Справа № 340/3957/25
Суддя: Г.П. КАЗАНЧУК
Дата ухвалення: 2025-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2025 року м. Кропивницький Справа № 340/3957/25

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Казанчук Г.П., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В И К Л А Д О Б С Т А В И Н:

ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернулась до суду з позовною заявою, в подальшому уточненій, в якій просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо призначення пенсії у разі втрати годувальника за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-ХП ОСОБА_1 без урахування 70% розміру та складових грошового забезпечення, визначених в довідці Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України у Кіровоградській області від 09.01.2023 року за № 6457 складеної на ім`я ОСОБА_2 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області перерахувати та виплатити з 15.12.2024 року ОСОБА_1 пенсію у разі втрати годувальника за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-ХП виходячи 70% грошового забезпечення, визначених в довідці Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України у Кіровоградській області від 09.01.2023 року за № 6457 складеної на ім`я ОСОБА_2 з урахуванням раніше виплачених сум.

Ухвалою судді від 19.06.2025 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позовної заяви. Недоліки позовної заяви усунуто.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначила, що вона є членом сім`ї загиблих (померлих) пенсіонера МВС України. Вказує, що вона перебуває на обліку в ГУ ПФ України в Кіровоградській області та отримує пенсію по втраті годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-XII з 01.08.2024. На думку позивача, вона має право на перерахунок пенсії в разі втрати годувальника у розмірі 70% від грошового забезпечення її чоловіка на підставі оновленої довідки від 09.01.2023 року за № 6457 про розмір грошового забезпечення померлого чоловіка ОСОБА_2 , проте відповідач не здійснив перерахунок пенсії. Такі дії відповідача позивач вважає протиправними та такими, що спрямовані на перешкоджання реалізації ним своїх законних прав.

Ухвалою судді від 04.08.2025 позовну заяву позивача прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні), сторонам встановлено порядок та строки для виконання процесуальних дій.

Від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву із запереченнями проти позову, в яких наполягав на тому, щоб суд відмовив у задоволені позовних вимог, оскільки відсутні законодавчі підстави для проведення позивачу перерахунку пенсії в разі втрати годувальника у розмірі 70% від грошового забезпечення її померлого чоловіка.

У період з 11.08.2025 по 29.08.2025 суддя Казанчук Г.П. тимчасово не здійснювала правосуддя у зв`язку з перебуванням у відпустці.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 , чоловік позивача, перебував на обліку в ГУ ПФ України в Кіровоградській області, як отримувач пенсії за вислугу років, призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» по лінії Міністерства внутрішніх справі України.

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 10.05.2024.

Позивач, ОСОБА_1 , вдова ветерана МВС України, перебуває на обліку в ГУ ПФ України в Кіровоградській області, як отримувач пенсії по втраті годувальника, призначеної з 01.08.2024 у розмірі 30% від грошового забезпечення її померлого чоловіка на умовах Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-XII (а.с.40зв).

Позивач наполягає на тому, що вона має право на отримання пенсії по втраті годувальника у розмірі 70%, а не 30% від грошового забезпечення її чоловіка у зв`язку з тим, що смерть пов`язана з проходженням служби (а.с.5).

Оскільки відповідач нарахував і виплачує позивачу пенсію з 01.08.2024 у розмірі 30%, а не 70% від грошового забезпечення її чоловіка, остання звернулася до пенсійного органу із відповідною заявою від 20.05.2025 (а.с.5).

Відповідач листом від 28.05.2025 відмовив позивачу у задоволенні її заяви посилаючись на те, що її померлий чоловік не належав до категорії осіб, зазначених у пункті «а» статті 36 Закону, а тому право на обчислення пенсії в розмірі 70% грошового забезпечення у позивача відсутнє (а.с.6).

Позивач, не погоджуючись з такими діями відповідача звернувся до суду з даним позовом.

Отже, визначення відсоткового розміру пенсії в разі втрати годувальника, є предметом спору, переданого на вирішення адміністративного суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ (далі - Закон №2262-ХІІ).

Відповідно до статті 29 Закону №2262-ХІІ пенсії в разі втрати годувальника сім`ям військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом призначаються, якщо годувальник помер у період проходження служби або не пізніше 3 місяців після звільнення зі служби чи пізніше цього строку, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних у період проходження служби, а сім`ям пенсіонерів з числа цих військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом - якщо годувальник помер у період одержання пенсії або не пізніше 5 років після припинення її виплати. При цьому сім`ї військовослужбовців, які пропали безвісти в період бойових дій, прирівнюються до сімей загиблих на фронті.

Статтею 30 Закону України №2262-ХІІ (в редакції, чинній на момент призначення пенсії позивачу) передбачено, що право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31).

Незалежно від перебування на утриманні годувальника пенсія призначається: непрацездатним дітям; непрацездатним батькам і дружині (чоловікові), якщо вони після смерті годувальника втратили джерело засобів до існування, а також непрацездатним батькам і дружині (чоловікові) військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти в період проходження служби або пізніше внаслідок поранення, контузії, каліцтва чи захворювання, що мали місце під час служби.

Батьки військовослужбовців, інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули (померли) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення зі служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи виконанням інтернаціонального обов`язку, безпосередньою участю в антитерористичній операції або забезпеченням її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах її проведення, безпосередньою участю у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченням здійснення зазначених заходів, перебуваючи безпосередньо в районах та у період їх здійснення, безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, мають право на призначення дострокової пенсії за віком, після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років, за наявності страхового стажу не менше 25 років - для чоловіків і не менше 20 років - для жінок.

Пунктом «б» абзацу четвертого цієї ж статті передбачено, що непрацездатними членами сім`ї вважаються батьки та дружина (чоловік), якщо вони досягли віку, що дає право на призначення пенсії за віком, встановленого частиною першою статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (незалежно від тривалості страхового стажу), або є особами з інвалідністю.

Згідно зі статтею 31 Закону №2262-ХІІ члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які самі одержували будь-яку пенсію, мають право перейти на нову пенсію.

Відповідно до статті 48 Закону України 2262-ХІІ заява про призначення пенсії згідно з цим Законом подається до територіального органу Пенсійного фонду України або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, іншими заінтересованими центральними органами виконавчої влади та Службою зовнішньої розвідки. При цьому днем звернення за призначенням пенсії є день подання до відповідного органу Пенсійного фонду України письмової заяви про призначення пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами, а в разі пересилання заяви і документів поштою - дата їх відправлення.

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, заявнику роз`яснюється, які документи він повинен надати додатково. При наданні ним цих документів до закінчення тримісячного терміну з дня отримання роз`яснення днем звернення за призначенням пенсії вважається день подання заяви або дата відправлення документів поштою, зазначені в частині першій цієї статті.

Особа, яка звернулася за призначенням пенсії, пред`являє паспорт або інший документ, що засвідчує особу.

Так, позивач звернулася до ГУ ПФУ в Харківській області із заявою про призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника 02.07.2024 року (а.с.41).

Позивачу пенсія була призначена відповідно до пункту «б» статті 36 Закону України №2262-ХІІ у розмірі 30% грошового забезпечення годувальника (а.с.40 зв).

У даній справі спірним є питання визначення відсоткового розміру заробітку годувальника, який має застосовуватись при нарахуванні та виплаті пенсії у разі втрати годувальника (30% призначено, просить 70%).

Статтею 36 Закону №2262-ХІІ (у редакції, чинній на момент призначення пенсії позивачу) передбачено, що пенсії в разі втрати годувальника призначаються в таких розмірах:

а) членам сімей військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули (померли) внаслідок поранення, контузії або каліцтва, одержаних при захисті Батьківщини, ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи або виконанні інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях та підпільних організаціях і групах, визнаних такими законодавством України, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи участю у бойових діях у мирний час, а саме батькам (одному з батьків), дружині (чоловікові), іншому непрацездатному члену сім`ї загиблого (померлого) годувальника, якщо право на пенсію має один непрацездатний член сім`ї, - у розмірі 70 процентів грошового забезпечення (заробітної плати) загиблого (померлого) годувальника на кожного непрацездатного члена сім`ї; якщо право на пенсію мають два і більше непрацездатних членів сім`ї (крім батьків, дружини (чоловіка) - у розмірі 50 процентів грошового забезпечення (заробітної плати) загиблого (померлого) годувальника на кожного непрацездатного члена сім`ї. У таких самих розмірах, незалежно від причини смерті годувальника, обчислюються пенсії членам сімей померлих осіб з інвалідністю внаслідок війни та членам сімей, до складу яких входять діти, які втратили обох батьків;

б) сім`ям військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які померли внаслідок каліцтва, одержаного в результаті нещасного випадку, не пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби, - 30 процентів заробітку годувальника на кожного непрацездатного члена сім`ї.

Отже, з огляду на вищевикладену норму, необхідними умовами для призначення пенсії в разі втрати годувальника у розмірі 70% грошового забезпечення загиблого (померлого) годувальника є:

1. бути членом сім`ї військовослужбовця, особи, звільненого з військової служби, інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом;

2. годувальник загинув (помер) внаслідок:

- поранення, контузії або каліцтва, одержаних при захисті Батьківщини, ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи або виконанні інших обов`язків військової служби (службових обов`язків);

- захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях та підпільних організаціях і групах, визнаних такими законодавством України, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи участю у бойових діях у мирний час.

Розглядаючи вказані вище умов в контексті цих правовідносин, суду зазначає таке.

ОСОБА_1 є членом сім`ї особи, звільненого з військової служби.

Її покійний чоловік, ОСОБА_2 , був інвалідом І групи, що підтверджується копією довідки до акта огляду МСЕК Серії 10 ААА №450892 від 11.01.2011 (а.с.8).

Разом з тим, згідно копії вказаної довідки та копій інших довідок та свідоцтва про хворобу (а.с.75зв-80), які надані із копією пенсійної справи чоловіка позивача, суд убачає, що виявлене у останнього захворювання пов`язане із проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Отже, ні матеріали пенсійної справи, ні матеріали цієї справи не містять доказів того, що чоловік позивача загинув (помер) внаслідок поранення, контузії або каліцтва, одержаних при захисті Батьківщини, ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи або виконанні інших обов`язків військової служби (службових обов`язків).

Також жодна із наданих суду копій довідок не містить інформації (доказів), що чоловік позивача мав захворювання, яке було пов`язане саме з перебуванням: 1) на фронті, 2) у партизанських загонах і з`єднаннях та підпільних організаціях і групах, визнаних такими законодавством України, 3) ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи 4) участю у бойових діях у мирний час.

Як зазначено судом вище, чоловік позивача мав захворювання пов`язане із проходженням служби в органах внутрішніх справ, однак вказана умова не передбачена пунктом «а» статті 36 Закону України №2262-ХІІ.

Тобто, необхідні умови для призначення пенсії в разі втрати годувальника у розмірі 70% грошового забезпечення загиблого (померлого) годувальника у позивача відсутні.

При цьому, суд також звертає увагу, що ОСОБА_2 перебував на обліку в ГУ ПФ України в Кіровоградській області, як отримувач пенсії за вислугу років по Закону №2262-XII (а.с.9).

За приписами вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, суд дійшов до висновку, що відповідач довів суду правомірність відмови позивачу у задоволенні заяви про перерахунок пенсії у разі втрати годувальника за Законом №2262-ХП у розмірі 70% грошового забезпечення ОСОБА_2 , а тому відсутні правові підстави для задоволення позову.

Враховуючи положення статті 139 КАС України судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статями 132, 139, 143, 242-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (вул. Соборна, 7а, м. Кропивницький, Кіровоградська область, 25009; ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Копію рішення суду направити сторонам у справі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги установлений статтею 295 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Г.П. КАЗАНЧУК