Справа № 420/15198/25
Суддя: Свида Л.І.
Дата ухвалення: 2025-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Свиди Л.І.

розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Копійка-Центр» до Одеської митниці про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів, картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Копійка-Центр» з позовною заявою до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA500590/2025/000008/2 від 01.04.2025 року, визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500590/2025/000024 від 01.04.2025 року.

За цією позовною заявою відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами у відповідності до ст. 262 КАС України та наданий відповідачу строк для подання до суду відзиву на цю заяву, позивачу - відповіді на відзив.

Позов обґрунтований позивачем тим, що відповідачем безпідставно відмовлено позивачу в розмитненні товару за ціною контракту, без врахування документів, які підтверджують заявлену митну вартість товару та не містять розбіжностей.

З відзиву на позовну заяву вбачається, що відповідач позов не визнає, оскільки в поданих ним до митного оформлення документах містилися розбіжності, зокрема, документи не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів. Зазначені обставини були підставою для прийняття митницею рішення про коригування митної вартості товарів та відмови митним органом у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.

Дослідивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, докази, якими вони підтверджуються, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Між ТОВ «Копійка-Центр» (Покупець) та Yiwu Unigator Trading Co., Ltd (Китай) (Продавець) 18.02.2021 року укладений зовнішньоекономічний контракт №13/CH/2021 на поставку товарів, що вказані в Специфікаціях до Договору, які є невід`ємними його частинами. Відповідно до п. 1.1, 1.2, 3.1 контракту Продавець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених в цьому Договорі, передавати у власність Покупцеві товар, а Покупець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених у цьому Договорі, приймати та оплачувати Товар. Найменування виробника, одиниця виміру, ціна та кількість Товару, що поставляється, узгоджуються сторонами в Специфікаціях, які підписуються на кожну окрему партію Товару, і є невід`ємними частинами цього Контракту. Товар за контрактом має бути поставлений партіями на умовах CIF «Інкотермс-2010» (товар завантажений на борт судна) за адресою: Одеса, Україна.

З метою здійснення митного оформлення товару декларантом подано митну декларацію №25UA53U0 від 31.03.2025 року, в якій визначена та заявлена митна вартість товарів за першим методом - за ціною договору.

Для підтвердження обґрунтованості заявленої у митній декларації митної вартості товару та обраного методу її визначення декларантом до митного органу надані наступні документи: пакувальний лист №19 від 13.12.2024 року; Інвойс №19 від 03.12.2024 року; коносамент №UTRUST25011055 від 24.01.2025 року; автотранспортну накладну №TG018191 від 24.03.2025 року; сертифікат про походження товару №19 від 03.12.2024 року; банківські платіжні документи №59414 від 04.03.2025 року, №11264 від 05.12.2025 року; документ, що підтверджує вартість перевезення товару №0587 від 26.03.2025 року; контракт №13/CH/2021 від 18.02.2021 року з додатковими угодами до нього; специфікація №19 від 03.12.2024 року до Договору, договір №003/21 від 02.02.2021 року на надання брокерських послуг; договір про перевезення №006/23 від 17.11.2023 року.

На вимогу митного органу про надання додаткових документів позивачем надані листи №10, №11 від 01.04.2025 року в яких обґрунтовано безпідставність вимог митного органу та до листа №10 від 01.04.2025 року додано додатково попередню специфікацію №19 від 03.12.2024 року, проформу-інвойс №19 від 03.12.2024 року, рахунок №126 від 25.03.2025 року, договір організації автомобільних перевезень вантажів №01-20/24 від 01.01.2024 року.

Однак, Одеською митницею 01.04.2025 року прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA500590/2025/000008/2 та складена картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500590/2025/000024.

Відповідно до положень ст. 49, 52 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів та зборів; подавати органу доходів та зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно з ст. 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів та зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до вимог ст. 53 Митного кодексу України одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів та зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення, а саме: декларацію митної вартості та документи що підтверджують числові значення складових митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт); інвойс; платіжні або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи; копія імпортної ліцензії; страхові документи, тощо.

У разі якщо зазначені документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності), зокрема, виписку з бухгалтерської документації; каталоги, прейскуранти (прас-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; копію митної декларації країни відправлення; тощо.

Відповідно до ст. 54, 55 Митного кодексу України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів та зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування, яке має містити обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування, тощо.

Відповідно до положень ст. 57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Суд вважає дії митного органу щодо відмови в застосуванні митної вартості, заявленої позивачем, за першим методом - за ціною договору, неправомірними, рішення про коригування відповідачем митної вартості товару, а також картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення протиправними та таким, що підлягають скасуванню, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що декларант надав всі необхідні документи, які давали змогу митному органу визначити митну вартість товару, надані документи підтверджують числове значення митної вартості товару та не містять розбіжностей.

Так, декларантом наданий до митного органу договір (контракт), в якому визначений порядок, умови і строки оплати товару, умови поставки товару, тощо, наданий інвойс, який містить дані щодо найменування, кількості, ціни товару, що відповідає даним митної декларації та не суперечить умовам контракту, тощо.

Під час здійснення митного контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митною декларацією №25UA53U0 від 31.03.2025 року Одеською митницею встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, документи не містяться всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, що обґрунтовано у графі 33 Рішення про коригування митної вартості товарів №UA500590/2025/000008/2 від 01.04.2025 року, а саме: 1) в контракті від 18.03.2021 року №13/СН/2021 зазначено умови поставки CIF, в поданому Інвойсі від 03.12.2024 року №19 та специфікації від 03.12.2024 року №19 зазначено умови поставки FOB. В розділі 3 контракту відсутня жодна інформація щодо змін умов поставки; 2) згідно з п. 6.1.1 контракту від 18.03.2021 року №13/СН/2021 та специфікації від 03.12.2024 року №19 умовою розрахунку платежів є оплата 20 % загальної вартості товару, вказаної у підтверджуючому замовлені протягом 7 днів, після підтвердження інвойсу та 80 % за 14 днів до прибуття судна в порт призначення. Декларант ТОВ «СІТНЕЙ ЛТД» надає до МД банківські платіжні документи №11264 від 05.12.2024 року та №59414 від 04.03.2025 року. У наданих документах зазначено лише реквізити Контракту та відсутнє посилання на специфікацію/інвойс/проформу-інвойс, що не дає змоги ідентифікувати такі документи з оплатою за оцінюваний товар. В розрахунку до поданого інвойсу від 03.12.2024 року №19 сума 20 % передоплати повинна складати в іноземній валюті 11736,26 дол. США (вартість товару в інвойсі 58681,34 дол. США). Згідно наданих платіжних документів №11264 від 05.12.2024 року та №59414 від 04.03.2025 року в іноземній валюті такий платіж відсутній; 3) згідно з п. 4.1 договору транспортно-експедиторського обслуговування від 17.11.2023 року №006/23 Клієнт оплачує рахунки Експедитора протягом 3 календарних днів з дати їх виставлення шляхом переказу зазначених у відповідному рахунку сум на розрахунковий рахунок Експедитора, але до митного оформлення не надані рахунки Експедитора, банківські та платіжні документи, що унеможливлює перевірку правильності нарахування витрат на транспортування вантажу; 4) довідка про транспортно-експедиційні витрати на перевезення товарів автомобільним транспортом надано ТОВ «СІТНЕЙ ЛТД», проте відповідно до гр. 16 автотранспортної накладної від 24.03.2025 року №TG018191 перевізником виступає компанія «PE DERUS IGOR»; 5) згідно розрахунку, здійсненого декларантом, транспортні та експедиційні витрати до ввезення на митну територію України, включені до складових митної вартості товару виключно за довідкою експедитора від 26.03.2025 року №0587, що не відповідає порядку заповнення ДМВ (Наказ Міністерства фінансів України від 24.05.2012 року №599) та положенням Митного та Податкового кодексів України; 6) поставка оцінюваного товару заявлена на комерційних умовах поставки FOB NINGBO. На вказаних умовах поставки FOB покупець зобов`язаний за власний рахунок укласти договір перевезення товару та понести витрати, пов`язані з доставкою товару до місця призначення відповідно до Інкотермс. На вказаних умовах поставки до обов`язків продавця належить витрати, пов`язані з навантаженням товару на борт судно; 7) аналізуючи маршрут транспортування товару (Ningbo-Constanta-м/п Орлівка) при умовах поставки FOB Ningbo, експедитор повинен надавати послуги з розвантаження, перевантаження та обробки товару в порту Constanta. Однак, відомості про вартість витрат таких послуг, які є складовими митної вартості, не включені у гр. 21 ДМВ та відсутні у поданих документах.

Щодо тверджень митного органу в рішенні про коригування митної вартості товарів про те, що за контрактом умови поставки CIF, а за Інвойсом та Специфікацією умови поставки FOB та контрактом не передбачена зміна умов поставки, слід зазначити наступне.

Відповідно до п. 3.1 Контракту №13/CH/2021 від 18.02.2021 року товар поставляється за контрактом партіями на умовах CIF «Інкотермс-2010» (товар завантажений на борт судна) за адресою: Одеса, Україна.

При цьому, відповідно до п. 7.1 Контракту передача товару перевізнику здійснюється в місці, визначеному п. 3.1. Контракту, якщо Сторонами не буде узгоджене інше, тобто, зміна умов передбачена в контракті.

Відповідно до Інвойсу від 03.12.2024 року №19 та специфікації від 03.12.2024 року №19 сторонами контракту погоджені умови поставки FOB NINGBO та саме такі умови поставки зазначені в митній декларації, нормами законодавства сторони не обмежені у вільному погоджені умов договору, специфікація є невід`ємною частиною контракту, а тому в даному випадку відсутні будь-які розбіжності в поданих документах.

Щодо тверджень митного органу в рішенні про коригування митної вартості товарів про те, що в банківських документах зазначені реквізити контракту без посилання на специфікацію/інвойс/проформу-інвойс, що не дає змоги ідентифікувати такі документи з оплатою за оцінюваний товар та суми оплати не збігаються з умовами контракту, суд вважає їх безпідставними з огляду на наступне.

Відповідно до положень розділу 6 Контракту №13/CH/2021 від 18.02.2021 року умови оплати наступні: протягом 7 днів Покупець сплачу 20% загальної вартості контракту, зазначеній в Замовленні, а за 14 днів до прибуття судна в порт призначення Покупець зобов`язаний сплатити 80% загальної вартості контракту, зазначеної в підтвердженому Замовленні (п. 6.1 контракту).

Однак відповідно до п. 6.3 контракту допускається сплата товару частинами.

Відповідно до Специфікації №19 від 03.12.2024 року загальна вартість товару складає 58681,34 доларів США, яка була сплачена двома частинами (платіжний документ №11264 від 05.12.2024 року на суму в розмірі 20% від початкової Заявки, яка змінилась та №59414 від 04.03.2025 року) Загальна сума за двома платіжними документами дорівнює сумі Специфікації №19 від 03.12.2024 року.

На підтвердження обставин зміни суми Заявки позивачем надавалися до митного органу попередня Специфікація № 19 від 03.12.2024 року та проформа-інвойс №19 від 03.12.2024 року, однак суд звертає увагу, що в будь-якому випадку розбіжностей в числових значенням митної вартості ці документи не містять, оскільки є сума, визначена в Специфікації і Інвойсі, яка збігається з сумою здійсненої оплати.

Слід зазначити, що фактична оплата за поставлений товар, як і спосіб здійснення такої оплати (готівковий, безготівковий), так і часові рамки оплати (передоплата, післяплата, відстрочка) ніяким чином не впливає на ціну (розмір оплати) товару, що передбачена контрактом (з урахуванням додаткових платежів, якщо такі передбачені чи здійснені).

Щодо не зазначення в банківських платіжних документах даних щодо Інвойсу/Специфікації слід наголосити, що нормами законодавства не передбачено обов`язкове зазначення таких даних в платіжних документах, в них міститься посилання на контракт та суми за платіжними документами збігаються з сумою Інвойсу та Специфікації, а тому ці документи можливо ідентифікувати з оплатою за оцінюваний товар.

Щодо тверджень митного органу в рішенні про коригування митної вартості товарів про не надання декларантом рахунків та платіжних документів на транспортування товару, слід зазначити, що позивачем на вимогу митного органу наданий рахунок №126 від 25.03.2025 року на оплату транспортних послуг в якому зазначені суми та вид послуг, а також договір на підставі якого такий рахунок виставляється ТОВ «СІТНЕЙ ЛТД» позивачу.

Крім того, фактична оплата, спосіб здійснення оплати, строк оплати ніяким чином не впливає на ціну (розмір оплати) товару, а тому в даному випадку позивачем підтверджені транспортні витрати.

Щодо невідповідності даних щодо перевізника в довідці про транспортні витрати та в автотранспортній накладній слід зазначити, що між позивачем та ТОВ «СІТНЕЙ ЛТД» укладений договір транспортно-експедиторського обслуговування №006/23 від 17.11.2023 року відповідно до якого ТОВ «СІТНЕЙ ЛТД» організовує перевезення вантажів позивача та у відповідності до п. 2.1.1 має право укладати від свого імені або від імені клієнта та за рахунок клієнта договори з портами, перевізниками та іншими організаціями на перевезення, перевалку, зберігання вантажів та додаткові роботи і послуги.

В даному випадку ТОВ «СІТНЕЙ ЛТД» залучив до перевезення вантажу для позивача ФОП ОСОБА_1 на підставі договору організації автомобільних перевезень вантажів №01-20/24 від 01.01.2024 року та на підтвердження таких обставин позивачем надано до митного органу зазначений договір разом з поясненнями №10 від 01.04.2025 року.

Щодо тверджень митного органу в рішенні про коригування митної вартості товарів про не можливість підтвердження транспортних витрат тільки довідкою про транспортні витрати, ці твердження є безпідставними, оскільки законодавством не визначено доказ (докази), виключно яким (-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат па перевезення, та такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.

До митного оформлення на підтвердження вартості перевезення надано договір на транспортно-експедиторське обслуговування №006/23 від 17.11.2023 року, рахунок №126 від 25.03.2025 року на оплату транспортних послуг, довідка експедитора від 26.03.2025 року №0587, договір, за яким експедитор залучив перевізника, які є належними доказами на підтвердження понесених транспортних витрат.

Щодо тверджень митного органу в рішенні про коригування митної вартості товарів про те, що на умовах поставки FOB NINGBO продавець несе витрати, пов`язані з доставкою товару включно з навантаженням товару на бор судна в порту NINGBO, однак відомостей щодо подальшого розвантаження, перевантаження товару в порту Constanta позивачем не надано, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до п. 5.4 контракту №13/CH/2021 від 18.03.2021 року ціна товару містить в собі експортну упаковку, маркування, завантаження та пакування товару.

Відповідно до умов поставки FOB відповідальність за вантаж переходить від продавця на покупця після розміщення вантажу на борту судна. Після завантаження вантажу на судно всі подальші витрати та ризики несе покупець.

До митного оформлення надано рахунок №126 від 25.03.2025 року на оплату транспортних послуг, довідка експедитора від 26.03.2025 року №0587, які є належними доказами на підтвердження понесених витрат та з них вбачається здійснення позивачем витрат не тільки щодо морського перевезення, але й транспортно-експедиторське обслуговування за межами України, транспортно-експедиторське обслуговування за маршрутом Констанца (Румунія) Орлівка (Україна).

Транспортно-експедиторське обслуговування включає не тільки організацію перевезення вантажу, але і перевалку в портах та інші послуги, що передбачено договором, укладеним між позивачем та ТОВ «СІТНЕЙ ЛТД», а тому в даному випадку суд не вбачає будь-яких розбіжностей в поданих документах.

Оскільки основними документами, які підтверджують митну вартість товару, є зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), якщо рахунок сплачено, та банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, суд прийшов до висновку, що позивачем з метою підтвердження митної вартості товару до відповідача надано документи, які містять необхідну інформацію про товар, та його ціну. Натомість, суб`єктом владних повноважень не доведено, що подані декларантом документи для визначення митної вартості товару свідчать, що митна вартість товару занижена, як і не доведено неможливість визначення митної вартості за ціною договору, та необхідність застосування іншого методу визначення митної вартості товару.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, однак відповідач не довів наявність розбіжностей в поданих документах, подані документи містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, а також надавали можливість відповідачу визначити митну вартість товару, відповідач не мав права відмовляти у розмитненні товару позивачу за ціною контракту.

Будь-яких переконливих аргументів та доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви у достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору відповідачем не наведено та не надано.

Посилання відповідача на наявність інформації про те, що подібний товар був оформлений за вищою митною вартістю суд не приймає до уваги, оскільки, відомості з інформаційної бази даних носять допоміжний інформаційних характер та не є безперечним доказом заниження митної вартості товарів в разі наявності у декларанта всіх документів, які підтверджують обґрунтованість заявленої митної вартості товару за ціною договору та не мають розбіжностей, які б не давали можливість визначити вартість товару.

Наявність у названій системі інформації про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за другорядними методами, оскільки торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, сезонність, наявність знижок тощо), і сама по собі не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень не доведено суду, що надані позивачем документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ст. 8 Митного кодексу України митна справа здійснюється на основі принципів, в тому числі, законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі, заохочення доброчесності, тощо.

Згідно з ч. 3 ст. 318 Митного кодексу України митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Відповідно до ч. 7 ст. 54 Митного кодексу України у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Оскільки позивачем були надані для митного оформлення товару всі документи, необхідні для визначення його митної вартості, документи містять повну інформацію про митну вартість товару та її складові частини, не містять розбіжностей, тощо, відмова відповідача у розмитненні товару за митною декларацією є не правомірною, оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення є протиправними та підлягають скасуванню судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Копійка-Центр» обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо судових витрат, зокрема, сплаченого судового збору, він підлягає стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань у відповідності до приписів ст. 139 КАС України.

Щодо витрат з перекладу письмових документів в сумі 5731 грн., суд зазначає наступне.

Понесені витрати в частині перекладу склали 5731 грн., що підтверджується рахунком на оплату №102 від 16.04.2025 року, платіжною інструкцією №37129 від 28.04.2025 року, актом прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) №102/04 від 28.04.2025 року.

За змістом приписів ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 132, ч. 5 ст. 137 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз.

Розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача чи експерта встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Зміст наведених положень законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на залучення перекладача підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

У відзиві на позовну заяву відповідач заперечував щодо стягнення з відповідача витрат з перекладу документів, оскільки сума витрат позивача із залученням перекладача, пов`язана із приведенням позовної заяви та доданих до неї письмових доказів у відповідність до вимог КАС України, тобто переклад документів замовлений позивачем до відкриття провадження у справі, тому понесені позивачем витрати безпосередньо не були пов`язані з розглядом цієї справи.

Суд зазначає, що з наданих до суду позивачем доказів в обґрунтування судових витрат, можливо встановити, що здійснений позивачем переклад документів стосується саме справи №42015198/25 та вартість такого перекладу є сума у розмірі 5731 грн.

Таким чином, з огляду на доведеність позивачем фактичного розміру понесених витрат на залучення перекладача, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з Одеської митниці на користь позивача витрат з перекладу документів в сумі 5731 грн.

Керуючись ст. 6, 14, 90, 137, 139, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Копійка-Центр» (вул. Болгарська, буд. 1, м. Одеса, 65007, ) до Одеської митниці (вул. Івана та Юрія Лип, 21 А, м. Одеса, 65078, код ЄДРПОУ ВП 44005631) про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA500590/2025/000008/2 від 01.04.2025 року, визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500590/2025/000024 від 01.04.2025 року задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів №UA500590/2025/000008/2 від 01.04.2025 року.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови Одеської митниці в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500590/2025/000024 від 01.04.2025 року.

Стягнути з Одеської митниці (вул. Івана та Юрія Лип, 21 А, м. Одеса, 65078, код ЄДРПОУ ВП 44005631) за рахунок її бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Копійка-Центр» (вул. Болгарська, буд. 1, м. Одеса, 65007, ) сплачений судовий збір у розмірі 6092,55 грн. та витрати з перекладу документів в сумі 5731 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст. 295 КАС України.

Суддя Леонід СВИДА