 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України його граничний обсяг доходу повинен складати 931300 гривень.

При цьому згідно матеріалів справи, дохід у розмірі 5322211,80 грн, який не перевищує максимальний розмір для платників 2 групи, позивачем отримано у період з 01.01.2023 по 16.03.2023, тобто ще до прийняття Закону України від 30 червня 2023 року №3219-ІХ. Доказів того, що позивач з 01.08.2023 по 31.12.2023 отримував будь-який дохід матеріали справи не містять, таких доказів відповідачем не надано.

Отже, на час отримання позивачем доходу на другій групі єдиного податку, він не перевищив граничний обсяг доходу, визначений п.291.4 ст. 291 ПК України, а набуття чинності Законом №3219-ІХ, яке відбулось після отримання позивачем доходу, не може бути підставою для збільшення йому податкового зобов`язання.

Колегія суддів вказує, що дія нормативно-правових актів показує процес їх функціонування в суспільстві. Положення податкового законодавства мають перспективну правову природу дії та мають застосовуватися з дати введення відповідного закону в дію, набрання ним чинності. З цього моменту акт набуває юридичної сили, тобто розпочинається його нормативно-регулятивний вплив на суспільні відносини, що полягає у забезпечуваній державою формальній можливості використання або формальній необхідності виконання (дотримання) закріплених норм.

Необхідно враховувати закріплений у частині першій статті 58 Основного Закону конституційний принцип незворотності дії закону у часі. Згідно з висновками щодо тлумачення змісту статті 58 Конституції України, викладеними у рішеннях Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року № 1-зп, від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99, від 05 квітня 2001 року № 3-рп/2001, від 13 березня 2012 року № 6-рп/2012, закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності та припиняється з втратою чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

Конституційний Суд України також висловив позицію, згідно з якою закріплення принципу незворотності дії нормативно-правового акта у часі на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє чинне становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта (п. 5 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року № 1-зп).

Слід зазначити, що Законом №3219-ІХ не містить прямої вказівки про надання його нормам зворотної дії в часі, а отже його дія не поширюється на період до набрання ним чинності.

Аналогічні висновки містить постанова Верховного Суду від 20.09.2024 по справі №380/30580/23.

Складовими принципу верховенства права є, зокрема, правова передбачуваність та правова визначеність, які необхідні для того, щоб учасники відповідних правовідносин мали можливість завбачати наслідки своїх дій і бути впевненими у своїх законних очікуваннях, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано (абзац третій пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005).

Згідно з частиною 2статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини" передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

Відповідно до ст.1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути, позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Також суд враховує рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Yvonnevan Duyn v Home Office", відповідно до якого принцип юридичної визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов`язання, взяті державою. При цьому, якщо держава чи будь-який її орган схвалили певну концепцію, така держава чи орган вважатимуться такими, що діють протиправно, якщо вони відступлять від такої політики чи поведінки, оскільки схвалення такої політики чи поведінки дало підстави для виникнення обґрунтованих сподівань у осіб (юридичних чи фізичних) стосовно додержання державою чи органом публічної влади такої політики чи поведінки.

Так, за обставин, що склалися у цій справі, колегія суддів враховує, що чинним законодавством не створено такого правового регулювання і фактичних умов, за яких позивач станом на 16.03.2023 міг завчасно передбачити відповідні наслідки, які будуть внесені Законом №3219-ІХ.

Таким чином, суд першої інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що дії начальника відділу податків і зборів з фізичних осіб та проведення камеральних перевірок Головного управління ДПС у Харківській області Колодій Ганни Олексіївни, які полягають у прийнятті податкового повідомлення-рішення № 0/27928/2416 від 20 травня 2024 року, є протиправними, а тому податкове повідомлення-рішення № 0/27928/2416 від 20 травня 2024 є також протиправним, оскільки позивач не перевищував до 31.07.2023 граничного обсягу доходу, встановленого на 2023 рік в розмірі 5587800 грн.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає..

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 02 травня 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Боровицький О. А. Курко О. П.