Справа № 990/220/25
Суддя: Жук А.В.
Дата ухвалення: 2025-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

03 вересня 2025 року

м. Київ

справа №990/220/25

провадження №П/990/220/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Жука А.В.,

суддів: Мельник-Томенко Ж.М., Єресько Л.О., Радишевської О.Р., Желєзного І.В.,

за участю:

секретаря судового засідання - Яроша Д.В.,

позивача - ОСОБА_1 (в режимі відеоконференції),

представника відповідача - Леошка Д.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів у справі №990/220/25

за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії судів України про оскарження актів, дій чи бездіяльності Вищої кваліфікаційної комісії судів України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Верховного Суду як суду першої інстанції перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) до Вищої кваліфікаційної комісії судів України (далі - ВККС України, відповідач) про оскарження актів, дій чи бездіяльності Вищої кваліфікаційної комісії судів України.

Ухвалою Верховного Суду від 26.05.2025 відкрито провадження в справі, та, зокрема, встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали для подання відзиву на позовну заяву та доказів, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.

Відкриваючи провадження у справі, Судом було встановлено, що позов ОСОБА_1 містить клопотання про витребування від відповідача доказів, а саме: табелі обліку робочого часу (лютий-квітень 2025 року) та інші докази щодо обставин виконання повноважень членами комісії, які перевіряли письмові (практичні) роботи ОСОБА_1 від 11.02.2025 та затверджували результати іспиту стосовно перебування їх в стані непрацездатності, перебування у відпустці, відрядженні, участі у публічних заходах, тощо; усі документи (рішення, протоколи, тощо) створені Комісією при перевірці (в процесі перевірки) виконаного ОСОБА_1 практичного завдання, документи які підтверджують, відображають суму балів за кожним елементом оцінювання виконаного нею модельного рішення в розрізі кожного оцінювача, з відображеною мотивацією за обидва модельні рішення; а також відомості про те, чи здійснювалась повторна оцінка виконаного нею практичного завдання при затвердженні кодованих результатів, як то визначено п.п. 6.3.1 п.6.3 розділу 3 Положення про порядок складання кваліфікаційного іспиту та методику його оцінювання.

В ухвалі про відкриття провадження Суд дійшов висновку, що таке клопотання буде розглядатися під час розгляду справи у судовому засіданні.

Ухвалою Верховного Суду від 03.07.2025 справу №990/220/25 призначено до розгляду в судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи, яке відбудеться на 16:00 год 03.09.2025.

Під час судового засідання Судом встановлено, що 13 червня 2025 року до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» від ВККС України надійшов відзив на позовну заяву, однак до нього не додано жодного доказу, на підставі якого ґрунтуються заперечення відповідача щодо позовної заяві, викладені у відзиві на позов.

Отже, суб`єктом владних повноважень не виконано вимог ухвали Верховного Суду про відкриття провадження у справі в частині ненадання доказів, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.

Заслухавши в судовому засіданні думку учасників справи щодо заявленого у позовній заяві клопотання про витребування доказів, колегія суддів дійшла висновку, що воно підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до частин першої, четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Поняття доказів міститься у статті 72 КАС України, відповідно до якої доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Докази мають бути: належними (стаття 73 КАС України); допустимими (стаття 74 КАС України); достовірними (стаття 75 КАС України); достатніми (стаття 76 КАС України).

Отже, докази - це урегульована процесуальним законодавством, існуюча у певній процесуальній формі інформація (фактичні дані), яка надає можливість адміністративному суду, що розглядає справу, достеменно або певним чином відтворити та встановити усі обставини публічно-правового спору, які мають значення для правильного вирішення адміністративної справи.

Законність, обґрунтованість та вмотивованість судового рішення обумовлюється, зокрема, порядком оцінки доказів і визначенням їхньої якості з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупності зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для ухвалення відповідного судового рішення.

Поряд з цим, один із принципів адміністративного судочинства, що закріплений у пункті 4 частини третьої статті 2 КАС України, є офіційне з`ясування всіх обставин справи, який полягає в тому, що суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, в тому числі стосовно виявлення та витребування доказів з власної ініціативи, що передбачено частиною четвертою статті 9 КАС України.

Така активна роль адміністративного суду і сприяє захисту порушених прав та свобод незахищених осіб з боку суб`єкта владних повноважень. На відміну від інших в адміністративному судочинстві тягар доказування покладається на суб`єкта владних повноважень, а не на позивача.

В контексті наведеного слід також звернути увагу, що положеннями абзацу 1 частини другої статті 77 КАС України закріплено презумпцію неправомірності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, згідно якої в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається саме на відповідача.

При цьому, абзац 2 частини другої статті 77 КАС України декларує обов`язок суб`єкта владних повноважень на подання суду всіх наявних у нього документів та матеріалів, які можуть бути використані як докази у справі.

Питання подання доказів в адміністративному судочинстві врегульоване статтею 79 КАС України, відповідно до частин першої-третьої якої учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом із поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Частиною четвертою статті 79 КАС України визначено, що якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк. Учасник справи також повинен надати докази, які підтверджують, що він здійснив усі залежні від нього дії, спрямовані на отримання відповідного доказу.

Відповідно до частин першої, другої статті 80 КАС України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 79 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї. У клопотанні про витребування доказів повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) заходи, яких особа, що подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів, та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Про витребування доказів за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи, або про відмову у витребуванні доказів суд постановляє ухвалу (частина третя статті 80 КАС України).

Відповідно до частин шостої-дев`ятої статті 80 КАС України будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду. Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали. У випадку неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів без поважних причин, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, визначені цим Кодексом. У разі неподання суб`єктом владних повноважень витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами, а у разі неподання доказів позивачем - також залишити позовну заяву без розгляду.

Згідно із вимогами статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Беручи до уваги наведене правове регулювання, предмет і підстави даного позову та обґрунтування клопотання про витребування доказів, Суд дійшов висновку, про необхідність витребування в ВККС України доказів та задоволення клопотання позивача.

Керуючись статтями 9, 72, 77, 80, 90, 242, 243, 248, 256 КАС України, Суд,

УХВАЛИВ:

1. Клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів у справі задовольнити.

2. Витребувати у Вищої кваліфікаційної комісії суддів України:

- всі докази на підтвердження заперечень проти позову, викладених у відзиві на позовну заяву, в тому числі, але не виключно:

- копії екзаменаційних зошитів з виконаними ОСОБА_1 практичними завданнями 11 лютого 2025 року;

- табелі обліку робочого часу (лютий-квітень 2025 року) та інші докази щодо обставин виконання повноважень членами Комісії, які перевіряли письмові (практичні) роботи ОСОБА_1 від 11.02.2025 та затверджували результати іспиту, стосовно перебування їх в стані непрацездатності, перебування у відпустці, відрядженні, участі у публічних заходах, тощо;

- усі документи (рішення, протоколи, відомості, тощо), створені Комісією при перевірці (в процесі перевірки) виконаного ОСОБА_1 практичного завдання, документи які підтверджують, відображають суму балів за кожним елементом оцінювання виконаного ОСОБА_1 модельного рішення в розрізі кожного оцінювача, з відображеною мотивацією за обидва модельні рішення;

- відомості про те, чи здійснювалась повторна оцінка виконаного ОСОБА_1 практичного завдання при затвердженні кодованих результатів, у відповідності до п.п. 6.3.1 п.6.3 розділу 3 Положення про порядок складання кваліфікаційного іспиту та методику його оцінювання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення буде складено 04 вересня 2025 року.

...........................

...........................

...........................

...........................

...........................

А.В. Жук

Ж.М. Мельник-Томенко

Л.О. Єресько

О.Р. Радишевська

І.В. Желєзний

Судді Верховного Суду