Справа № 140/7450/25
Суддя: Ксензюк Андрій Ярославович
Дата ухвалення: 2025-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2025 року ЛуцькСправа № 140/7450/25

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Ксензюка А.Я.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ПСВ Підшипник» до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ПСВ Підшипник» звернулося з позовом до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA205140/2025/000003/2 від 06.01.2025.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ТзОВ «ПСВ Підшипник» внаслідок укладеного з іноземною компанією зовнішньоекономічного контракту придбало товари (підшипники, корпуси підшипників та інші запасні частини до автомобілів, сільськогосподарської техніки) та подало через декларанта митному органу митну декларацію та додані до неї документи, що підтверджують складові митної вартості, яка визначена за першим методом. Однак відповідач прийняв оскаржуване рішення, яким здійснив коригування митної вартості у зв`язку із тим, що подані документи містили розбіжності, а декларант не надав усіх додаткових документів, витребуваних митницею, для підтвердження рівня митної вартості.

На думку представника позивача, подані документи не містили розбіжностей, що впливають на задекларовану вартість, а сумніви митного органу щодо складових митної вартості товару ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях.

За наведених підстав представник позивача просить позов задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 08 липня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, її розгляд визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача позовні вимоги заперечила та у їх задоволенні просила відмовити. В обґрунтування цієї позиції вказала, що під час перевірки документів, поданих декларантом в митних цілях, встановлено розбіжності та неточності, відтак у митного органу виникли сумніви щодо достовірності заявленої митної вартості товару. Оскільки позивачем не було надано усіх документів на запит митного органу, які б підтверджували або визначили кількісно і достовірно складові митної вартості, митна вартість не могла бути визначена за основним методом визначення митної вартості. У зв`язку з цим декларанта повідомлено про намір прийняття рішення про коригування митної вартості товару та після проведення консультацій із декларантом, зважаючи на неможливість застосування ряду методів визначення митної вартості з причини відсутності у митного органу та декларанта відповідної інформації, митну вартість згідно зі статтею 64 Митного кодексу України визначено за резервним методом.

З наведених підстав представник відповідача вважає, що оскаржувані рішення про коригування митної вартості є законними та обґрунтованими.

Ухвалою суду від 04.09.2025 відмовлено в задоволенні клопотання представника Волинської митниці про розгляд справи із викликом (повідомленням) сторін.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд дійшов висновку, що в позові необхідно відмовити з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що 14.06.2019 між ТзОВ «ПСВ Підшипник» (покупець) та «PFI Group INC» (продавець) було укладено контракт №1, за умовами якого продавець зобов`язується передати покупцеві, а покупець зобов`язується отримати підшипники, корпуси підшипників та інші запасні частини до автомобілів, сільськогосподарської техніки тощо, надалі іменовані «Товар». Товар поставляється партіями. Перелік найменування кожного виду товару в партії товару, одиниця виміру кожного виду товару в партії товару, ціна за одиницю найменування кожного виду товару в партії товару, вартість кожного виду товару в партії товару, кількість кожного виду товар в партії товару, вказуються в Інвойсах, котрі складаються і підписуються сторонами на кожну партію товару. Інвойси до даного контракту є невід`ємною частиною даного контракту. Загальна вартість контракту становить 300 000 Євро. Ціна товару визначається на умовах СРТ Хелм (Польща) і вказується по кожному товару в інвойсах. Ціна встановлюється у Євро. Покупець зобов`язується здійснити попередню оплату за товар, в розмірі, казаному у Інвойсі шляхом переведення валютних коштів на банківський рахунок продавця, який вказаний в даному контракті.

20.07.2021 між сторонами було укладено доповнення №2/2021/UA до контракту №1 від 14.06.2019, згідно якого поставка товару здійснюється на умовах DAP місто Хелм (Польща) або FCA Ріддеркер (Нідерланди) у відповідності з міжнародними правилами «Інкотермс -2010».

На виконання умов цього контракту 06.01.2025 для митного оформлення товару декларантом в інтересах ТзОВ «ПСВ Підшипник» подано митну декларацію №25UA86U5. Фактурна вартість імпортованого товару становить 93 214,35 Євро. Митну вартість товару визначено за основним методом (за ціною договору (контракту)) - 94 483,54 Євро (з урахуванням транспортних витрат в сумі 1 269,19 Євро) (по курсу 43,3347 4094 415,90 грн).

Разом з митною декларацією декларант подав такі документи: пакувальний лист від №418 від 02.01.2025; інвойс від 27.12.2024 №24SINV00402; автотранспортна накладна №б/н від 31.12.2024; супровідний документ №24NL0008547GFYQBJ9 від 31.12.2024; декларація про походження товару №24SINV00402 від 27.12.2024; документ, що підтверджує вартість перевезення товару №02/01/03 від 02.01.2025; доповнення до контракту від №2/2021/UA від 20.07.2021, № 2/2022/UA від 02.11.2022 та №4/2024/UA від 25.06.2024; контракт №1 від 14.06.2019; договір про надання послуг митного брокера№279 від 02.02.2023 та договір (контракт) про перевезення №271224-1 від 27.12.2024.

Під час опрацювання документів, поданих декларантом разом з митною декларацією та здійснення перевірки числового значення заявленої декларантом митної вартості товару митним органом встановлено, що дані документи містять наступні розбіжності:

- відповідно гр. 23 автотранспортної накладної від 31.12.2024 №Б/Н штамп та підпис перевізника PE CHEREMUKHIN ANDRII, що суперечить перевізнику, зазначеному в Документі, що підтверджує вартість перевезення товару від 02.01.2025 №02/01/03 ТОВ «Імператор-Автотранс»;

- згідно п. 2.1 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 14.06.2019 №1 умови поставки зазначені FCA Хелм (Польща), що суперечить умовам поставки, зазначеним в гр. 20 EМД EXW Амстердам;

- відповідно п. 2.2 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 14.06.2019 №1 передбачена передоплата за товар, однак банківських платіжних документів, що стосуються товару не подано до митного оформлення;

- з огляду на умови поставки EXW перевізник зобов`язується організувати вантажно-розвантажувальні роботи. При цьому, вартість таких витрат не зазначена в графі 21 ДМВ, що свідчить про не включення декларантом таких витрат до заявленої митної вартості;

- згідно документа, що підтверджує вартість перевезення товару від 02.01.2025 №02/01/03 витрати на транспортування по маршруту Амстердам Ягодин становлять 55000 грн. Відстань даного маршруту орієнтовно 1570 км; транспортні витрати становлять 35,1 грн/км (55000/1570). Згідно вищезазначеного документа вартість транспортування по маршруту п/п Ягодин Луцьк становить 10408 грн, відстань даного маршруту орієнтовно 134 км, що становить 77,7 грн/км (10408/134). Вказане свідчить про можливе заниження транспортних витрат до кордону України та про наявність ризиків заявлення до митного оформлення неправдивих відомостей стосовно складових митної вартості;

- згідно п. 5.2 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 14.06.2019 №1 в доповнення до товару Продавець зобов`язується надати інвойс та специфікацію з відображенням найменування, кількості, ваги і митних кодів Товару, однак до митного оформлення специфікацію не надано.

З врахуванням наведеного митниця відповідно до статей 53 та 54 Митного кодексу України декларанту запропонувала надати в 10-денний термін наступні додаткові документи:

- виписку з бухгалтерської документації;

- специфікацію до договору;

- каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

- транспортні (перевізні) документи;

- банківські платіжні документи, що стосуються товару;

- копію митної декларації країни відправлення;

- висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

На вимогу митниці декларантом надано: лист від 06.01.2025 №1; доповнення до контракту від 29.03.2024 № 2/2024/UA та договір на перевезення від 27.12.2024 №318.

У зв`язку з тим, що подані документи, подані для підтвердження митної вартості не містили усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, та містять вищевказані розбіжності, а також у зв`язку з спрацюванням ризиків АСАУР, митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA205140/2025/000003/2 від 06.01.2025, яким митну вартість визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 Митного кодексу України, рівень митної вартості визначено згідно рівня раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях, а саме по товару- 2 на рівні 6,19 дол. США/од за МД №UA205140/2024/073396 від 21.11.2024 (6,0120 Євро/кг на дату подання ЕМД).

Також, винесено карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205140/2025/000010.

Товар було випущено у вільний обіг за МД №24UA16U8 від 06.01.2025 шляхом надання гарантій, передбачених ч.7 ст.55 МК України.

Позивач, не погоджуючись із рішенням про коригування митної вартості товару, звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади державної митної справи, в тому числі процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються МК України від 13.03.2012 №4495-VІ.

Відповідно до вимог частини першої статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно з частиною першою статті 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Частина перша статті 257 МК України передбачає, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Відповідно до частини шостої статті 257 МК України умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Статтею 49 МК України встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із частиною першою статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до частини першої, другої статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості, визначений статтею 53 МК України. У випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Відповідно до статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до статті 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

При цьому, витребовувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості.

Судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару, а саме: «Товар-2 Блок ступиці для автомобілів…» та ненадання відповідачу необхідних документів для підтвердження заявленої митної вартості товару.

Так, до митних декларацій були додані пакувальний лист від №418 від 02.01.2025; інвойс від 27.12.2024 №24SINV00402; автотранспортна накладна №б/н від 31.12.2024; супровідний документ №24NL0008547GFYQBJ9 від 31.12.2024; декларація про походження товару №24SINV00402 від 27.12.2024; документ, що підтверджує вартість перевезення товару №02/01/03 від 02.01.2025; доповнення до контракту від №2/2021/UA від 20.07.2021, № 2/2022/UA від 02.11.2022 та №4/2024/UA від 25.06.2024; контракт №1 від 14.06.2019; договір про надання послуг митного брокера№279 від 02.02.2023; договір (контракт) про перевезення №271224-1 від 27.12.2024; лист від 06.01.2025 №1; доповнення до контракту від 29.03.2024 № 2/2024/UA та договір на перевезення від 27.12.2024 №318.

Враховуючи позицію Верховного Суду у постановах від 12.03.2019 у справі № 826/2313/16 та 13.06.2019 року у справі № 820/6315/15, суд зауважує, що вимоги частини третьої та четвертої статті 53 та частини другої статті 58 МК України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Суд погоджується, що наявність у митного органу інформації про ціну подібних чи аналогічних товарів може призвести до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів та ініціювання повної її перевірки, але така інформація аж ніяк не є підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару.

Як визначено частиною шостою статті 54 МК України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Наведені норми зобов`язують митницю зазначати конкретні обставини, які викликали сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовiрностi.

Разом з тим, у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина сьома статті 54 МК України).

У даному випадку оскаржувані рішення прийняті відповідачем з підстав, визначених пунктом 2 частини шостої статті 54 МК України, декларант не надав усіх додаткових документів витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, а подані до митного оформлення документи містять розбіжності.

З такими твердженнями відповідача суд погоджується та зазначає наступне.

Щодо тверджень позивача, що останнім надано документи в підтвердження понесених втрат на перевезення товару, суд зазначає наступне.

Як зазначено позивачем, між ТзОВ «ПСВ Підшипник» та ТзОВ «Імператор Автотранс» укладено договір-заявку від 27.12.2024 №271224-1, за умовами якого ТОВ «Імператор Автотранс» надає послуги з експедиції. Вказаний договір було подано до митного контролю і предметом його є саме надання позивачу транспортно-експедиторських послуг. Відповідно ТзОВ «Імператор Автотранс» є експедитором, а не перевізником, і, не маючи власних транспортних засобів залучає для виконання своїх зобов`язань перед ТОВ «ПСВ Підшипник» третіх осіб, у цьому випадку PE CHEREMUKHIN ANDRII. Отже, зазначення в автотранспортній накладній перевізником підприємства, яке не є стороною договору транспортного експедирування, не вважається порушенням договірних зобов`язань чи митного законодавства і не може бути підставою для не визнання митної вартості товару та її коригування. Та обставина, що документ, що підтверджує вартість перевезення товару від 02.01.2025 №02/01/03 підписаний ТОВ «Імператор Автотранс», а перевізником згідно міжнародної товарно-транспортної накладної (CMR) від 31.12.2024 №Б/Н є PE CHEREMUKHIN ANDRII жодним чином не впливає на визначення митної вартості товару. «

Однак, суд не бере до уваги твердження позивача, що ТзОВ «Імператор-Автотранс» є експедитором, оскільки як вбачається із договору-заявки №271224-1 на перевезення вантажу (міжнародне) від 27 грудня 2024 року ТзОВ «Імператор-Автотранс» не є експедитором.

Разом з цим, позивачем не надано ні митному органу, ні суду документів укладених з ФОП ОСОБА_1 щодо здійснення останнім перевезень товар та вартості перевезення товару.

Щодо умом поставки товару, суд не погоджується позицією позивача, оскільки доповненням від 20.07.2021 за №2/2021/UA до контракту №1 від 14.06.2019 внесено зміни до Умов поставки та передачі товарів в контракті та викладено їх в наступній редакції: «Умови поставки та передачі товарів: Поставка товару по даному контракту здійснюється на умовах DAP місто Хелм (Польща) або FCA Ріддеркер (Нідерланди) у відповідності з міжнародними правилами «Инкотермс -2010». Отже, даним доповнення змінено розділ 2 контракту №1 від 14.06.2019 та даний розділ містить тільки один пункт, а тому посилання позивача на п. 2.5 контракту від 14.06.2019 №1 є недоречним, оскільки даного пункту після внесення змін не існує.

Щодо оплати товару, суд погоджується із доводами митного органу, що «відповідно п. 2.2. зовнішньоекономічного договору (контракту) від 14.06.2019 МІ передбачена передоплата за товар, однак банківських платіжних документів, що стосуються товару не подано до митного оформлення». Станом на дату винесення спірного рішення від 06.01.2025 позивачем не було надано банківських платіжних документів щодо оплати товару. Платіжні інструкції в іноземній валюті від 28.02.2025 №297, від 03.03.2025 №298 надані митному органу лише 26 березня 2025 року, тобто після винесення спірного рішення про коригування митної вартості товарів.

Митний орган аргументовано довів необхідності витребування у декларанта додаткових документі та довів, що позивачем заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

З урахуванням вищенаведеного, наявні підстави ставити під сумнів митну вартість товару, визначену декларантом, оскільки така вартість не підтверджується поданими до митного оформлення документами, у яких наявні розбіжності щодо вартості товарів.

Таким чином, доводи митного органу про наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах знайшли своє підтвердження. Суд погоджується із відповідачем, що надані до митного оформлення товару документи не дозволяли визначити складові митної вартості імпортованого товару та їх числові значення.

Суд вважає, що відповідач обґрунтував однозначність скоригованої ним ціни, довів обґрунтованості своїх сумнівів щодо заявленої митної вартості декларантом.

При цьому, матеріалами справи не підтверджується, що позивач під час митного оформлення надав відповідачу усі необхідні документи, які чітко ідентифікували оцінювані товари та містили об`єктивні і достовірні дані, що підтверджували заявлену декларантом митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами частин четвертої та п`ятої статті 58 Митного кодексу України, і в митного органу, враховуючи вищевикладені обставини, були підстави вимагати у декларанта додаткові документи для підтвердження митної вартості.

Верховний Суд в постанові від 15.02.2022 по справі №826/12901/17 вказав: «Відповідно до частини третьої статті 53 Митного кодексу України у разі якщо документи містять розбіжності або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи». Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, є коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнівів у достовірності наданої інформації. Необхідно також зазначити, що обов`язок доведення ціни товару лежить на декларанті, і саме декларант має довести, що ним правильно здійснено розрахунки митної вартості, в т.ч. обрано метод визначення митної вартості товарів. Натомість митний орган має довести обґрунтованість сумнівів.

Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Аналогічні правові висновки викладені, зокрема, але не виключно, у постановах Верховного Суду від 16.09.2022 року у справі № 804/2708/18.

Відповідно до частини шостої статті 54 Митного кодексу митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Так, встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, відповідач, під час проведення консультації з декларантом вказав, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які саме документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Статтею 64 МК України передбачено, що у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).

Відповідно до ч.2 ст.7 Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ГАТТ 1947), оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або подібного товару і не повинна ґрунтуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості. (*) b) Під дійсною вартістю слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. У тому ступені, в якому на ціну такого чи подібного товару впливає кількість окремої трансакції, ціна, що розглядається, повинна єдиним способом пов`язуватися або i) з порівнюваними кількостями, або i) з кількостями, не менш сприятливими для імпортерів, ніж ті, в яких більший обсяг товарів продається у торгівлі між країнами експорту та імпорту. (*) c) Якщо дійсна вартість не може бути визначена відповідно до підпункту; b) цього пункту, оцінка для митних цілей повинна ґрунтуватися на найближчому еквіваленті такої вартості, який можна визначити.

Згідно з приміткою 4 до пункту 2 статті 7 Генеральної угоди з тарифів і торгівлі формулювання підпунктів a і b дозволяє стороні визначати вартість для митних цілей єдиним способом чи то (1) на базі цін, які певний експортер встановлює за імпортований товар, чи (2) на базі загального рівня цін на подібний товар.

Відповідно до положень Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року первинною основою для митної вартості за цією Угодою є контрактна вартість, визначена в статті 1.

Статтю 1 необхідно розглядати разом зі статтею 8, яка передбачає, inter alia, коригування ціни, яка фактично сплачена або підлягає сплаті у випадках, коли певні конкретні елементи, які вважаються такими, що формують частину вартості для митних цілей, припадають на покупця, але не включені до ціни, яка фактично сплачена або підлягає сплаті за імпортовані товари.

Встановлені судом фактичні обставини свідчать, що документи подані згідно з частиною 2 статті 53 МК України містять розбіжності, додатково надані документи не спростували сумніви митного органу.

Дослідивши документи, які подавались позивачем під час митного оформлення товару, суд вказує, що відповідач довів факт порушення позивачем вимог митного законодавства при визначенні митної вартості товару.

З метою обґрунтованого вибору другорядного методу визначення митної вартості оцінюваних товарів проведено консультацію. Факт проведення консультації підтверджується відповідним електронним повідомленням декларанта.

Враховуючи зазначене. митницею проведено порівняння рівня заявленої митної вартості товару з інформацією, наявною в автоматизованій системі митного оформлення «Інспектор», а також з рівнем митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено. За результатами перевірки встановлено, що заявлена митна вартість товару є нижчою за вартість ввезених на митну територію України схожих товарів.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Як передбачено статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, проаналізувавши обставини справи, з урахуванням нормативного регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку про необґрунтованість адміністративного позову та відсутність підстав для його задоволення.

Відповідно до вимог статті 244 Кодексу адміністративного судочинства України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Підстави для відшкодування судових витрат у справі відповідно до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні, оскільки в задоволенні позову відмовлено повністю.

Керуючись статтями 139, 243-246, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Митного кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ПСВ Підшипник» до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.Я. Ксензюк