Справа № 758/6385/25
Суддя: Левицька Я. К.
Дата ухвалення: 2025-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 758/6385/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2025 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі головуючої судді Левицької Я.К., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2025 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 про скасування постанови начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі- ІНФОРМАЦІЯ_1 ) № 362 від 23.04.2025 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В обґрунтування вимог вказано, що 25.04.2025 року позивач отримав копію оскаржуваної постанови, зі змісту якої вбачається, що ОСОБА_2 не перебуває на військовому обліку, чим порушив вимоги ч. 1 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та п. 22 «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 р. № 1487, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП. Позивач вказує, що на початку грудня 2024 року самостійно звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою стати на військовий облік. ОСОБА_2 надав весь пакет доказів проживання в Києві, заяву про постановку на облік та надання відстрочки відповідно до п. 8 ст. 23 Закону України «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку». Однак, заяву не прийняли і з`ясувавши обставини справи 17.12.2024 ОСОБА_2 направили на ВЛК. Після проходження ВЛК позивач знову з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_1 . 30.01.2025 було прийнято заяву про постановку на військовий облік, однак на облік не поставили. Враховуючи це, позивач вважає, що його притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, тому вимушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав.

Ухвалою суду від 12.05.2025 року вказану позовну заяву залишено без руху з підстав її невідповідності вимогам ст.160, 161 КАС України та надано позивачу строк для усунення виявлених недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвалою суду від 04.06.2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін.

Відповідачем ухвала суду отримана 22.07.2025 року, однак своїм правом на подання відзиву та доказів відповідач не скористався.

Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

02.09.2025 року до суду надійшла заява позивача про розгляд справи без його участі. Зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач не забезпечив явки в судове засідання свого представника, про причину неявки суд не повідомив.

У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до частини першої ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 210 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність, за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку. Частиною 3 статті 210 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Згідно з приміткою до цієї статті положення ст. 210 КУпАП не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу», ч. 1 ст. 1 якого передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку (ч. 3 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»).

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» взяттю на військовий облік військовозобов`язаних у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки підлягають громадяни України: які старші 25 років і раніше не перебували на військовому обліку.

Відповідно до абз. 2 пп. 1 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів згідно додатку 2 до «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30 грудня 2022 р. військовозобов`язані повинні перебувати на військовому обліку за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання - у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки.

Згідно ч. 3 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» призовники, військовозобов`язані та резервісти після прибуття до нового місця проживання зобов`язані в семиденний строк стати на військовий облік.

Проте, ОСОБА_2 не перебував на військовому обліку з 1991 року, а також не перебував на військовому обліку в територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за зареєстрованим місцем проживання з 2010 року, що підтверджується як позивачем, так і відсутністю військово-облікового документа військовозобов`язаного з відміткою про перебування на військовому обліку.

Як стверджує позивач, на початку грудня 2024 року він прибув до ІНФОРМАЦІЯ_1 для взяття на військовий облік військовозобов`язаних у зв`язку із призовом на військову службу під час мобілізації.

При опрацюванні звернення позивача про взяття на військовий облік 17.12.2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 надано направлення № 6883 ОСОБА_2 , 1973 р.н., для встановлення придатності до проходження військової служби за станом здоров`я у зв`язку із призовом на військову службу під час мобілізації в особливий період на 23.12.2024 року о 09 год. 16 хв.

Згідно з довідкою № 176/01/3676 військово-лікарської комісії № 10/1220 від 22.01.2025 року солдат запасу ОСОБА_2 пройшов медичний огляд ВЛК 21.01.2025 року.

23.04.2025 року уповноваженою особою ІНФОРМАЦІЯ_1 складено протокол № 362 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Зі змісту протоколу вбачається, що останній не перебуває на військовому обліку, тим самим порушив вимоги ч. 1 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», та п. 22 «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. № 1487, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП.

ОСОБА_2 ознайомився із протоколом № 362 про адміністративне правопорушення від 23.04.2025 року та надав пояснення про те, що не згоден із виявленим порушенням. Зазначив, що таке правопорушення є тривалим і виявлено ІНФОРМАЦІЯ_1 у грудні 2024 року. Відтак, просив звільнити його від адміністративної відповідальності за спливом строку притягнення до такої відповідальності.

23.04.2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 винесено постанову № 362, якою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , задеклароване зареєстроване місце проживання (перебування): АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено штраф у сумі 17 000 грн.

Зі змісту постанови № 362 від 23.04.2025 року вбачається, що 23.04.2025 о 12-00 було виявлено, що ОСОБА_2 не перебуває на військовому обліку, чим порушив ч. 1 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», та п. 22 «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. № 1487, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Позивач стверджує, що отримав копію такої постанови 25.04.2025 року.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 вчинив триваюче правопорушення, яке почалося з 2010 року, коли даний громадянин особисто мав прибути для взяття на військовий облік до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (до 2021 року - військові комісаріати) за своїм задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання.

Згідно статті 277 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Згідно статті 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання:

1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи;

2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне

правопорушення;

3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду;

4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали;

5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Згідно з ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначених у частині сьомій цієї статті, та за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

Як вбачається з правових висновків, викладених в п.17, 18 постанови Верховного Суду від 03.05.2018 року по справі № 487/2854/17, Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить визначення поняття "триваюче" правопорушення. Проте, в теорії адміністративного права під триваючим правопорушенням розуміють тривале невиконання вимог правової норми у вигляді дії або бездіяльності. Характер триваючого правопорушення оцінюється судом в кожному конкретному випадку індивідуально. Верховний Суд у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 804/401/17 зазначив, що триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону.

Триваюче правопорушення ОСОБА_2 розпочалось у 2010 році, коли останній не став на військовий облік у військовому комісаріаті (з 2021 року територіальні центри комплектування та соціальної підтримки) за місцем проживання та до моменту його звернення до відповідача із заявою про взяття його на військовий облік.

Суд звертає увагу на те, що частиною 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень Надаючи оцінку доводам позивача, суд зазначає, що

Судом встановлено, що відповідачем, в порушення вимог ст. 77 КАС України не доведено обставин вчинення позивачем складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, зокрема, відповідачем не надано суду будь-які відомості та докази на підтвердження факту виявлення порушення саме 23.04.2025 року, як зазначено в оскаржуваній постанові.

Разом з тим, позивачем в обґрунтування своєї позиції надано направлення начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № 6883 від 17.12.2024 року на проходження ОСОБА_2 ВЛК. Отже, ще у грудні 2024 року відповідачу стало достеменно відомо про те, що позивач допустив порушення ч. 1 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службута п. 22 «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. № 1487, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП. Однак, тоді позивача не було притягнуто до адміністративної відповідальності.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що строк накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_2 за порушення правил військового обліку згідно з ст. 38 КУпАП був порушений.

Суд звертає увагу, що положення ч. 2 ст. 77 КАС України перекладають обов`язок доказування правомірності оскаржуваного рішення на відповідача, однак у цій справі таких доказів відповідачем суду не надано.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір за подання позовної заяви відповідно до квитанцій ID:3433-8423-6060-1345 від 03.05.2025 року в розмірі 605,60 грн та ID: 3433-8423-6060-1345 від 03.05.2025 року в розмірі 605,60 грн стягується на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. 5-7, 77, 90, 139, 241-246, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 № 362 від 23.04.2025 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 17 000 грн.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч. 3 ст. 210 КУпАП - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати по сплаті судового збору за подання позову в загальній сумі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано протягом встановленого законом строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформація про учасників справи:

позивач - ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , юридична адреса: АДРЕСА_3 .

Повний текст судового рішення складений 02.09.2025 року.

Суддя Я.К. Левицька