Справа № 380/25553/24
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2025-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2025 рокуСправа № 380/25553/24 пров. № А/857/25909/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

судді-доповідача Качмара В.Я.,

суддів Гудима Л.Я., Онишкевича Т.В.,

при секретарі судового засідання Гладкій С.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Сколівського відділу державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною та скасування постанови, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою Сколівського відділу державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10 червня 2025 року (суддя Грень Н.М., м.Львів), -

ВСТАНОВИВ:

22.12.2024 ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Сколівського відділу державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі ВДВС), в якому просив:

скасувати постанову відповідача від 18.12.2024 ВП №73764904 про зміну (доповнення) реєстраційних даних (далі Постанова, ВП відповідно);

закрити відносно позивача провадження Постанову у зв`язку з грубими порушеннями чинного законодавства, які втратили законну силу і дана постанова неможлива до виконання.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 10 червня 2025 року позов задоволено повністю. Визнано протиправною та скасовано Постанову. Зобов`язано ВДВС закінчити ВП, відкрите щодо позивача. Вирішено питання судових витрат.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

В апеляційній скарзі вказує, що судом першої інстанції не враховано висновки, які зроблені судами у справі №453/1313/24. Оскаржуваним судовим рішенням суд зобов`язав державного виконавця закінчити ВП, чим вийшов за межі позовних вимог. У статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VІІІ) відсутні підстави закінчення виконавчого провадження на підставі рішення суду про скасування постанови про зміну (доповнення) реєстраційних даних, а виконати це судове рішення не можливо. Суд безпідставно зробив висновки щодо незаконності постанови про відкриття виконавчого провадження.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу відповідача заперечує вимоги такої, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Позивач просив про розгляд справи у його відсутності.

Відповідач в судове засідання не надіслав свого представника.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість судових рішень суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що Постанова є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки вона є похідною від незаконно відкритого виконавчого провадження. Належним способом відновлення порушеного права позивача є скасування цієї постанови та зобов`язання відповідача закінчити незаконно відкрите виконавче провадження.

Такі висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з порушенням норм матеріального права і без дотриманням норм процесуального права, з таких міркувань.

Апеляційним судом, з врахуванням встановленого судом першої інстанції, встановлено та підтверджено матеріалами справи, що постановою поліцейського офіцера громади Відділення поліції №3 Стрийського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області Шрібак Б.В. (далі Поліцейський, Відділення, ГУНП відповідно) про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 24.11.2023 серії БАД № 784363 позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 126, частиною четвертою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопрушення (далі КУпАП), об`єднано згідно статтею 36 КУпАП в одне провадження та накладено на нього адміністративне стягнення в межах санкції частини четвертої статті 126 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 20400 грн (далі Постанова-1).

Від отримання Постанови-1 ОСОБА_1 відмовився про що є відповідна відмітка.

В цій Постанові-1 зазначено, що на підставі статті 307, частини другої статті 308 КУпАП у разі несплати ОСОБА_1 штрафу протягом 15 днів з метою примусового виконання цієї постанови органам державної виконавчої служби стягнути з правопорушника подвійний розмір штрафу 40800 грн і те, що така набрала законної сили із дня винесення - 24.11.2023.

Постанова-1 направлена Відділенням листом від 21.12.2023 на адресу ВДВС для примусового виконання для стягнення з позивача штрафу у розмірі 40800 грн.

08.01.2024 позивач подав до Сколівського районного суду Львівської області позов до Поліцейського та ГУНП про скасування Постанови-1 (справа №453/17/24).

Постанова-1 фактично надійшла до ВДВС для примусового виконання у порядку статті 308 КУпАП 09.01.2024.

В цей же день, на підставі Постанови-1 головним державним виконавцем ВДВС Радевичем В.Ф. (далі Виконавець) було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 73764904 (далі Постанова-2), яку надіслано боржнику 17.01.2024 рекомендованим листом (відправлення (ШКІ) №959).

Рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 9 квітня 2024 у справі №453/17/24 позов залишено без задоволення (далі Рішення суду).

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 липня 2024 року Рішення суду залишено без змін (далі Постанова суду).

Виконавцем 30.07.2024 в межах ВП винесено постанови про стягнення виконавчого збору та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження (далі Постанова-3 і Постанова-4 відповідно).

Позивач оскаржував в судовому порядку Постанову-2, Постанову-3 і Постанову-4.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2024 року у справі №453/1313/24 (далі Рішення суду-1), яке залишено без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2025 року (далі Постанова суду-1), в задоволенні позову відмовлено.

18.12.2024 до відповідача надійшов лист Відділення від 12.12.2024 № щодо зміни дати набрання законної сили Постанови-1 з 24.11.2023 на 10.07.2024 згідно Постанови суду (далі Лист).

На підставі цього листа Виконавець 18.12.2024 виніс оскаржувану Постанову, якою вніс зміни (доповнення) в автоматизованій системі виконавчого провадження, а саме замість «Дата набрання рішення чинності: 24.11.2023», зазначити «Дата набрання рішенням чинності: 10.07.2024».

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентуються Законом № 1404-VІІІ (тут і надалі в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).

За статтею 1 Закону № 1404-VІІІ виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 5 Закону № 1404-VІІІ передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 3 Закону № 1404-VІІІ підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, як-от: постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Частиною першою статті 18 Закону № 1404-VІІІ закріплено обов`язок виконавця вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (пункт 1 частини другої статті 18 Закону № 1404-VІІІ).

Вимоги до виконавчих документів визначені частиною першою статті 4 Закону №1404-VІІІ, а підстави повернення виконавчого документа без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення - частиною четвертою цієї ж статті, якими, зокрема, є:

1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання);

2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 26 Закону № 1404-VІІІ виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Приписами частини п`ятої статті 26 Закону № 1404-VІІІ унормовано, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Реченням другим частини п`ятої статті 13 Закону № 1404-VІІІ визначено, що за порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавці несуть відповідальність в порядку, встановленому законом.

Обґрунтовуючи позов у справі №453/1313/24, позивач відзначав, що винесені відповідачем в межах ВП Постанова-2, Постанова-3 і Постанова-4 є протиправними та такими, що підлягають скасуванню з огляду на те, що виконавче провадження повинно було бути відкритим лише після прийняття Восьмим апеляційним адміністративним судом Постанови суду.

Ухвалюючи Рішення суду-1 Львівський окружний адміністративний суд виходив з того, що Постанова-2 винесена державним виконавцем за заявою стягувача на підставі Постанови-1, яка відповідала вимогам до виконавчого документа, встановленим частиною першою статті 4 Закону №1404-VІІІ.

Цей суд відхилив твердження позивача про передчасність винесення Постанови-2, що позбавило його права на оскарження Постанови-1, з огляду на наявність Рішення суду і Постанови суду.

Лише після набрання Рішенням суду законної сили (10.07.2024), відповідачем 30.07.2024 в межах ВП винесено Постанову-3 і Постанову-4.

Визначений частиною першою статті 12 Закону №1404-VIII трьохмісячний строк пред`явлення до виконання виконавчого документу спростовує доводи позивача про те, що постанова про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання Постанови-1 повинна була бути винесена лише після перегляду Рішення суду Восьмим апеляційним адміністративним судом.

Стосовно доводів позивача про те, що у Постанові-2 вказано про штраф 40800 грн, а не 20400 грн, то цей суд звернув увагу, що такий розмір штрафу визначено з врахуванням статті 307, частини другої статті 308 КУпАП (в подвійному розмірі).

Штраф у розмірі 20400 грн Постановою-1 передбачений у разі добровільної сплати такого у межах 15 днів з дня винесення постанови, а у разі стягнення штрафу в примусовому порядку, розмір такого становить 40800 грн, про що зазначено у результативній частині Постанови-1.

Апеляційний суд у Постанові суду-1 додатково встановив, що позивач був присутнім при розгляді справи №453/17/24 у судах та при постановлені рішень. Відтак, рішення в цій справі набрало законної сили 10.07.2024, а позивач у встановлений частиною першою статті 307 КУпАП строк (не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення) штраф у розмірі 20400 грн не сплатив.

Після надходження до державного виконавця виконавчого документа він зобов`язаний був винести постанову про відкриття виконавчого провадження; така постанова не була винесена передчасно та не була перешкодою для оскарження позивачем Постанови-1, підтвердженням чого є наявні Рішення суду і Постанова суду.

Тобто, якби позивач самостійно не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня набрання законної сили Рішенням суду - тобто, до 25.07.2024, сплатив штраф за Постановою-1 та надіслав копію (копії) квитанції про сплату до органу, який виніс постанову в справі про адміністративне правопорушення, та/або до державного виконавця, то орган, який виніс постанову в справі про адміністративне правопорушення, подав би до державного виконавця заяву про повернення виконавчого документа чи про відмову від примусового виконання відповідно до статей 37, 39 Закону № 1404-VІІІ.

У такому разі примусове виконання постанови в справі про адміністративне правопорушення про стягнення штрафу не здійснювалося б і сума штрафу складала б одиночний розмір, а саме - 20400 грн.

З урахуванням зазначеного, у зв`язку з несплатою позивачем штрафу в добровільному порядку, розмір штрафу, який підлягає стягненню з позивача, складає 40800 грн.

Оскільки виконавчий документ, на підставі якого відкрито ВП, а саме Постанова-1, не скасовано у судовому порядку, винесення постанов про стягнення виконавчого збору та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження після набрання судовим рішенням законної сили, відповідає вимогам Закону № 1404-VIII.

З приводу доводів апелянта про те, що він на місті вчинення правопорушення не отримував копії постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності та дізнався про вказану постанову лише 03.03.2024, з грубим порушенням термінів на 40 днів, чим обмежили його в сплаті штрафу в добровільному порядку протягом 15 днів, цей суд апеляційної інстанції зауважив, що такі питання знаходяться поза межами позовних вимог та предмета судового розгляду.

Приписами законодавства не передбачений обов`язок державного виконавця перевіряти інформацію, що зазначена у виконавчому листі, зокрема, обставини отримання особою копії постанови у справі про адміністративне правопорушення.

А завдяки вимогам законодавства за умови належного виконання посадовими особами органу поліції своїх посадових обов`язків й не зловживаннями ними своїми правами презюмується правильність інформації, що зазначена у виконавчому листі.

Позаяк у виконавчому документі (постанові в справі про адміністративне правопорушення) було зазначено про набрання вказаним документом законної сили, державний виконавець зобов`язаний був в силу вимог законодавства відкрити виконавче провадження.

Відтак, апеляційний суд погодився з доводами суду першої інстанції в тому, що в спірних правовідносинах державний виконавець діяв згідно з приписами законодавства та в межах своїх повноважень, а тому підстави для скасування оскаржуваних постанов державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, про стягнення виконавчого збору та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження відсутні.

Суд першої інстанції у нашій справі проігнорував сам факт оскарження позивачем в судовому порядку Постанови-2 та відповідну наявність Рішення суду-1 та Постанови суду-1, якими суди надали правову оцінку постанові про відкриття виконавчого провадження, із незаконністю винесення якої суд пов`язав протиправність спірної Постанови.

Державний виконавець зобов`язаний перевіряти відповідність виконавчого документа вимогам, зазначеним у статті 4 Закону №1404-VIII, та у разі виявлення невідповідності повертати його стягувачу. Відкриття виконавчого провадження за документом, що не відповідає вимогам закону, є протиправним.

Пред`явлення до виконання виконавчого листа, який не набрав законної сили, є безумовною підставою для повернення виконавчого документа стягувачу, а відкриття виконавчого провадження за таким документом підставою для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження.

Апеляційний суд повністю погоджується із наведеними судом першої інстанції твердженнями (правових висновків Верховного Суду по вказаних номерах справ апеляційний суд не встановив), однак вони лише опосередковано стосуються предмета позову та могли враховуватися судами при наданні правової оцінки Постанові-2.

Статтею 291 КУпАП (в редакції, чинній на час винесення Постанови-1) врегульовано питання набрання постановою адміністративного органу (посадової особи) у справі про адміністративне правопорушення законної сили.

У відповідності до частин першої, другої та четвертої цієї статті постанова адміністративного органу (посадової особи) у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 26 цього Кодексу, постанов по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованого в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксованого за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, постанов у справах про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованого в режимі фотозйомки (відеозапису), а також у випадках накладення штрафу, що стягується на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксоване в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення, або під час її виконання у випадках, передбачених частиною першою статті 300-1 цього Кодексу.

Постанова про позбавлення права керування транспортним засобом набирає чинності з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, визначеного цим Кодексом, а у випадку такого оскарження - з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження, яке винесено за наслідками розгляду справи по суті.

Частиною першою статті 307 КУпАП унормовано, що штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу (частини перша, друга статті 308 КУпАП).

Відтак, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху (в нашому конкретному випадку) набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.

За загальним правилом КУпАП не пов`язує набрання постановою по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху із закінченням строку оскарження цієї постанови чи у випадку такого оскарження - з днем набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження, яке винесено за наслідками розгляду справи по суті.

Поряд з цим (у нашому випадку), штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Саме у зв`язку із несплатою порушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Більше того, винятково у зв`язку із несплатою порушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП та примусовим виконанням відповідної постанови, з порушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та про це уповноваженою особою зазначається у постанові про стягнення штрафу.

Абзацом другим пункту 14 розділу ІІ «Інструкції з організації примусового виконання рішень», затвердженої наказом Міністерства юстиції України (далі МЮУ) від 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу МЮУ від 29.09.2016 № 2832/5; зареєстровано в МЮУ 02.04.2012 за № 489/20802), на який покликався Виконавець у Постанові, передбачено, що якщо під час проведення виконавчих дій встановлено дані, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (крім випадків отримання виконавцями нових даних, які ідентифікують боржника - фізичну особу, в порядку інформаційної взаємодії автоматизованої системи з державними базами даних і реєстрами), або виявлено технічну помилку, описку в реєстраційних даних вхідної та вихідної кореспонденції, виконавець своєю постановою змінює або доповнює реєстраційні дані в автоматизованій системі. Така постанова виконавця долучається до матеріалів виконавчого провадження.

Підсумовуючи, оскарження в судовому порядку Постанови-1, набрання законної сили Рішенням суду та Постановою суду, не змінили дня (дати) набрання законної сили такою Постановою-1, а лише вплинули на обов`язок ОСОБА_1 сплатити штраф (не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення) та можливість стягнення з нього подвійного розміру штрафу, який первинно визначений Постановою-1.

Постанова суду та Лист не є тими обставинами, які змінили чи вплинули на дату набрання законної сили Постановою-1 і не є передумовою для виправлення технічної помилки шляхом винесення постанови про зміну (доповнення) реєстраційних даних в автоматизованій системі.

У вимірі сказаного, у суду першої інстанції були всі підстави для визнання протиправною та скасування Постанови, як такої що винесена без належного обґрунтування, однак з інших, наведених вище, підстав.

Наведене, є підставою для зміни оскаржуваного судового рішення в мотивувальній частині.

Винятково заслуговують на увагу доводи відповідача щодо неможливості виконання оскаржуваного судового рішення в частині зобов`язання ВДВС закінчити ВП.

Перш за все необхідно відмітити, що позивачем істотно по іншому були сформульовані позовні вимоги в цій частині, а саме - закрити відносно позивача провадження Постанову у зв`язку з грубими порушеннями чинного законодавства, які втратили законну силу і дана постанова неможлива до виконання.

Так, підстави та порядок закінчення виконавчого провадження передбачені статтею 39 Закону № 1404-VIII.

Отже, виконавче провадження підлягає закінченню у разі:

1) визнання судом відмови стягувача від примусового виконання судового рішення;

2) затвердження судом мирової угоди, укладеної сторонами у процесі виконання рішення;

3) припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника;

4) прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;

5) скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню;

6) письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі або оплатно вилучена;

7) закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, крім випадку, якщо існує заборгованість із стягнення відповідних платежів;

9) фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом;

10) повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ;

11) надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону;

12) якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини;

13) непред`явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 41 цього Закону;

14) якщо стягнені з боржника в повному обсязі кошти не витребувані стягувачем протягом року та у зв`язку з цим перераховані до Державного бюджету України;

15) якщо коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна (за виконавчим документом про звернення стягнення на заставлене майно), недостатньо для задоволення вимог стягувача - заставодержателя, а також якщо майно, яке є предметом іпотеки, передано іпотекодержателю або придбано ним відповідно до вимог Закону України "Про іпотеку" за виконавчим документом про звернення стягнення на майно, яке є предметом іпотеки;

16) врегулювання (погашення, списання) відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" неустойки (штрафів, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, нарахованих на заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій перед Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України", її дочірньою компанією "Газ України", публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз", оператором газотранспортної системи та операторами газорозподільних систем, за спожитий природний газ, а також послуги з його транспортування та розподілу відповідно, перед теплогенеруючими організаціями за теплову енергію, отриману для її подальшого постачання споживачам та/або надання відповідних комунальних послуг, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, перед електропостачальниками або операторами системи розподілу (як правонаступниками в частині прав та обов`язків за договорами на постачання електричної енергії та про користування електричною енергією) за спожиту електричну енергію, що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа за судовим рішенням, яке набрало законної сили;

17) списання згідно з пунктами 2-3, 2-4 та підпункту 26.2 пункту 26 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України в повному обсязі сум податкового боргу (у тому числі штрафних санкцій та пені), що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа;

18) списання згідно з пунктом 9-15 розділу VIII Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" сум недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (у тому числі штрафних санкцій та пені), що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа;

19) прийняття Фондом гарантування вкладів фізичних осіб рішення про початок процедури ліквідації банку-боржника;

19-1) якщо відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню незалежно від дати укладення такої угоди;

19-2) врегулювання (погашення, списання) відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу" неустойки (штрафів, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, нарахованих на заборгованість учасників процедури врегулювання заборгованості, що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа за судовим рішенням, яке набрало законної сили;

20) врегулювання (погашення, списання) оператором газорозподільної системи заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу", якщо таке виконавче провадження розпочато за рішенням про зобов`язання Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, встановити оператору газорозподільної системи економічно обґрунтований тариф на послуги з розподілу природного газу з включенням компенсацій за період з 1 січня 2015 року по 31 грудня 2020 року включно;

21) виконання або відкликання вимоги територіального центру комплектування та соціальної підтримки відповідно до Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", скасування рішення суду про тимчасове обмеження громадянина України у праві керування транспортним засобом під час мобілізації, якщо виконавче провадження розпочато за таким рішенням.

При наведеному, необхідно погодитися із доводами відповідача, що статтею 39 Закону № 1404-VІІІ не передбачено підстави закінчення виконавчого провадження на підставі рішення суду про скасування постанови про зміну (доповнення) реєстраційних даних.

Постанова-1 і Постанова-2 були предметом судових позовів ОСОБА_1 , суди надали їм належну правову оцінку та погодилися з їх законністю, що не було враховано судом першої інстанції у цій справі.

Цей суд вдався до переоцінки фактичних обставин справи, поза межами предмета позову, а відтак безпідставно задовольнив позов в частині зобов`язання відповідача закінчити (закрити) ВП, відкрите щодо позивача.

Таким чином, доводи апеляційної скарги частково знайшли свого підтвердження та повністю спростовують висновки суду першої інстанції, які є надумані, свідчать про невиправдано спрощену оцінку фактичну обставин справи, поверховий, вибірковий аналіз наведених норм законодавства, з метою обґрунтування своєї помилкової правої позиції.

Відповідно до частин першої, четвертої статті 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

З огляду на зазначене, враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного рішення суду, суд першої інстанції внаслідок невідповідності висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, допустив неправильне застосування норм матеріального права (неправильне тлумачення) та порушив норми процесуального права, що призвело до безпідставного задоволення позову повністю. Вказане є підставою для скасування і зміни рішення суду у відповідній частині.

Керуючись статтями 287, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Сколівського відділу державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції задовольнити частково.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10 червня 2025 року в частині задоволення позову про визнання протиправною та скасування постанови головного державного виконавця Сколівського відділу державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Радевича Василя Федоровича від 18 грудня 2024 року про зміну (доповнення) реєстраційних даних у виконавчому провадженні № 73764904 змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10 червня 2025 року в частині задоволення позову про зобов`язання Сколівський відділ державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції закінчити виконавче провадження № 73764904, відкрите щодо ОСОБА_1 скасувати та ухвалити постанову, якою в задоволенні позову в цій частині відмовити.

В решті рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10 червня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач В. Я. Качмар
судді Л. Я. Гудим
Т. В. Онишкевич

Повне судове рішення складено 04.09.2025.