Справа № 460/15323/24
Суддя: Н.О. Дорошенко
Дата ухвалення: 2025-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

05 вересня 2025 року м. РівнеСправа №460/15323/24

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Дорошенко Н.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом:

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі ГУ ПФУ в Запорізькій області, відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі ГУ ПФУ в Рівненській області, відповідач-2), в якому просить:

визнати протиправним та скасувати рішення відповідача-1 про відмову у призначенні позивачу пенсії № 96 від 06.12.2024;

зобов`язати відповідача-2 повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії від 29.11.2024 з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році. 29.11.2024 позивач звернувся до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку на підставі ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", однак відповідач-1 відмовив у призначенні пенсії з підстав відсутності первинних документів, що підтверджують період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, та необхідного страхового стажу роботи. Позивач зазначив, що статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році (категорія 2) підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим 03.09.2024 Рівненською обласною державною адміністрацією, а також довідкою ВАТ «АЗОТ» від 13.12.1999 №6797. Посилання відповідачів на наявність розбіжностей в первинних документах вважає безпідставними. Зауважив, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, а неналежний порядок ведення документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення права на соціальний захист. За наведеного, позивач вважає, що відповідач протиправно відмовив йому в призначенні пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку, внаслідок чого порушив гарантоване державою право на пенсійне забезпечення.

Ухвалою від 19.12.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Встановлено строк для подання відповідачами відзиву.

Відповідач-1 подав відзив, у якому заперечив проти позовних вимог. Зокрема, зазначив, що відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів, пенсія надається із зменшенням пенсійного віку на 10 років. Згідно з пп. 7 п. 2.1 розділу II Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1, до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку: учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС: довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи у зоні відчуження; посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. За результатами розгляду заяви прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії відповідно до ст. 55 Закону № 796 у зв`язку з відсутністю первинних документів, що підтверджують період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Законодавством чітко встановлено перелік документів, які дають право на призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, у зв`язку з чим у відповідача відсутні правові підстави для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України № 796. Вважає, що дії ГУ ПФУ в Запорізькій області не суперечать чинному законодавству України. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Ухвала суду про відкриття провадження у справі від 19.12.2024 доставлена до електронного кабінету відповідача-2 в підсистемі «Електронний суд» 25.12.2024.

У встановлений судом строк відповідач-2 відзиву не подав. Клопотань про продовження процесуального строку для надання відзиву із зазначенням причин від відповідача-2 не надходило.

Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України суд вирішує справу за наявними в ній матеріалами.

З`ясувавши доводи та аргументи сторін, на яких ґрунтуються їх вимоги та заперечення, перевіривши їх дослідженими доказами, оцінивши їх у сукупності на підставі чинного законодавства, суд встановив та врахував таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році (категорія 2), що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим 03.09.2024 Рівненською обласною державною адміністрацією (а.с.16).

29.11.2024 позивач звернувся до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", яку зареєстровано з вхідним №11966 (а.с.34-35).

Вказану заяву відповідно до вимог п. 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846, після реєстрації та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності передано для розгляду ГУ ПФУ в Запорізькій області.

Рішенням ГУ ПФУ в Запорізькій області від 06.12.2024 № 96 позивачу відмовлено у призначені пенсії з підстав відсутності первинних документів, що підтверджують період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Зазначено, що за результатами розгляду документів, доданих до заяви до страхового стажу зараховано всі періоди роботи. Страховий стаж становить 23 роки 4 місяці 18 днів (а.с.25).

Вважаючи таке рішення органу Пенсійного фонду протиправним, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 №796-XII (далі - Закон №796-ХІІ).

Згідно зі статтею 10 Закону №796-XII учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 частини першої статті 55 Закону №796-ХІІ, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" потерпілим від Чорнобильської катастрофи: учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів на 10 років.

Пенсійний вік за бажанням особи може бути знижено тільки за однією підставою, передбаченою цією статтею, якщо не обумовлено інше. При цьому відповідне зниження пенсійного віку, передбачене цією статтею, застосовується також до завершення періоду збільшення віку виходу на пенсію до 1 січня 2022 року (ч. 2 ст. 55 Закону №796-XII).

Таким чином, учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, який пропрацював з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року у зоні відчуження не менше 5 календарних днів, має право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку на 10 років.

Оцінюючи обґрунтованість тверджень позивача щодо наявності у нього права на призначення пенсії із зниженням пенсійного віку як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, суд враховує таке.

Статтею 65 Закону №796-ХІІ визначено, що учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України (ч.1). Видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій (ч.4).

Згідно з абз. 1 п. 6 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2018 №551 (далі Порядок №551), учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали в зоні відчуження з 1 липня 1986 р. по 31 грудня 1986 р. від одного до п`яти календарних днів, у 1987 році - від одного до 14, у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або на їх будівництві - не менше 14 календарних днів у 1986 році, віднесеним до категорії 3, видаються посвідчення Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 19__ році (категорія 3) серії А зеленого кольору.

Відповідно до п. 2 Порядку №551 посвідчення є документом, що підтверджує статус осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, брали участь у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт, громадян, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих, дружин (чоловіків) померлих громадян з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (потерпілих), смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою або з участю у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт, а також опікунам дітей (на час опікунства) померлих громадян, смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою, і надає право користуватися пільгами та компенсаціями, встановленими Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі - Закон), іншими актами законодавства.

Зазначене кореспондується з приписами ч. 3 ст. 65 Закону №796-ХІІ, згідно з якою посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Таким чином, Законом №796-ХІІ та Порядком №551 чітко визначено, що саме посвідчення відповідної категорії є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, визначеними Законом для такої категорії.

Позивачем до позовної заяви додано посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році (категорія 2) серії НОМЕР_1 , видане 03.09.2024 Рівненською обласною державною адміністрацією, відповідно до якого пред`явник посвідчення має право на пільги і компенсації, встановлені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (а.с.16).

Відтак, єдиним документом, що підтверджує статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та надає право користування пільгами, встановленими Законом №796-XII, зокрема призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення Учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Така позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 24.07.2018 у справі №129/3151/16-а (№К/9901/30229/18) та від 31.10.2018 у справі №212/12245/13-а (№К/9901/1087/18), які є обов`язковими для врахування судами в силу вимог ч. 5 ст. 242 КАС України.

Таким чином, надаючи особі посвідчення Учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, держава визнає за особою право на пільги, встановленні чинним законодавством для власників такого посвідчення.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що наявність у позивача посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році (категорія 2) серії НОМЕР_1 підтверджує той факт, що ОСОБА_1 у 1986 році працював в зоні відчуження не менше 5 календарних днів, що дає йому право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку.

Крім того, належність позивача до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії підтверджено рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 29.05.2024 у справі №460/3179/24, яке набрало законної сили 29.06.2024, та на виконання якого видано вищевказане посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році (категорія 2).

Відповідно до абз. 7 пп.5 п. 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України, 27.12.2005 за №1566/11846 (далі Порядок №22-1), до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку: учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС: довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи у зоні відчуження; посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Аналіз вищевикладеного свідчить про те, що при поданні заяви про призначення пенсії за віком підтвердженням права особи на зменшення пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій у певному розрахунку, є посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС певної категорії, а довідка на підтвердження періоду роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - підтвердженням права на зменшення віку у визначеній законом кількості років.

При цьому, Порядком №22-1 не обмежено підтвердження періоду роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС лише довідкою за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року №122, та передбачено можливість надання довідки військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідки архівної установи, або інших первинних документів, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Суд встановив, що згідно з довідкою від 13.12.1999 №6797, виданою ВАТ «Рівнеазот», ОСОБА_1 дійсно в період з 3-го жовтня по 17 грудня 1986 року побував на військових зборах і приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в/ч НОМЕР_2 №215 від 16.12.1986. За цей період 55 днів йому по місцю роботи нараховано середньомісячний заробіток. Всього нараховано 623,26 крб. Крім того, згідно особового рахунку і довідки за період з 02.10.1986 по 17.12.1986 37 днів. Йому нараховано ще 100% тарифної ставки посадового окладу в сумі 884,67 крб. Всього нараховано заробітної плати в сумі 1507,93 крб. За 37 днів виплачено зарплата в 4-х кратному розмірі (а.с. 27).

Довідкою, виданою військовою частиною НОМЕР_3 , стверджується, що ОСОБА_1 з 2 жовтня 1986 року по 16 грудня 1986 року приймав участь в роботах по ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС. При проведенні робіт по ліквідації аварії на заражених ділянках місцевості наступні предмети обмундирування стали зараженими та дезактивації не підлягають: куртка солдатська, костюм, чоботи, портянки, ремінь для брюк, ремінь поясний, пілотка, речовий мішок. Вказані види обмундирування знищені шляхом захоронення (а.с. 28).

У військовому квитку ОСОБА_1 від 17.04.1983 серії НОМЕР_4 вчинено запис за підписом командира військової частини НОМЕР_3 (стор.24) про те, що в період з 2 жовтня по 17 грудня 1986 року приймав участь з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Отримав дозу радіаційного опромінення 23,55 (р). Наказ №215 від 26.12.1986.

Також наявний запис про те, що видано посвідчення на пільги А-990858 від 20.06.1991 (а.с. 31-32).

Вищевказаний запис у військовому квитку позивача узгоджується з іншими матеріалами судової справи.

Так, суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_2 20.06.1991 позивачу видано посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986-88 рр. серії НОМЕР_5 (а.с. 23).

На переконання суду вищевказані документи належно підтверджують участь позивача у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у період з 02.10.1986 по 17.12.1986, що становить 77 календарних днів (55 робочих днів), за 37 з яких позивач отримував заробітну плату у 4-кратному розмірі (довідка ВАТ «Рівнеазот» від 13.12.1999 №6797).

За змістом листа Міністерства праці та соціальної політики України від 13.04.2001 №03-3/1652-018-2 «Про оплату праці у зоні відчуження ЧАЕС у 1986-1990 рр. осіб, які виконували роботи, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС і запобіганням забрудненню навколишнього середовища» відповідно до абзацу четвертого підпункту 1 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 р. № 207-7 ( 207с-86-п ) оплата праці працівників підприємств, організацій і установ, відряджених у зону відчуження для виконання робіт, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС в зоні відчуження і запобіганням забрудненню навколишнього середовища, провадилась у III, II, I зонах небезпеки у 4-, 3-, 2-кратному розмірах тарифної ставки понад середньомісячну заробітну плату, яка відповідно до чинного законодавства зберігалась за основним місцем роботи (абз. 7 розділу 2).

На решті території зони відчуження, що не була віднесена до зон небезпеки (зона особливого контролю), оплата праці повинна провадитись з дня аварії в однократному розмірі тарифних ставок, посадових окладів відповідно до постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 7 травня 1986 р. № 524-156 (постанова Ради Міністрів УРСР від 08.05.86 р. № 168 та абзацу четвертого підпункту 1 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 р. № 207-7). Зазначене повідомлялось листом Держкомпраці УРСР і Укрпрофради від 08.01.87 р. № 05/2-25-2; 03-51-8 (абз. 8 розділу 2).

Розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 23 травня 1986 р. № 1031 було визначено, що грошове утримання військовослужбовців, начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які виконували роботи, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС в III, II, I зонах небезпеки, провадиться в 5-, 4-, 3-кратному розмірі посадових окладів, а особам офіцерського і начальницького складу, прапорщикам і мічманам також і окладів за військове і спеціальне звання. Процентна надбавка за вислугу років та інші надбавки за основним місцем служби нараховувались на одинарний посадовий оклад (абз. 1 розділу 4).

На решті території зони відчуження, що не була віднесена до зон небезпеки (зона особливого контролю), з дня аварії грошове утримання провадилось виходячи з підвищених на 100% посадових окладів, а особам офіцерського і начальницького складу, прапорщикам і мічманам також і окладів за військове або спеціальне звання, відповідно до постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 7 травня 1986 р. № 524-156 (постанова Ради Міністрів УРСР від 08.05.86 р. № 168) (абз. 2 розділу 4).

Враховуючи викладене, суд критично оцінює покликання відповідача-1 про відсутність первинних документів, що підтверджують період роботи, населений пункт чи об`єкт, де позивачем виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. На переконання суду, видані позивачу та досліджені в цій справі довідки та запис у військовому квитку містять достатню інформацію про період участі позивача в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, про кількість днів такої участі, за які провадилася підвищена (в 4-кратному розмірі) оплата виконуваної роботи, пов`язаної з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС в III, II, I зонах небезпеки (не слід плутати із зонами радіаційного забруднення), а також про отриману ним дозу опромінення під час виконання робіт.

Суд підкреслює, що в названих документах безпосередньо зазначено об`єкт, до ліквідації наслідків аварії на якому був залучений позивач під час проходження військової служби, - Чорнобильська АЕС, а відтак покликання відповідача про відсутність інформації щодо адреси відповідного об`єкта суд оцінює критично та до уваги не бере у зв`язку з безпідставністю.

Відтак, досліджені судом докази є належними та достатніми для підтвердження участі позивача у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у період з 02.10.1986 по 17.12.1986 понад 5 календарних днів.

Відповідач-1 у відзиві не заперечив їх наявність у розпорядженні органу Пенсійного фонду.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивач має право на призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку на 10 років відповідно до ст. 55 Закону №796-ХІІ.

Водночас, частиною третьою статті 55 Закону №796-ХІІ визначено, що призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" і цього Закону.

Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-ІV (далі Закон №1058-ІV), особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 років.

При цьому, частиною першою статті 55 Закону №796-ХІІ обумовлено, що особам, з числа постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону №1058-ІV, за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії (абз. 2 ч. 4 ст. 26 Закону №1058-ІV).

Враховуючи вимоги Законів №796-XII та №1058-ІV, право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку на 10 років позивач набуває в 50 років та за наявності страхового стажу (на момент досягнення 50-го віку) не менше 15 років.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.38) та на день звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії (29.11.2024) він досяг віку 59 років 9 місяців 30 днів, та має наявний страховий стаж 23 роки 04 місяці 18 днів (а.с.26). Отже позивач відповідає визначеним законом умовам для призначення пенсії за віком із зменшення пенсійного віку.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частина друга статті 2 КАС України передбачає, що у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень, суди перевіряють, зокрема, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що відповідач-1 протиправно відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку на підставі заяви від 29.11.2024.

Належним способом захисту порушеного права позивача у спірних правовідносинах є скасування протиправного рішення суб`єкта владних повноважень.

При визначенні територіального органу Пенсійного фонду, який має обов`язок поновлення порушеного права позивача, суд враховує положення абз. 1 п. 4.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок №22-1), згідно з яким заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.

Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу (абз. 14 п. 4.2 Порядку №22-1).

Матеріалами справи підтверджено, що пенсійним органом, визначеним за принципом екстериторіальності, який розглянув подані позивачем документи та прийняв відповідне рішення, є ГУ ПФУ в Запорізькій області.

Тож дії зобов`язального характеру щодо повторного розгляду заяви позивача про призначення пенсії від 29.11.2024 має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, який прийняв в неправомірне рішення, тобто ГУ ПФУ в Запорізькій області.

Враховуючи викладене, позовні вимоги до ГУ ПФУ в Рівненській області задоволенню не підлягають.

Аналогічний правовий підхід застосовано Верховним Судом в постановах від 08.02.2024 у справі №500/1216/23 та від 07.05.2024 у справі №460/38580/22.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 10 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а доказів понесення інших судових витрат матеріали справи не містять, то розподіл судових витрат відповідно до ст. 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 06.12.2024 № 96 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 29.11.2024, та прийняти рішення з питання призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_6 )

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (просп. Соборний, буд.158Б, м. Запоріжжя, Запорізька обл., 69005. ЄДРПОУ/РНОКПП 20490012) Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Олександра Борисенка, буд. 7, м. Рівне, Рівненська обл., 33028. ЄДРПОУ/РНОКПП 21084076)

Повний текст рішення складений 05 вересня 2025 року.

Суддя Н.О. Дорошенко