Справа № 620/7763/25
Суддя: Марія ДУБІНА
Дата ухвалення: 2025-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2025 року Чернігів Справа № 620/7763/25

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі судді Дубіної М.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправними дій та бездіяльності, скасування висновку, зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

08.07.2025 ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом, у якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить:

визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо розгляду по суті його скарги від 31.05.2025, якою він просив скасувати висновок військово-лікарської комісії від 16.05.2025;

визнати протиправними дії військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо встановлення його стану здоров`я на підставі неповного медичного обстеження;

скасувати висновок військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_3 від 16.05.2025;

зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 направити його на повторне проходження військово-лікарської комісії з дотриманням вимог чинного законодавства, з обов`язковим проведенням повного обсягу медичних обстежень та врахуванням діагнозу хронічного вірусного гепатиту С, оскільки внаслідок непроведення належного медичного обстеження під час первинної військово-лікарської комісії, він був позбавлений можливості отримати обґрунтований висновок, зокрема висновок «тимчасово непридатний до військової служби з подальшим переоглядом», передбачений у випадках, коли стан здоров`я потребує уточнення або лікування;

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що під час проходження військово-лікарської комісії (далі ВЛК) не були проведені лабораторні дослідження, передбачені пунктом 3.4 глави 3 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 № 402 (далі Положення № 402), зокрема загального та біохімічного аналізу крові, серологічного тесту на anti-HCV (гепатит С), проведено не було, не були призначені додаткові обстеження, тому висновок ВЛК було прийнято з порушенням вимог Положення про ВЛК, що призвело до порушення права позивача на об`єктивну, справедливу та законну оцінку стану його здоров`я, та в подальшому породив юридичні наслідки у вигляді мобілізаційного припису.

Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду Дубіної М.М. від 10.07.2025 позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цій справі. Ухвалено здійснювати розгляд справи суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику учасників справи за наявними в ній матеріалами.

Відповідачі у відзивах на позовну заяву просять відмовити у її задоволені через відсутність порушених прав позивача.

Суд, оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 16.05.2025 проходив військово-лікарську комісію (ВЛК) при ІНФОРМАЦІЯ_3 . У результаті проходження ВЛК 16.05.2025 отримав висновок «Придатний до військової служби», що підтверджується довідкою ВЛК від 16.05.2025 № 2025-0516-1106-1010-7.

Згідно із карткою обстеження та медичного огляду ОСОБА_1 під час медичного огляду не були проведені лабораторні дослідження: загального та біохімічного аналізу крові, визначення групи крові та резус-фактора, оскільки в графі 9 не зазначено жодного результату таких досліджень. З цієї картки обстеження та медичного огляду ОСОБА_1 видно, що позивач пройшов обстеження у спеціалістів: терапевта, хірурга, невропатолога, офтальмолога, ЛОРа, психіатра; зроблено флюорографію органів грудної клітки, ЕКГ. Зазначений діагноз: Q55.01 Лівобічний монорхізм.

16.05.2025 позивачу було вручено повістку №0516, якою його було зобов`язано з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_1 17.05.2025 об 08.00. 17.05.2025 позивач не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Водночас 16.05.2025 позивач подав до ІНФОРМАЦІЯ_1 заяву, у якій висловив прохання замінити для нього виконання військового обов`язку під час мобілізації в умовах воєнного стану на проходження альтернативної (невійськової) служби відповідно до частини четвертої статті 35 Конституції України, оскільки проходження військової служби суперечить релігійним переконанням позивача як ОСОБА_2 .

Також, позивач подав письмову скаргу на висновок ВЛК до Центральної ВЛК, проте отримав відповідь, оформлену листом від 30.05.2025 № 598/4/13358 про те, що скаргу потрібно подавати до обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

31.05.2025 позивач подав письмову скаргу до ІНФОРМАЦІЯ_2 з вимогою: скасувати висновок ВЛК від 16.05.2025 та провести повторний обстеження медичний огляд у вищій ВЛК.

Станом на день звернення позивача до суду з цим позовом відповідь на скаргу не надана.

Окрім того судом встановлено, що 26.05.2025 позивачу в лабораторії «Dniprolab» проведено дослідження крові на ПЛР HCV, в результаті якого збудника виявлено. Згідно констультативного висновку спеціаліста від 02.07.2025 поліклініки Чернігівської міської лікарні № 2 позивачу встановлено діагноз хронічний вірусний

ОСОБА_3 , вважаючи протиправними дій та рішення , звернувся до суду з цим позовом.

Суд, визначаючись щодо заявлених вимог по суті, виходить з того, що відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу (частина 1).

Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України (частина 2).

Відповідно до статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України (частина 1).

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України визначено Законом України від 25.03.1992 №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон №2232-XII).

Згідно з частиною другою статті 1 Закону №2232-ХІІ військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту (далі Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Частиною третьою статті 1 Закону №2232-ХІІ передбачено, що військовий обов`язок включає підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Відповідно до частини п`ятої статті 1 Закону №2232-ХІІ від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом.

Згідно з частиною дев`ятою статті 1 Закону №2232-ХІІ щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць; призовники - особи, приписані до призовних дільниць; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний та воєнний час.

Відповідно до абзацу 1 частини десятої статті 1 Закону №2232-ХІІ громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема, проходити медичний огляд та лікування в лікувально-профілактичних закладах згідно з рішеннями комісії з питань приписки, призовної комісії або військово-лікарської комісії районного (міського) військового комісаріату.

Частиною другою статті 2 Закону №2232-ХІІ передбачено, що проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України.

Згідно з частиною тринадцятою статті 2 Закону № 2232-ХІІ військовозобов`язані, які, зокрема, призначені для комплектування посад за відповідними військово-обліковими спеціальностями під час проведення мобілізації проходять обов`язковий медичний огляд. Порядок проходження медичного огляду затверджується Міністерством оборони України та центральними органами виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють керівництво військовими формуваннями.

Відповідно до частини тринадцятої статті 2 Закону № 2232-ХІІ та з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402 затверджено Положення №402.

Так, згідно із пунктом 1.1 глави 1 розділу І Положення № 402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Військово-лікарська експертиза - це: медичний огляд допризовників, призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, офіцерів запасу, які призиваються на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військово-навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів Міністерства оборони України (далі - ВВНЗ), учнів військових ліцеїв; колишніх військовослужбовців; працівників Збройних Сил України, які працюють у шкідливих та небезпечних умовах праці та залучаються до роботи з джерелами іонізуючого випромінювання (далі - ДІВ), компонентами ракетного палива (далі - КРП), джерелами електромагнітних полів (далі - ЕМП), лазерного випромінювання (далі - ЛВ), мікроорганізмами І-ІІ груп патогенності, особливо небезпечними інфекційними хворобами; працівників допоміжного флоту Військово- Морських Сил Збройних Сил України (далі - ВМС Збройних Сил України); визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ, роботи за фахом; установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів (пунктом 1.2 глави 1 розділу І Положення № 402.

Згідно з пунктом 2.1 глави 2 розділу І Положення № 402 для проведення військово- лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі). Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця. Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.

Відповідно до пункту 1.1 глави 1 розділу ІІ Положення № 402 медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови). Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України та інших військових формуваннях у мирний та воєнний час.

Медичний огляд проводиться ВЛК з метою визначення придатності, зокрема, до військової служби допризовників, призовників, військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти).

Питання медичного огляду військовозобов`язаних у мирний час та під час мобілізації, на особливий період регламентує глава 3 розділу II Положення № 402.

Зокрема, згідно пункту 3.1. глави 3 розділу II Положення № 402 медичний огляд військовозобов`язаних проводиться за рішенням керівників ТЦК та СП ВЛК ТЦК та СП на збірних пунктах районних (міських) ТЦК та СП або за місцем провадження медичної практики у закладах охорони здоров`я комунальної або державної форми власності лікарями, які включаються до складу ВЛК ТЦК та СП.

Відповідно до пункту 3.4. глави 3 розділу ІІ Положення № 402 перед оглядом військовозобов`язаних їм проводиться загальний аналіз крові, загальний аналіз сечі, серологічний аналіз крові на: антитіла до вірусу імунодефіциту людини (ВІЛ), поверхневий антиген до вірусу гепатиту «В» (HbsAg), загальні антитіла до вірусу гепатиту «С» (anti-HCV), реакція мікропреципітації з кардіоліпіновим антигеном або загальні антитіла до блідої трепонеми (RW); визначається група крові та резус-належність, проводяться рентгенологічне обстеження органів грудної клітки, ЕКГ. Особам старшим 40 років обов`язково проводиться вимір внутрішньоочного тиску, дослідження крові на цукор. Інші дослідження проводяться за показаннями.

ЕКГ виконується після 40-річного віку та за наявності медичних показань. Інші лабораторні та інструментальні дослідження виконуються за показанням.

Відповідно до пункту 3.6. глави 3 розділу ІІ Положення № 402 картка обстеження та медичного огляду на солдатів, матросів, сержантів і старшин зберігається у ТЦК та СП до чергового огляду, а на офіцерів, прапорщиків (мічманів) у їх особових справах - постійно.

Абзацом 10 пункту 5.1.глави 5 розділу ІІ Положення № 402 передбачено, що на кожного кандидата заводиться Картка обстеження та медичного огляду.

Отже, під час проходження ВЛК результати усіх аналізів, медичних оглядів, військовозобов`язаного заносяться до картки обстеження та медичного огляду, форма якої затверджена Положенням № 402.

За змістом Положення № 402 в картці обстеження та медичного огляду наявний, зокрема розділ дев`ятий під назвою: «Результати додаткових методів обстеження». Даний розділ картки обстеження та медичного огляду, згідно із додатком 13 до Положенням № 402 має таких вигляд: « 9. Результати додаткових методів обстеження. Назва дослідження. Дата Результат. Загальний аналіз крові. Група крові та резус-фактор. Біохімічний аналіз крові: вміст глюкози, вміст білірубіну, вміст АЛТ, вміст загального білка. Серологічний аналіз крові на: ВІЛ, антиген до вірусу гепатиту В, антитіла до вірусу гепатиту С, реакція мікропреципітації з кардіоліпіновим антигеном. Загальний аналіз сечі. Флюорографія органів грудної клітки. ЕКГ. Інші дослідження. Місце для вклеювання направлення командира військової частини (військового комісара), характеристик, інших медичних та додаткових матеріалів, додаткових методів обстеження тощо.».

Вирішуючи спір, суд враховує і правовий висновок Верховного Суду, наведений у постанові від 12.06.2020, що ухвалена у справі №810/5009/18, згідно якого до повноважень суду не належить надання оцінки діагнозу на предмет того, чи підпадає позивач під дію статей розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби. Розглядаючи по суті спори у справах щодо оскарження рішень ВЛК, суд вправі перевірити законність висновку ВЛК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, 16.05.2025 військово-лікарською комісією ІНФОРМАЦІЯ_1 проведено медичний огляд позивача.

Зі змісту картки обстеження та медичного огляду військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 від 14.05.2025 слідує, що позивач, за результатами проведення медичного огляду визнаний придатним до проходження військової служби.

Відповідно до картки обстеження та медичного огляду позивач пройшов обстеження у спеціалістів: терапевта, хірурга, невропатолога, офтальмолога, ЛОРа, психіатра; зроблено флюорографію органів грудної клітки, ЕКГ. Зазначений діагноз: Q55.01 Лівобічний монорхізм.

Водночас, надаючи оцінку доводам позову щодо порушення процедури прийняття висновку ВЛК про придатність позивача до військової служби, суд звертає увагу на те, що з відомостей, наявних у картці обстеження та медичного огляду від 14.05.2025 (складена за формою згідно Додатку 13 до Положення № 402) вбачається, що така картка не містить даних результатів проведення загального аналізу крові позивача, групи крові та резус-фактор, загального аналізу сечі та інших досліджень.

Вказане свідчить, що відповідачами при проведенні медичного огляду позивача не дотримано вимоги пункту 3.4. глави 3 розділу ІІ Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого Наказом МОЗ від 14.08.2008 року № 402, чим порушено процедуру проведення медичного огляду позивача.

Суд наголошує, що особливістю адміністративного судочинства, порівняно з іншими видами судочинства, є обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності ( частина друга статті 77 КАС України).

Однак відповідачами у ході судового розгляду справи не спростовані доводи позову щодо порушення процедури проходження позивачем військово-лікарської комісії, за результатом якої було прийнято рішення про визнання його придатним до військової служби.

За таких обставин, враховуючи встановлення судом порушення відповідачем порядку проведення медичного огляду позивача, суд вважає необґрунтованими та передчасними висновки ВЛК, наведені у картці обстеження та медичного огляду 14.05.2025 та довідці від 16.05.2025 № 2025-0516-1106-1010-7 про придатність позивача до проходження військової служби.

Таким чином, оскільки позивач не отримав повного обсягу обов`язкових обстежень, передбачених пунктом 3.4 глави 3 розділу II Положення про ВЛК. Через це висновок ВЛК не відповідає вимогам об`єктивності, що унеможливило встановлення фактичного стану здоров`я. Вказане є достатньою підставою для повторного направлення на ВЛК.

Щодо позовних вимог в частині бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 стосовно розгляду по суті скарги позивача від 31.05.2025, якою він просив скасувати висновок військово-лікарської комісії від 16.05.2025, суд зазначає таке.

Відповідно до п. 3.3 глави 3 розділу I Положення № 402 скарги на висновки ВЛК при раи?онних (міських) ТЦК подаються до відповідної обласної ВЛК. Якщо громадянин не згоден із рішенням обласної ВЛК воно може бути оскаржене в суді.

Відповідно до Закону України Про звернення громадян, Інструкції з діловодства за зверненнями громадян в органах державної влади і місцевого самоврядування, об`єднаннях громадян, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форм власності, в засобах масової інформації, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 14.04.1997 № 348, Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та з метою організації роботи зі зверненнями громадян, їх прийому в системі Міністерства оборони України наказом Міністерства оборони України від 28.12.2016 № 735 було затверджено Інструкцію про організацію розгляду звернень та проведення особистого прийому громадян у Міністерстві оборони України та Збройних Силах України (далі Інструкція), яка визначає порядок розгляду, реєстрації, приймання, узагальнення та аналізу звернень військовослужбовців, членів їх сімей, працівників Збройних Сил України, а також інших громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які законно перебувають на території України (далі - громадяни), у структурних підрозділах апарату Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України, інших органів військового управління, з`єднаннях, військових частинах, військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів, установах та організаціях Збройних Сил України (далі - військові частини), а також визначає порядок контролю за його дотриманням.

Відповідно до пункту 5 розділу ІІІ цієї Інструкції звернення розглядаються і вирішуються в термін не більше одного місяця від дня їх надходження, ураховуючи вихідні, святкові та неробочі дні, а ті, які не потребують додаткового вивчення та проведення перевірки за ними, - невідкладно, але не пізніше 15 днів від дня їх отримання.

Якщо в місячний термін розв`язати порушені у зверненні питання неможливо, то керівник відповідного органу військового управління, командир військової частини або особа, що тимчасово виконує його обов`язки, установлює термін, потрібний для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати 45 днів.

Позивач скористався передбаченим законодавством механізмом оскарження висновку ВЛК, звернувшись зі скаргою до обласного ТЦК. Однак скарга позивача не була розглянута у встановлений законом строк, що свідчить про протиправну бездіяльність відповідного ТЦК. Жодного повідомлення про продовження строку її розгляду або про призначення нового строку позивач не отримував, що є порушенням вимог статті 20 Закону України від 02.10.1996 № 393/96-ВР «Про звернення громадян».

Суд враховує, що як протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень слід розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Тому, нерозгляд ІНФОРМАЦІЯ_4 по суті скарги позивача від 31.05.2025, якою він просив скасувати висновок військово-лікарської комісії від 16.05.2025, є протиправною бездіяльністю, що свідчить про наявність підстав для задоволення позовної вимоги в окресленій частині.

Так, згідно із статтею 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіряючи оскаржувані дії (рішення) суб`єктів владних повноважень, які зумовили звернення позивача до суду з цим позовом, на відповідність їх критеріям, наведеним у статті 2 КАС України, суд приходить до висновку, що при їх вчиненні (прийнятті) відповідачі: діяли не на підставі та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; необґрунтовано; не добросовісно; не розсудливо; без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямована ця дія (рішення).

Керуючись принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина перша статті 8 Конституції України, частина перша статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України), суд вважає, що за наведених вище обставин відповідачі не вправі були виносити постанову про придатність позивача до військової служби без проведення всіх медичних досліджень стану здоров`я позивача, передбачених Положенням № 402.

Відтак, такі дії відповідачів щодо позивача не ґрунтуються на законі, суперечать принципу верховенства права та не узгоджуються із судовою практикою Європейського суду з прав людини.

Так, зокрема, рішення відповідачів не відповідають принципу належного урядування, який, як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість.

За змістом судової практики Європейського суду з прав людини захист законних сподівань (очікувань) є одним з аспектів правової визначеності, при цьому державні органи повинні дотримуватися принципу належного урядування (рішення ЄСПЛ «Суханов та Ільченко проти України», «Рисовський проти України», «Лелас проти Хорваті», «Копецький проти Словаччини» тощо).

Крім того, згідно пункту 2.1. розділу ІІ Положення № 402 постанови як штатних, так і позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання, а тому оскаржувана постанова (у формі довідки) впливає на права позивача щодо придатності до військової служби. А тому суд зазначає, що позивач має право звернутися до суду з позовом про оскарження постанови будь-якої ВЛК, оскільки право на судовий захист є гарантованим Конституцією України.

З огляду на викладене у своїй сукупності, суд вважає, що належним та ефективним способом захисту порушених прав позивача у цій ситуації буде: визнання протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо розгляду по суті його скарги від 31.05.2025, якою він просив скасувати висновок військово-лікарської комісії від 16.05.2025; визнання протиправними дії військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо встановлення його стану здоров`я на підставі неповного медичного обстеження; скасувати висновок військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_3 від 16.05.2025; зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 направити його на повторне проходження військово-лікарської комісії для визначення придатності до військової служби з дотриманням вимог чинного законодавства.

Саме такий спосіб захисту порушених прав позивача відповідає об`єкту порушеного права й у спірних правовідносинах є достатнім та необхідним.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених вимог не спростовують. При цьому, згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010 року, заява №4909/04, відповідно до пункту 58 якого Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torijav.Spain) від 09.12.1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку про задоволення позову у визначений судом спосіб.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань кожного відповідача судовий збір в розмірі по 605, 60 грн з кожного, сплачений згідно з квитанцією від 08.07.2025 №1181-Н89К-ЕЕХС-РС32.

Керуючись статтями 2, 72-74, 77, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправними дій та бездіяльності, скасування висновку, зобов`язання вчинити певні дії,- задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо розгляду по суті скарги ОСОБА_1 від 31.05.2025, якою він просив скасувати висновок військово-лікарської комісії від 16.05.2025.

Визнання протиправними дії військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо встановлення ОСОБА_1 стану здоров`я на підставі неповного медичного обстеження.

Скасувати висновок військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_3 від 16.05.2025.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 направити ОСОБА_1 на повторне проходження військово-лікарської комісії для визначення придатності до військової служби з дотриманням вимог чинного законодавства, з урахуванням висновків суду.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_2 за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі у розмірі 605, 60 грн з кожного, сплачений згідно з квитанцією від 08.07.2025 №1181-Н89К-ЕЕХС-РС32.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі у розмірі 605, 60 грн з кожного, сплачений згідно з квитанцією від 08.07.2025 №1181-Н89К-ЕЕХС-РС32.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ).

Відповідач ІНФОРМАЦІЯ_4 (місцезнаходження юридичної особи: АДРЕСА_2 ; унікальний ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: НОМЕР_2 ).

Відповідач ІНФОРМАЦІЯ_6 (місцезнаходження юридичної особи: АДРЕСА_3 ; унікальний ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: НОМЕР_3 ).

Суддя Марія ДУБІНА