Справа № 240/7997/25
Суддя: Токарева Марія Сергіївна
Дата ухвалення: 2025-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2025 року м. Житомир справа № 240/7997/25

категорія 112010203

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Токаревої М.С., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області та до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, в якому просить:

- визнати протиправними дії відповідачів та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 04.03.2025 № 45 щодо відмови у призначенні пенсії за зниженням пенсійного віку відповідно до ч. 2 ст. 55, ч. 2 ст. 56 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з 24.02.2025.

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити пенсію за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та прийняти рішення з урахуванням висновків суду з 24.02.2025.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказав, що відповідачі безпідставно не врахували наявне посвідчення. Зазначає, що станом з 26.04.1986 року та станом на 1993 рік прожив та про працював у зоні посиленого радіологічного контролю не менше 4 роки про що свідчить довідка №2141 від 14.08.2024 про періоди проживання станом з 1986 по 1993 рік, довідка № 01-24/135 від 08.11.2024 Поліського ліцею Ушомирської сільської ради, навчання в Поліській середній школі по 26.06.1987 рік, з 01.09.1987 року по 17.05.1988 рік навчання в Коростенському середньому професійно -технічному училищі 16 м. Коростень, вул. Грушевського, (вул. Леніна) 24/1 з 01.04.1988 року по 16.05.1988 рік Коростенський щебзавод. З 04.06.1990 по даний час працював та проживав в зоні посиленого радіологічного контролю, що підтверджується вказаними документами та трудовою книжкою, військовим квитком, тому вважаю що відповідачами порушено його право на зниження пенсійного віку

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у судове засідання (у письмовому провадженні).

До суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області надійшов відзив на позову заяву, в якому управління заперечувало проти заявлених позовних вимог. Аргументуючи свою позицію вказало, що 04.03.2025 було прийнято рішення № 45, яким відмовлено в призначенні пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку, у зв`язку з відсутністю підтвердження факту проживання у зоні гарантованого добровільного відселення (роботи) на 01.01.1993 не менше 3 років, у зоні посиленого радіологічного контролю на 01.01.1993 не менше 4 років та не підтвердженням статусу особи потерпілої від Чорнобильської катастрофи. При визначені періоду проживання в зоні гарантованого добровільного відселення, частково зараховано, згідно із довідкою від 14.08.2024 № 2141, та за даними довідки від 14.08.2024 № 2142, щодо постійного проживання в м. Коростень, та згідно довідки від 08.11.2024 № 251, виданої ТзОВ Коростенський щебзавод, щодо підтвердження періоду роботи з 01.04.1988 по 16.05.1988 в м. Коростень Житомирської області. Період проживання в зоні гарантованого добровільного відселення становить 16 років 06 місяців 13 днів (з 01.04.1988 по 16.05.1988; з 01.01.1991 по 31.12.1992; 01.01.1993 по 21.06.1993; з 09.09.2010 по 14.08.2024), в тому числі станом на 01.01.1993 02 роки 01 місяць 16 днів. При визначені періоду проживання в зоні посиленого радіологічного контролю визначено, згідно із довідкою від 15.08.2024 № 956/01-24, виданою Ушомирською сільською радою щодо місця проживання в с. Ковбащина Коростенського району Житомирської області. Період проживання в зоні посиленого радіологічного контролю становить 17 років 02 місяці 18 днів (з 22.06.1993 по 09.09.2010), станом на 01.01.1993 період проживання відсутній.

Станом на дату розгляду справи Головне управління Пенсійного фонду в Житомирській області своїм правом на заперечення щодо заявлених позовних вимог не скористалося, відзиву на позовну заяву до суду не надіслало.

Згідно з частиною 5 статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , має статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням категорії 4 серії НОМЕР_1 , виданим Житомирською обласною державною адміністрацією.

ОСОБА_1 звернувся 24.02.2025 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України від 28.02.1991 № 796-ХІІ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

На виконання вимог Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (зі змінами, внесеними постановою правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 №25-1) за принципом екстериторіальності заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії розглядало Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області.

За наслідками розгляду поданої позивачем заяви та доданих до неї документів Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області 04.03.2025 прийняло рішення №45, яким відмовлено в призначенні пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку, у зв`язку з відсутністю підтвердження факту проживання у зоні гарантованого добровільного відселення (роботи) на 01.01.1993 не менше 3 років, у зоні посиленого радіологічного контролю на 01.01.1993 не менше 4 років та не підтвердженням статусу особи потерпілої від Чорнобильської катастрофи.

Період проживання в зоні гарантованого добровільного відселення, частково зараховано, згідно із довідкою від 14.08.2024 № 2141, та за даними довідки від 14.08.2024 № 2142, щодо постійного проживання в м. Коростень, та згідно довідки від 08.11.2024 № 251, виданої ТзОВ Коростенський щебзавод, щодо підтвердження періоду роботи з 01.04.1988 по 16.05.1988 в м. Коростень Житомирської області.

Період проживання в зоні гарантованого добровільного відселення становить 16 років 06 місяців 13 днів (з 01.04.1988 по 16.05.1988; з 01.01.1991 по 31.12.1992; 01.01.1993 по 21.06.1993; з 09.09.2010 по 14.08.2024), в тому числі станом на 01.01.1993 02 роки 01 місяць 16 днів.

Період проживання в зоні посиленого радіологічного контролю визначено, згідно із довідкою від 15.08.2024 № 956/01-24, виданою Ушомирською сільською радою щодо місця проживання в с. Ковбащина Коростенського району Житомирської області.

Період проживання в зоні посиленого радіологічного контролю становить 17 років 02 місяці 18 днів (з 22.06.1993 по 09.09.2010), станом на 01.01.1993 період проживання відсутній.

Про прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області рішення від 04.03.2025 №45 про відмову у призначенні пенсії, позивача було повідомлено листом Головного управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області від 13.03.2025 №0600-0211-8/24490.

Вважаючи відмову у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" протиправною, ОСОБА_1 звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Умови призначення пенсії за віком встановлено статтею 26 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-IV).

Зокрема, частиною 1 статті 26 Закону №1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років.

Водночас, основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закон України від 28.02.1991 №796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Закон №796-ХІІ).

Статтею 49 Закону №796-ХІІвизначено, що пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді а) державні пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення визначені в статті 55 Закону № 796-XII.

Абзацом першим частини першої статті 55 Закону № 796-XII передбачено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Відповідно до абзацу 5 пункту 2 частини 1 статті 55 Закону № 796-XII потерпілі від Чорнобильської катастрофи особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення, мають право на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на 3 роки та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років.

Відповідно до абзацу 6 пункту 2 частини 1 статті 55 Закону № 796-XII потерпілі від Чорнобильської катастрофи особи які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років, пенсійний вік знижується на 2 роки (початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які проживали або працюють у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період) та додатково на 1 рік за 3 роки проживання (роботи), але не більше 5 років.

При цьому, початкова величина зниження пенсійного віку (в даному випадку 3 роки) встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

З наведених положень Закону №796-XII вбачається, що обов`язковою умовою наявності у особи права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на підставі абзацу 5,6 пункту 2 частини 1 статті 55 Закону № 796-XII є факт постійного проживання та (або) роботи такої особи у зоні гарантованого добровільного відселення протягом трьох років до 01 січня 1993 року, у зоні посиленого радіологічного контролю протягом чотирьох років до 01 січня 1993 року .

Водночас, особам, які додатково до зазначеної умови постійно проживали у зоні радоекологічного забруднення в період з моменту аварії (26 квітня 1986 року) по 31 липня 1986 року, ще встановлюється початкова величина зниження пенсійного віку в розмірі 3 роки або 2 роки.

Таким чином, виникнення право на зниження пенсійного віку законодавець пов`язує із фактом фізичного перебування особи у забрудненій зоні у зв`язку із постійним проживанням, або у зв`язку із роботою в такій місцевості. При цьому, як вбачається зі змісту статті 55 вказаного Закону, зниження пенсійного віку залежить від рівня радіологічного забруднення місцевості та тривалості проживання в ній особи.

Водночас, абзац перший частини першої статті 55 Закону № 796-XII визначає додаткову умову, для виникнення у особи права призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, яка полягає наявності страхового стажу, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Відповідно до статті 26 Закону №1058-IV, починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року, з 1 січня 2025 року по 31 грудня 202 року - не менше 32 років.

Таким чином, зміст вищезазначених положень законодавства свідчать, що особа, яка постійно проживала або постійно проживає чи постійно працювала або постійно працює у зоні гарантованого добровільного відселення, набуває права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до абзацу 5 пункту 2 частини 1 статті 55 Закону №796-XII у випадку дотримання таких умов:

- наявності статусу потерпілої від Чорнобильської катастрофи;

- наявності необхідного періоду проживання (роботи) у зоні гарантованого добровільного відселення, який станом на 1 січня 1993 року повинен становити не менше 3-х років;

- наявності страхового стажу в розмірі 25 років (у випадку зниження пенсійного віку на 6 років та звернення за призначенням пенсії у 2024 році).

При цьому, виходячи із змісту правовідносин, які регулюються Законом №796-ХІІ, обов`язковий для отримання особою статусу постраждалого від Чорнобильської катастрофи період проживання та роботи починає свій перебіг від дати аварії на Чорнобильській АЕС, тобто з 26 квітня 1986 року. Отже, щодо періоду проживання та (або) праці потерпілої особи у зоні гарантованого добровільного відселення протягом 3-х років станом на 01 січня 1993 року, то його необхідно обраховувати з 26 квітня 1986 року по 01 січня 1993 року. Вказане пов`язане із поняттям виникнення зони посиленого радіологічного контролю, яке згідно чинного законодавства нерозривно пов`язано із моментом аварії на Чорнобильській АЕС.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1(у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 № 13-1) (далі - Порядок № 22-1).

Відповідно до абзацу дев`ятого підпункту 7 пункту 2.1 розділу II Порядку №22-1 (в редакції, на момент спірних правовідносин) потерпілими від Чорнобильської катастрофи до заяви про призначення пенсії додаються такі документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку:

- для осіб, які постійно працювали (працюють) на територіях радіоактивного забруднення, додаються документи, видані підприємствами, установами, організаціями, органами місцевого самоврядування, що підтверджують період(и) постійної роботи в населених пунктах, віднесених до відповідних територій радіоактивного забруднення;

- для осіб, які постійно проживали (проживають) на територіях радіоактивного забруднення, додаються відомості про місце проживання, зазначені у пункті 2.22 цього розділу, та/або документи про проживання, видані органами місцевого самоврядування;

- для осіб, які евакуйовані із зони відчуження у 1986 році, додаються документи, видані Житомирською або Київською облдержадміністраціями;

- посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи - за наявності) (при призначенні пенсії згідно зі статтею 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").

Під час розгляду справи судом встановлено, що для підтвердження наявності права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-XII ОСОБА_1 на виконання вимог п. 2.1 Порядку №22-1 до заяви про призначення йому пенсії додав: довідку Поліського ліцею Ушомирської сільської ради від 08.11.2024 №01-24/135, довідку відділу реєстрації місця проживання Виконавчого комітету Коростенської міської ради від 14.08.2024 №2141. Диплом серії НОМЕР_2 , копію трудової книжки серії НОМЕР_3 , довідку Коростенського щебзаводу №251 від 08.11.2024, №252 від 08.11.2024, копію військового квитка серії НОМЕР_4 , посвідчення громадянина, який постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю.

Згідно з статтею 9 Закону №796-ХІІ особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є, зокрема:

1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків;

2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до статті 65 Закону №796-ХІІ документами, які підтверджують статус громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи та надають право користуватися пільгами, встановленими цим Законом, є посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи".

Видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій. Порядок видачі посвідчень встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На момент видачі позивачу посвідчення потерпілої від Чорнобильської катастрофи категорії 4 серії НОМЕР_5 від 04.02.1994, взамін якого було видано дублікат серії НОМЕР_1 , правила видачі посвідчень учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи були врегульовані Порядком видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.1992 №501 (далі - Порядок №501).

Пунктом 2 Порядку №501 (в редакції, що діяла станом на момент видачі позивачу посвідчення) було передбачено, що посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Таким чином, наявність у ОСОБА_1 статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи, підтвердженого відповідним посвідченням 4 категорії серії НОМЕР_1 , виданим Житомирською обласною державною адміністрацією, надає йому право користуватися пільгами, передбаченими Законом №796-ХІІ.

Водночас, як вже зазначалось судом, визначеними в абзаці 5 пункту 2 частини 1 статті 55 Закону №796-XII умовами, які надають особі право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, є не тільки наявність статусу потерпілої від Чорнобильської катастрофи, а ще підтверджений факт проживання (роботи) такої особи у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 не менше 3-х років.

Надаючи правову оцінку доводам позивача щодо періоду проживання в зоні радіоекологічного забруднення, суд зазначає наступне.

Згідно з інформацією, вказаною в довідці Відділу реєстрації місяця проживання виконавчого комітету Коростенської міської ради від 14.08.2024 №2141, ОСОБА_1 постійно був зареєстрований в

АДРЕСА_1 , з 26.04.1986 по дата зняття з реєстрації відсутня;

- АДРЕСА_1 , з дата реєстрації відсутня по 01.04.1990;

- АДРЕСА_1 , з 01.01.1991 по 27.06.1993;

- АДРЕСА_2 з 09.09.2010 по 04.11.2019..

До того ж, відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_3 ОСОБА_1 з 01.04.1988 по 16.05.1988 працював в Коростенському щебзаводі. Вказаний період роботи підтверджено також довідкою ТзДВ «Коростенський щебзавод» №251 від 08.11.2024, відповідно до якої ОСОБА_1 працював електрослюсарем ремонтно-механічного цеху ТДВ «Коростенський щебзавод» з 01.04.1988 по 16.05.1988. ТДВ «Коростенський щебзавод» знаходиться за адресою Житомирська обл., м. Коростень.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.1991 №106, місто Коростень Житомирської області відноситься до зони гарантованого добровільного відселення внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС.

Таким чином, довідками від 14.08.2024 №2141 та №251 від 08.11.2024 підтверджується, що станом на 01.01.1993 ОСОБА_1 прожив у зоні гарантованого добровільного відселення 2 роки 01 місяць 16 днів. При цьому, суд зауважує, що спору з приводу зарахування періодів з 01.04.1988 по 16.05.1988 та з 01.01.1991 по 31.12.1992, до періоду проживання в зоні гарантованого добровільного відселення між сторонами немає, вказані періоди пенсійним органом були зараховані.

Щодо диплому серії НОМЕР_2 від 17.05.1988, то відповідно до вказаної в ньому інформації, ОСОБА_1 в період з 01.09.1987 по 17.05.1988 навчався в Коростенському середньому професійно-технічному училищі.

Таким чином, в період з 01.09.1987 по 17.05.1988 позивач навчався в училищі, яке розташоване у м. Коростень, яке у свою чергу відноситься до зони гарантованого добровільного відселення внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС.

Разом з тим, вказаний в цій довідці період не був зарахований Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області до строку проживання/роботи позивача в зоні гарантованого добровільного відселення, а в самому оскаржуваному рішенні Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області не зазначено жодної причини такого неврахування.

З огляду на зазначене суд приходить до висновку, що розглядаючи заяву про призначення пенсії, Головне управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області не надало правової оцінки наявності підстав для зарахування періоду навчання ОСОБА_1 з 01.09.1987 по 17.05.1988 в Коростенському середньому професійно-технічному училищі до строку проживання/роботи в зоні гарантованого добровільного відселення для визначення права на призначення пенсії.

В свою чергу суд зазначає, що Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" пов`язує виникнення права на призначення пенсії зі зниження пенсійного віку із фактом фізичного перебування особи у забрудненій зоні у зв`язку із постійним проживанням, або у зв`язку із роботою в такій місцевості. Відтак, суд вважає, що період навчання особи в навчальному закладі, який розташований в населеному пункті, що відноситься до радіаційно забрудненої території (в даному випадку - до зони гарантованого добровільного відселення) є періодом під час якого, така особа фізично перебувала у забрудненій зоні та відповідно зазнавала впливу радіації, а тому такий період прирівнюється до періоду постійного проживанням чи роботи в такій місцевості, та відповідно підлягає зарахуванню до строку проживання/роботи в зоні гарантованого добровільного відселення при вирішенні питання щодо наявності права на призначення пенсії.

Судом встановлено, що норми Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та Порядком 22-1 встановлюють право на пільгу щодо зменшення пенсійного віку осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи лише за ідеальних умов - у випадку їх проживання чи роботи протягом певного часу в одній із зон радіаційного забруднення. При цьому, приведені норми не враховують випадку, коли особа перебувала в зоні радіоактивного ураження у зв`язку із навчанням у загальноосвітньому навчальному закладі, а також не визначають, яким документом в такому випадку буде підтверджуватись період такого перебування в зоні радіоактивного ураження у зв`язку із навчанням.

Суд вважає, що наявність такої прогалини в законодавстві не може позбавляти особу права на соціальний захист, який у даних правовідносинах полягає у врахування періоду навчання неповнолітньої особи в навчальному закладі, який був розташований в населеному пункті, що відноситься до зони гарантованого добровільного відселення, до строку проживання/роботи на території радіаційного забруднення, при вирішенні питання щодо наявності права на призначення пенсії.

Частиною 6 статті 7 КАС України установлено, що у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права). Аналогія закону та аналогія права не застосовується для визначення підстав, меж повноважень та способу дій органів державної влади та місцевого самоврядування.

Відтак, суд приходить до висновку, що при призначенні особі пенсії відповідно до абзацу 5 пункту 2 частини 1 статті 55 Закону № 796-XII, період навчання неповнолітньої особи в навчальному закладі, який розташований в населеному пункті, що відноситься до зони гарантованого добровільного відселення, підлягає врахуванню до строку проживання/роботи на території радіаційного забруднення для цілей визначення наявності права на призначення пенсії, а документом, який підтверджує факт такого навчання, може бути відповідна довідка з навчального закладку.

Таким чином, суд приходить до висновку, що підтверджений диплому серії НОМЕР_2 від 17.05.1988 період навчання Бігуна з 01.09.1987 по 17.05.1988 в Коростенському середньому професійно-технічному училищі підлягає зарахуванню до строку проживання в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993.

Також суд зазначає, що конструкція правової норми абзацу 5 пункту 2 частини 1 статті 55 Закону №796-XII свідчить, що законодавство альтернативно визначає умову для виникнення у особи права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до цієї норми: або проживання особи або робота в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 не менше 3 років.

Дослідивши під час розгляду справи трудову книжку ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 суд встановив, що згідно записів у ній позивач в період з 13.08.1990 по 23.10.1990 (2 місяці 11 днів) працював на Коростенському об`єднанні «Сільгоспхімія», а з 06.11.1990 працював в Коростенському підприємстві, тобто в населеному пункті, який відноситься до зони гарантованого добровільного відселення внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС.

Таким чином, відомості з трудової книжки позивача підтверджують факт його роботи станом на 01.01.1993 на території зони гарантованого добровільного відселення з 13.08.1990 по 23.10.1990, тобто протягом 2 місяці 11 днів, та з 06.11.1990 по 31.12.1992, протягом 1 місяця 26 днів, і вказаний період також підлягав зарахуванню до строку проживання в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993, однак пенсійний орган такого зарахування безпідставно не здійснив.

Враховуючи вищезазначені обставини, суд приходить до висновку, що підтверджений довідкою загальний строк проживання/роботи ОСОБА_1 в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 становить 3 роки 23 дні, а саме:

- з 01.09.1987 по 17.05.1988 навчання в Коростенському училищі та робота Коростенському щебзаводі;

- 13.08.1990 по 23.10.1990 та з 06.11.1990 по 31.12.1990 робота в м. Коростень відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_6 ;

- з 01.01.1991 по 31.12.1992 відповідно до довідки Відділу реєстрації місяця проживання виконавчого комітету Коростенської міської ради від 14.08.2024 №2141;

Вказаний строк є достатнім для виникнення у позивача права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до абзацу 5 пункту 2 частини 1 статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

У зв`язку з цим, суд вважає, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області було зроблено хибний висновок про відсутність у позивача необхідного строку проживання на території зони гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 не менше 3-х років. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку про протиправність рішення від 04.03.2025 №45 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Вирішуючи спірні правовідносини в частині позовних вимог щодо зобов`язання призначити позивачу пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", суд зазначає наступне.

Правовими нормами абзацу 5 пункту 2 частини 1 статті 55 Закону №796-XII визначено, що потерпілі від Чорнобильської катастрофи особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення, мають право на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на 3 роки та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.

При цьому, початкова величина зниження пенсійного віку, в даному випадку 3 роки, встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Під час розгляду справи судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні докази проживання чи роботи позивача період з дати аварії (26.04.1986) по 31.07.1986 на території гарантованого добровільного відселення.

Згідно з довідкою Відділу реєстрації місця проживання виконавчого комітету Коростенської міської ради від 14.08.2024 №2141, загальний строк проживання позивача в зоні гарантованого добровільного відселення (м. Коростень) становить 16 років 06 місяців 13 днів.

Вказане свідчить, що позивач має право на зниження пенсійного віку на 6 років - на максимальну величину, передбачену абзацом 5 пункту 2 частини 1 статті 55 Закону №796-XII для осіб, які постійно проживають чи постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення.

Крім того, згідно з абзацом першим частини першої статті 55 Закону №796-XII особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Частиною 1 статті 26 Закону №1058-IV передбачено, що в період з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року пенсія за віком призначається за наявності страхового стажу не менше 31 років.

Враховуючи вищезазначене правове регулювання, для призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на 6 років відповідно до статті 55 Закону №796-XII необхідний страховий стаж у особи повинен становити не менше 25-ти років.

Згідно інформації, зазначеної Головним управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області в оскаржуваному рішенні про відмову в призначенні пенсії, страховий стаж ОСОБА_1 становить 37 років 02 місяці, що є достатнім для призначення йому пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на 6 років відповідно до статті 55 Закону № 796-XII.

Станом на дату звернення із заявою про призначення пенсії (24.02.2025), ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досяг 54-річного віку.

Таким чином, позивач має необхідний вік, страховий стаж та достатній строк проживання на території зони гарантованого добровільного відселення для призначення йому пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на 6 років відповідно до абзацу 5 пункту 2 частини 1 статті 55 Закону № 796-XII.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 45 Закону №1058-IV, якою врегульовано питання строків призначення (перерахунку) та виплати пенсії, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, зокрема: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Матеріалами справи підтверджується, що за призначенням пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на 6 років позивач звернувся протягом трьох місяців з дня досягнення ним 54-річного пенсійного віку.

Відтак, зважаючи на встановлену протиправність оскаржуваного рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 04.03.2025 №45 щодо відмови у призначенні позивачу пенсії, застосовуючи механізм захисту права порушеного суб`єктом владних повноважень та його відновлення, керуючись повноваженнями, наданими ч. 2 ст.9, ч. 2 ст.245 КАС України, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області призначити ОСОБА_1 з 24.02.2025 (з дати звернення із заявою про призначення пенсії) пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796-XII.

При цьому суд зауважує, що відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 08.02.2024 у справі №500/1216/23, дії зобов`язального характеру щодо призначення позивачу пенсії має вчинити саме той територіальний орган Пенсійного фонду України, що був визначений за принципом екстериторіальності, як орган, що вирішував питання про призначення пенсії, тобто в даному випадку Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївськійобласті.

Покладення такого обов`язку на відповідача не є перебиранням функції іншого суб`єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб`єкта та зобов`язанням його приймати рішення, які входять до його компетенції чи до компетенції іншого органу, з огляду на обов`язковість ефективного механізму захисту порушеного права.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 06.09.1978 у справі "Класс та інші проти Німеччини", "із принципу верховенства права випливає, зокрема, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який, як правило, повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури".

Засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. Так, при розгляді справи було б неприйнятно враховувати право на ефективний засіб захисту, а саме, запобігання порушенню або припиненню порушення з боку суб`єкта владних повноважень, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту.

Натомість, порушення прав позивача з боку Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області під час розгляду даної справи судом встановлено не було, а тому заявлені до нього позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене та встановлені обставини справи, які перевірені зібраними доказами у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

При зверненні до суду з даним позовом до суду позивачем було сплачено судовий збір 1211,20 гривень, що підтверджується наявною у матеріалах справи квитанцією.

З огляду на положення ч. 1 ст. 139 КАС України, та враховуючи розмір задоволення заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що сплачений позивачем судовий збір в розмірі 1211,20 грн належить стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області у повному розмірі.

Керуючись статями 2, 9, 77, 90, 139, 242-246, 250, 255, 262, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 . РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_7 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Ольжича, 7,м. Житомир, Житомирська обл., Житомирський р-н,10003. РНОКПП/), Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1,м. Миколаїв, Миколаївська обл., Миколаївський р-н,54008. РНОКПП/) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 04.03.2025 №45 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області призначити ОСОБА_1 з 24.02.2025 пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.С. Токарева

08.09.25