Справа № 520/11035/25
Суддя: Кухар М.Д.
Дата ухвалення: 2025-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

05 вересня 2025 року № 520/11035/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кухар М.Д. розглянувши у порядку скороченого провадження адміністративну справу за адміністративним позовом Військового інституту танкових військ Національного технічного університету "Харківський політехнічний інститут" (вул. Полтавський шлях, буд. 192,м. Харків,61098, ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням під час проходження військової служби,-

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся Військовий інститут танкових військ Національного технічного університету "Харківський політехнічний інститут" з адміністративним позовом до ОСОБА_1 , в якому просив суд:

-стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Військового інституту танкових військ Національного технічного університету "Харківський політехнічний інститут" суму у розмірі 18376,72 грн. на відшкодування витрат, пов`язаних з його утриманням під час навчання.

Ухвалою судді відкрито спрощене провадження у справі.

Дослідивши надані матеріали справи та надаючи правову оцінку вищенаведеному, суд вказує наступне.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 проходив навчання та військову службу у Військовому інституті танкових військ Національного технічного університету "Харківський політехнічний інститут" (далі - Інститут) з 24 серпня 2024 року по 02 квітня 2025 року на посаді курсанта, що підтверджено витягами з наказів начальника Інституту (по особовому складу).

Суд вказує, що відповідно до розділу II "Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України" (далі - Положення), затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008, "Контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального підрозділу закладу вищої освіти" з відповідачем був укладений 31 серпня 2024 року, строком на термін навчання (5 років).

Відповідно до вимог частини 10 статті 25 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", Курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, невиконання освітньої програми (індивідуального навчального плану - за його наявності), в інших випадках, передбачених законом, та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб сержантського, старшинського або офіцерського складу після закінчення відповідно закладу фахової передвищої військової освіти, вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років (десяти років - для осіб офіцерського складу, які оволоділи спеціальностями льотного складу авіації) після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу закладу вищої освіти відповідно до п.п. "д","є", "з", "и" пункту 1, підпунктів "д", "е", "ж", "з" пункту 2 та підпункту "в" пункту 3 частини п`ятої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці заклади освіти, витрати, пов`язані з їх утриманням у закладі фахової передвищої військової освіти, вищому військовому навчальному закладі, військовому навчальному підрозділі закладу вищої освіти, відповідно до порядку та умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.

Матеріалами справи підтверджено, що 02.04.2025 року контракт про проходження військової служби (навчання), укладений між Міністерством оборони України в особі начальника Інституту і відповідачем, ОСОБА_1 , був достроково розірваний та Відповідач був відрахований з числа курсантів через небажання продовжувати навчання, що підтверджується витягом із наказу начальника Інституту (по стройовій частині) від 02.04.25 №100, та (по особовому складу) 02.04.2025 №11-К.

Після розриву контракту у Відповідача виникло зобов`язання щодо відшкодування витрат на утримання під час навчання, а у Позивача - право звернення до суду для захисту майнових інтересів' в судовому порядку, оскільки Інститутом вживались всі заходи для досудового врегулювання спору, що підтверджується аркушем бесіди від 04.04.2025, де було запропоновано Відповідачу здійснити відшкодування витрат пов`язаних із навчанням, були доведені вимоги керівних документів щодо порядку відшкодування курсантами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, довідки розрахунки витрат, які необхідно відшкодувати. Відповідач при проведенні бесіди, від добровільного відшкодування витрат пов`язаних з утриманням підчас навчання відмовився, про що було складено аркуш бесіди з яким останній ознайомився.

Матеріалами справи також підтверджено, що 02.04.2025 відповідачем було подано рапорт на ім`я начальника Інституту у якому він особисто зазначав, що відшкодування буде здійснювати у добровільному порядку.

Доведення порядку здійснення погашення заборгованості пов`язаної із утриманням при навчанні також підтверджується, аркушем бесідою, рапортом відповідача про отримання довідок розрахунків.

В аркуші бесіді та рапорті поданого начальнику Інституту, відповідач зазначив про небажання здійснювати виплати у добровільному порядку, а також те що стягнення повинно відбуватись у судовому порядку.

Судом встановлено, що на момент розгляду справи відшкодування витрат на користь Інституту Відповідачем не відбувається.

Суд зазначає, що частиною 10 статті 25 Закону України № 2232-ХІІ, визначено, що: "Курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, невиконання освітньої програми (індивідуального навчального плану - за його наявності), в інших випадках, передбачених законом, та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб сержантського, старшинського або офіцерського складу після закінчення відповідно закладу фахової передвищої військової освіти, вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років (десяти років - для осіб офіцерського складу, які оволоділи спеціальностями льотного складу авіації) після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу закладу вищої освіти відповідно до підпунктів "д", "е", "з", "и" пункту 1, підпунктів "д", "е", "ж", "з" пункту 2 та підпункту "в" пункту 3 частини п`ятої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці заклади освіти, витрати, пов`язані з їх утриманням у закладі фахової передвищої військової освіти, вищому військовому навчальному закладі, військовому навчальному підрозділі, закладу вищої освіти, відповідно до порядку та умов, встановлених Кабінетом Міністрів України.

У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку. Постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 № 964 затверджений "Порядок відшкодування курсантами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах" (далі - "Порядок відшкодування витрат..."), який визначає механізм відшкодування курсантами в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, невиконання освітньої програми (індивідуального навчального плану за його наявності) та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення закладу вищої освіти, а також особами офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років (десяти років для осіб офіцерського складу, які оволоділи спеціальностями льотного складу авіації) після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу закладу вищої освіти відповідно до підпунктів "д", "е", "є", "з", "и" пункту 1 та підпунктів "д", "е", "є", "ж", "з" пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Відповідно до пункту 3 вказаного "Порядку відшкодування витрат..." - відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Відповідно до пункту 4 "Порядку відшкодування витрат..." - розрахунок фактичних витрат здійснюється вищим навчальним закладом згідно з нормами утримання курсантів.

На виконання вказаного пункту 3 "Порядку відшкодування витрат", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 № 964, був виданий спільний наказ Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, МВС України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, СБУ № 419/831/240/605/537/219/534 від 16.07.2007 яким затверджений "Порядок розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах" (далі - "Порядок розрахунку витрат").

Судом встановлено, що Інститутом відповідно до вимог "Порядку відшкодування витрат..." та "Порядку розрахунку витрат..." були розраховані фактичні витрати, пов`язані з утриманням відповідача в навчальному закладі з дня його зарахування по день виключення зі списків особового складу, загальна сума яких склала 18376,72 грн., що підтверджується наданими до матеріалів справи розрахунками та витягами наказів із зазначенням суми витрат за навчання.

В той же час, пунктом 7 "Порядку відшкодування витрат...", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2006 року N° 964, визначено, що у разі відмови курсанта добровільно відшкодувати витрати стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку.

Міністерство оборони України, згідно ст. ст. 1, 10 Закону України "Про оборону України" є Центральний органом виконавчої влади і військового управління в системі Збройних Сил України, які створені для озброєного захисту суверенітету, незалежності та територіальної цілісності України.

Відповідно до ст. З Закону України "Про Збройні Сили України", Збройні Сили України організаційно складаються з органів військового управління, об`єднань, з`єднань, військових частин, установ та організацій. Фінансування Збройних Сил України, в тому числі Інституту здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Таким чином, невідшкодування на користь Інституту відповідачем суми витрат, пов`язаних з його утриманням у навчальному закладі, тягне за собою порушення економічних і оборонних інтересів держави. Це проявляється у створенні умов для невиконання видаткової частини Держбюджету, що у кінцевому рахунку веде до зниження боєздатності Збройних Сил України та нанесення шкоди національній економіці України.

Невідшкодована на користь Інституту відповідачем сума витрат, пов`язаних з його утримання - це не отримані державою кошти на національну оборону, що, у свою чергу, завдає шкоду безпосередньо інтересам держави.

Але, на момент розгляду справи в порушення взятих на себе зобов`язань Відповідач грошові кошти на розрахунковий рахунок військового інституту не перерахував. Курсанти, які навчаються у військовому інституті, перебувають на повному державному забезпеченні, кошти, які витрачаються на їх навчання, є державними (бюджетними).

Суд вказує, що Верховний Суд у постанові від 13.01.2023 у справі № 440/2692/20 дійшов висновку, що грошове забезпечення курсантів вищих навчальних закладів належить до категорії витрат на їх навчання і за наявності на те підстав підлягають компенсації.

Матеріалами справи підтверджено, що кошти на адресу Позивача не надходили, що свідчить про необхідність стягнення з ОСОБА_1 витрат, пов`язаних з його утриманням в судовому порядку, а тому позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Суд вказує, що відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням вищевикладеного, повно і всебічно з`ясувавши обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, оцінюючи наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні на предмет належності, допустимості та достовірності кожного доказу окремо, а також достатності та взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, як того вимагає процесуальне законодавство, проаналізувавши норми матеріального права, які належить застосувати до спірних правовідносини, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 6-11, 14, 77, 139, 243 - 246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Військового інституту танкових військ Національного технічного університету "Харківський політехнічний інститут" (вул. Полтавський шлях, буд. 192,м. Харків,61098, ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням під час проходження військової служби задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Військового інституту танкових військ Національного технічного університету "Харківський політехнічний інститут" () суму у розмірі 18376(вісімнадцять тисяч триста сімдесят шість) грн.72 коп. на відшкодування витрат, пов`язаних з його утриманням під час навчання.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Кухар М.Д.