Справа № 826/14057/14
Суддя: Григорук О.Б.
Дата ухвалення: 2025-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про закриття провадження у справі
м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Григорук О.Б., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Компанії «Філгейт Кредит Ентерпрайзес Лімітед» до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Вегери Людмили Олександрівни, державного реєстратора Державної реєстраційної служби України Нілової Ангеліни Олександрівни, державного реєстратора Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві Селезньова Д.О., Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві, треті особи: треті особи: Державна реєстраційна служба України, Публічне акціонерне товариство "Акціонерний Банк "Південний", Товариство з обмеженою відповідальністю "Призма Бета", Компанія "Файненсінг енд Інвест Солюшнз Б.В." (Financing and Invest Solutions B.V.) про визнання протиправними та скасування рішень про державну реєстрацію, визнання нечинними реєстраційних записів
В С Т А Н О В И В:
Компанія "Філгейт Кредит Ентерпрайзес Лімітед" (Filgate Credit Enterprises Limited, Кіпр) звернулася до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Вегери Людмили Олександрівни, Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві, за участю третіх осіб - товариства з обмеженою відповідальністю "Призма Бета", публічного акціонерного товариства "Акціонерний банк "Південний" про визнання протиправними та скасування рішень про державну реєстрацію та визнання нечинними реєстраційних записів.
Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19.05.2015 апеляційну скаргу Компанії "Файненсінг енд Інвест Солюшнз Б.В." (Financing and Invest Solutions B.V.) задоволено. Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.09.2014 про забезпечення адміністративного позову скасовано та постановлено нову ухвалу, якою відмовлено у задоволенні клопотання Компанії "Філгейт Кредит Ентерпрайзес Лімітед" (Filgate Credit Enterprises Limited, Кіпр) про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову (т.3 а.с.205-207).
02.10.2014 до Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла уточнена позовна заява (т.2 а.с.77-82).
10.10.2014 до Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла уточнена позовна заява (т.2 а.с.90-101).
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.11.2014 призначено справу до розгляду у судовому засіданні (т.3 а.с.70, 71).
Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19.05.2015 апеляційну скаргу Компанії "Філгейт Кредит Ентерпрайзес Лімітед" (Filgate Credit Enterprises Limited, Кіпр) залишено без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.12.2014 про зупинення провадження у справі - без змін (т.3 а.с.202-204).
На виконання Закону України "Про внесення зміни до пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення", Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" та відповідно до Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 № 399, судові справи передано Івано-Франківському окружному адміністративному суду.
18.03.2025 дана справа надійшла до Івано-Франківського окружного адміністративного суду та здійснено автоматизований розподіл судової справи між суддями.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що між позивачем та ТОВ «Призма Бета» було укладено ряд договорів позики. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва у справі №755/3605/13-ц вжито заходів забезпечення позову та накладено арешт на майно ТОВ «Призма Бета» та заборонено будь-яким шляхом відчужувати, передавати заставу, іпотеку, або будь-яким іншим способом здійснювати його обтяження. 15.07.2013 рішенням Дніпровського районного суду м. Києва з задоволенні позову відмовлено та скасовано заходи забезпечення позову. Ухвалою Апеляційного суду міста Києва 29.10.2013 вказане рішення залишене без змін.
На думку позивача у період з 18.02.2013 по 29.10.2013 діяли заходи забезпечення позову.
Незважаючи на це Реєстраційною службою Головного управління юстиції у м. Києві 29.08.2013 прийняті рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень №5378020, яким зареєстровано припинення обтяження №174768, №5378022, яким зареєстровано припинення обтяження №208424, №5378013, яким зареєстровано припинення обтяження №174497, №5378007, яким зареєстровано припинення обтяження №195329, №5378030, яким зареєстровано припинення обтяження №174719, №5378025, яким зареєстровано припинення обтяження №189485.
В той же час нотаріусом Вегерою Л.О прийнято рішення: №5423202 від 29.08.2013 про державну реєстрацію прав та обтяжень, зокрема іншого речового права іпотека на дворівневий паркінг, №5423173 від 29.08.2013 про заборону на нерухоме майно, №5423085 від 29.08.2013 іпотека на торгівельно-розважальний центр, №5422781 від 29.08.2013 про заборону на нерухоме майно, №5472918 від 31.08.2013 іпотека на майновий комплекс, №5422647 від 31.08.2013 заборона на нерухоме майно майновий комплекс.
В той же час приватним нотаріусом Вегерою Л.О 01.09.2014 прийняті рішення про державну реєстрацію інших обтяжень та заборон на нерухоме майно, а приватним нотаріусом Ніловою А.О. прийнято рішення від 03.09.2014 про проведення реєстрації права власності на вказане нерухоме майно. Позивач вважає вказані рішення протиправними та просить скасувати.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.
Згідно із частиною першою статті 2 КАС завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до пункту 7 частини першої статті 4 КАС суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово висловлювала правові позиції щодо правил віднесення спорів до адміністративної юрисдикції, які полягають в наступному.
«До компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.
Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.
Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу (як правило майнового) конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.
Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.».
Крім того, приймаючи постанову від 04.09.2018р. у справі №823/2042/16 Велика Палата Верховного Суду прийшла до висновку, що оскільки позивач не був заявником стосовно оскаржуваних реєстраційних дій, тобто останні були вчинені за заявою іншої особи, такий спір є спором про цивільне право незалежно від того, чи здійснено державну реєстрацію прав на нерухоме майно з дотриманням державним реєстратором вимог законодавства та чи заявляються, окрім вимог про скасування оспорюваного рішення, запису в державному реєстрі прав, також вимоги про визнання недійсними правочинів, на підставі яких прийнято оспорюване рішення, здійснено оспорюваний запис.
При цьому Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що в зазначеній категорії справ вирішуються спори про цивільне право між особами, які вимагають скасування державної реєстрації, й особами, за якими зареєстровано право чи обтяження, а тому мають розглядатися судами господарської або цивільної юрисдикції залежно від суб`єктного складу сторін спору.
Крім того, у постанові від 05.12.2018р. (справа №757/1660/17-ц) Велика Палата Верховного Суду сформувала висновок, відповідно до якого «… розгляд одного спору про право на нерухоме майно або про його обтяження чи вирішення цього спору за правилами цивільного або господарського судочинства не є підставою вважати публічно-правовим і розглядати за правилами адміністративного судочинства інший спір про скасування рішення чи запису про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно або його обтяження, прийнятого державним реєстратором чи внесеного ним до відповідного державного реєстру на користь одного з учасників цивільної або господарської справи під час її розгляду чи після її вирішення. Ці спори залежно від суб`єктного складу теж мають розглядатися за правилами цивільного або господарського судочинства.».
Виникнення спірних правовідносин у даній справі зумовлено незгодою позивача з рішеннями державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, якими припинено обтяження нерухомого майна іпотекою та припинено обтяження (арешт нерухомого майна), зареєстровано обтяження нерухомого майна іпотекою та проведено державну реєстрації обтяження заборона на нерухоме майно та здійснено державну реєстрацію права власності на нерухоме майно. .
При цьому позивач не був заявником оскаржуваних реєстраційних дій.
Фактично, спірні правовідносини у даній справі виникли між сторонами стосовно виконання кредитних договорів та договору іпотеки.
Таким чином, правовідносини, щодо яких виник спір, обумовлені наявністю майнових вимог на нерухоме майно, в результаті звернення стягнення на предмет іпотеки та набуття права власності на нерухоме майно третіми особами.
Як зазначає позивач в уточненій позовній заяві вимоги позивача та його інтерес полягає у необхідності погашення існуючих боргів та забезпечення їх виконання в тому числі за рахунок майна, що належить боржникові (т.3, а.с.36-53).
Таким чином вимоги спрямовані на захист свого цивільного права.
Згідно з частиною першою статті 2 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
За правилами частини першої статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи підприємці.
Відповідно до частини 3 статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
Враховуючи, що спір у цій справі пов`язаний з виконанням правочинів у господарській діяльності та правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, для розгляду таких спорів Господарським процесуальним кодексом встановлено окремий порядок судового провадження, а тому юрисдикція адміністративних судів на розгляд таких спорів не поширюється.
Враховуючи суб`єктний склад та предмет спору розгляд цієї справи належить до юрисдикції господарських судів.
Враховуючи наведене, керуючись статтями 19, 238, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У Х В А Л И В:
Роз`яснити позивачеві право звернутися до суду з позовом в порядку господарського судочинства.
Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Григорук О.Б.