Справа № 460/27941/23
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2025-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2025 рокуЛьвівСправа № 460/27941/23 пров. № А/857/21464/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О. І.,

суддів - Курильця А. Р., Пліша М. А.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Волинської митниці на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 22 липня 2024 року у справі №460/27941/23 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Даліс Аутомотів Груп" до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів, -

суддя в 1-й інстанції Дорошенко Н. О.,

дата ухвалення рішення 22 липня 2024 року,

місце ухвалення рішення м. Рівне,

дата складання повного тексту рішення 22 липня 2024 року,

в с т а н о в и в:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Даліс Аутомотів Груп" звернулося в суд з позовом до відповідача Волинської митниці, в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 02 червня 2023 року №UA205050/2023/000242/2.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 22 липня 2024 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товарів від 02 червня 2023 року №UA205050/2023/000242/2.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає про те, що під час перевірки документів, поданих для підтвердження заявленої митної вартості товару встановлено, що митна вартість товару, який ввозиться на митну територію України, не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом та містять розбіжності, а саме: згідно з Контрактом від 15 липня 2020 року №15072020 продавцем товару є KAVO B.V., а відправник в CMR - SUKCES SP.Z.O.O; в інвойсі від 16 травня 2023 року №SI23-05406 місцем доставки вказано: ASSA Sp. z.o.o., ul.Hutnicza, 35, Chelm, 22-100 (на всіх сторінках інвойсу, крім сторінок 41 та 42), а на сторінках 41 та 42 Інвойсу - SUKCES SP.Z.O.O, ul. Chemiczna 3D, 22-100 CHELM. Крім того, митницею було враховано спрацювання профілів ризику АСАУР і наявність у митного органу цінової інформації щодо вищого рівня митної вартості на такий же товар. Таким чином, дії відповідача щодо винесення оскаржуваного рішення про коригування митної вартості імпортованого товару є правомірними, обґрунтованими, здійснені в межах наданої законом компетенції і не порушують прав позивача. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає про те, що згідно з розділом II «Заповнення граф митних декларацій» цього порядку, якщо відповідно до умов зовнішньоекономічного договору (контракту) або іншого документа, що використовується в міжнародній практиці замість договору (контракту), нерезидент - сторона зовнішньоекономічного договору (контракту) не є відправником, у Графі 2 «Вантажовідправник/Експортер» митної декларації зазначаються відомості про відправника і вчиняється запис: «Див. доп.», а в доповненні наводяться відомості про нерезидента - сторону зовнішньоекономічного договору (контракту) або іншого документа, що використовується в міжнародній практиці замість договору (контракту). Вказує, що у поданій представником позивача митній декларації №23UA36U9 від 01 червня 2023 року у графі 2 декларації зазначено відомості про відправника товарів - SUKCES SP.Z.O.O., а в доповненні №1 до митної декларації в графі 2 наведено відомості про продавця товарів за контрактом (експортера) - KAVO B.V., що підтверджується відомостями митної декларації. Отже, визначені митним органом, як розбіжності, вказані обставини є безпідставними та спростовуються зазначеними позивачем при декларуванні товарів відомостями та документами на підтвердження заявленої митної вартості товарів та її складових. Таким чином, твердження відповідача, що пояснення наявних розбіжностей щодо відправника товарів (який не передбачений умовами Контракту) підкріплено лише листами від отримувача та продавця товарів, ніяких підтверджуючих документів не надано є безпідставними та необгрунтованими. Також звертає увагу на те, що розбіжність щодо місця доставки товару продавцем було усунуто шляхом надання митному органу листа KAVO B.V. (продавця) від 02 червня 2023 року, яким підтверджено правильну адресу доставки. Фактичне місце доставки товару продавцем - митний склад SUKCES SP.Z.O.O. (ul. Chemiczna 3D, Хелм, Польща) підтверджується та узгоджується з усіма товаросупровідними документами на товар та відомостями щодо його перевезення. У будь-якому випадку зазначені в інвойсі дві різні адреси доставки визначають місцем поставки Хелм, Польща на умовах FСА Хелм, Польща, що спростовує можливий вплив цього на витрати на транспортування товарів. Такі витрати підтверджуються належними документами, що були надані декларантом митному органу та щодо яких відповідач не вказував на будь-які недоліки як і не зазначав про не підтвердження позивачем витрат на транспортування оцінюваних товарів, понесених та задекларованих позивачем. Також звертає увагу на те, що митний орган не навів жодних обгрунтувань яким саме чином вказане ним як розбіжності в поданих декларантом документах вплинули на правильність визначення митної вартості та неможливість визначення митної вартості за заявленим декларантом методом ціною договору (вартість операції). Таким чином, вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення, а тому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Справа розглянута судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без виклику учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзив на апеляційну скаргу в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 15 липня 2020 року між ТОВ "Даліс Аутомотів Груп" (Покупець) та компанією KAVO B.V. (Продавець), зареєстрованою в Королівстві Нідерландів, укладено контракт №15072020 від 15 липня 2020 року (надалі - контракт), відповідно до пункту 1 якого Продавець продає, а Покупець купує запасні частини до автомобілів у кількості і по цінах, які мають бути узгоджені на кожну партію товару у відповідності з підписаними продавцем та прийнятими до сплати покупцем інвойсами.

Постачання товару здійснюється продавцем протягом 3 робочих днів з моменту отримання оплати, відповідно до пункту 4.1, на умовах згідно з правилами DАР Хелм Польща Інкотермс 2020 або на інших умовах, зазначених у рахунках (п.2.1 контракту).

Ціни на товар, що поставляється за цим контрактом, виражені в євро, і зазначені в кожному інвойсі до даного контракту (п.3.1).

Вартість упакування входить у вартість товару (п.6.1).

Якщо інше не узгоджено між Сторонами, всі платежі за замовлений товар по цьому Контракту проводяться в Євро на умовах 100% передоплати зі знижкою 2% від суми інвойса шляхом прямого банківського переказу, чи відстрочки платежу в 30 днів з дня виставлення інвойсу після спільного узгодження (п.4.1).

На виконання умов контракту продавець KAVO B.V. поставив позивачу партію товару за інвойсом №SI23-05406 від 16 травня 2023 року на суму 82991,64 Євро на умовах FСА Хелм, Польща. Адреса доставки товару згідно з інвойсом SUKCES SP.Z.O.O., м.Хелм, Польща, вул.Керамічна, 3д.

На виконання умов поставки Продавець поставив товар на митний склад SUKCES SP.Z.O.O.0 (Хелм, Польща).

Згідно з рахунком-фактурою SUKCES SP.Z.O.O. №0124/05/23/FVW/А від 31 травня 2023 року вартість складських витрат по товару Kavo parts становить 336,29 Євро.

Заявкою на здійснення транспортних-експедиційних послуг з перевезення №9 від 30 травня 2023 року між ТОВ "Даліс Аутомотів Груп" та перевізником ТОВ Завод Горсталь було узгоджено перевезення збірного вантажу-автомобільних запчастин (від кількох постачальників, у т.ч. KAVO B.V.) з митного складу SUKCES SP.Z.O.O., м.Хелм, Польща на митну територію України (до м.Луцьк) транспортним засобом НОМЕР_1 /АС3147ХF.

Перевезення товарів KAVO B.V. за інвойсом №SI23-05406 від 16 травня 2023 року з митного складу SUKCES SP.Z.O.O., м.Хелм, Польща на митну територію України здійснено за автотранспортною накладною СМR №300523/КАV від 30 травня 2023 року т.з. НОМЕР_1 / НОМЕР_2 .

Згідно з рахунком на оплату №47 від 31 травня 2023 року загальна вартість перевезення т.з. НОМЕР_1 /АС3147ХF за маршрутом Хелм - Дорохуськ (пункт митного пропуску) (до місця ввезення на митну територію України) становить 15670,36 грн

Відповідно до довідки ТОВ Завод Горсталь про транспортні витрати №35 від 31 травня 2023 року транспортні витрати по товарах Kavo parts т.з. НОМЕР_1 /АСЗ147ХF від м.Хелм до п/п Дорохуськ складають 13174,46 грн, страхування вантажу не проводилось.

01 червня 2023 року з метою митного оформлення імпортованого товару уповноважений представник позивача подав до Волинської митниці митну декларацію №23UА36U9 (референтний номер 68796).

Відповідно до графи 31 митної декларації заявленим товаром є запасні частини для легкових автомобілів в асортименті, що становлять 55 товарні позиції торгівельної марки Kavo parts, виробник: KAVO.

У поданій митній декларації позивачем була заявлена митна вартість товару за ціною договору (контракту) в сумі 3267571,76 грн, що складається з вартості товару 82991,64 Євро (3241263,40 грн по курсу 39,0553), складських витрат у розмірі 336,29 Євро (13133,90 грн по курсу 39,0553) та витрат на транспортування товару у розмірі 13174,46 грн.

Виконуючи приписи частини другої статті 53 Митного кодексу України, позивачем при поданні митної декларації №23UА36U9 було надано відповідачу наступні документи на підтвердження заявленої митної вартості товарів: інвойс №SI23-05406 від 16 травня 2023 року; зовнішньоекономічний договір - контракт № 15072020 від 15 липня 2020 року; автотранспортна накладна (СМR) № 300523/КАV від 30 травня 2023 року; декларація про походження товару - інвойс №SI23-05406 від 16 травня 2023 року; заявка на здійснення транспортних-експедиційних послуг з перевезення №9 від 30 травня 2023 року; рахунок на оплату № 47 від 31 травня 2023 року про вартість перевезення; довідка ТОВ Завод Горсталь про транспортні витрати №35 від 31 травня 2023 року; рахунок-фактура №0124/05/23/FVW/А від 31 травня 2023 року про вартість складських витрат; договір доручення на декларування та митне оформлення товарів №557 від 25 квітня 2018 року.

01 червня 2023 року відповідачем було надіслано позивачу через спеціалізовану систему обміну електронними повідомленнями вимогу, де зазначалось, що документи, які подані для підтвердження заявленої митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом, та містять розбіжності, а саме: згідно з Контрактом від 15 липня 2020 року №15072020 продавцем товару є KAVO B.V., а відправник в СМR - SUKCES SP.Z.O.O. В інвойсі від 16 травня 2023 року №SI23-05406 місцем доставки вказано: ASSA Sр. z.o.o., ul.Hutnicza, 34, Chelm, 22-100 (на всіх сторінках інвойсу, крім сторінок 41 та 42), а на сторінках 41 та 42 Інвойсу- SUKCES SP.Z.O.O., ul. Chemiczna 3D, 22-100 СНЕLМ.

Митний орган вказав, що у зв`язку з тим, що документи подані для підтвердження митної вартості товарів не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, а також містять розбіжності, декларанту необхідно згідно ст.53 та ст.54 МКУ в 10-ти денний термін надати: 1) якщо рахунок сплачено,- банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваних товарів; 2) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товарів та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезених товарів; 3) транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 4) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; 5) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з контрактом про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 6) копію митної декларації країни відправлення; 7) виписку з бухгалтерської документації; 8) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товарів; 9) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товарів.

На виконання вимоги митного органу позивачем додатково було надано відповідачу наступні документи: лист KAVO B.V. від 02 червня 2023 року; договір складського зберігання №01/08 від 01 серпня 2022 року між ТОВ "Даліс Аутомотів Груп" та SUKCES SP.Z.O.O.; митна декларація країни відправлення №23NLLI0BSPAPE6WD52 від 23 травня 2023 року; прайс-лист KAVO B.V. від 01 травня 2023 року; видаткова накладна №942443 від 03 травня 2023 року; видаткова накладна №420530 від 28 лютого 2023 року; видаткова накладна №55396 від 10 січня 2023 року; видаткова накладна №36857 від 06 січня 2023 року; видаткова накладна №1002967 від 10 травня 2023 року; видаткова накладна №342298 від 17 лютого 2023 року; видаткова накладна №49667 від 09 січня 2023 року; видаткова накладна №2275998 від 29 грудня 2022 року; видаткова накладна №1014364 від 11 травня 2023 року; видаткова накладна №1076057 від 18 травня 2023 року; видаткова накладна №268802 від 08 лютого 2023 року; видаткова накладна №654485 від 28 березня 2023 року; видаткова накладна №79612 від 12 січня 2023 року; видаткова накладна №754743 від 10 квітня 2023 року; видаткова накладна №331634 від 16 лютого 2023 року; лист-пояснення ТОВ "Даліс Аутомотів Груп" на повідомлення від митниці вих. № 384 від 02 червня 2023 року.

02 червня 2023 року декларантом позивача було надано заяву №1/3 до митного органу про прийняття рішення щодо визнання поданої митної декларації на підставі поданих документів.

02 червня 2023 року відповідач прийняв Рішення про коригування митної вартості товарів за №UА205050/2023/000242/2 (надалі - Рішення) та сформував картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА205050/2023/032695 (надалі - картка відмови).

За карткою відмови позивачу було відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів за митною декларацією №23UА36U9 від 01 червня 2023 року з таких причин: приведення рівня митної вартості в графах 12, 45 МД у відповідність до Рішення про коригування митної вартості від 02 червня 2023 року №UA205050/2023/000242/2.

Рішення від 02 червня 2023 року №UA205050/2023/000242/2 містить опис підстав для коригування митної вартості:

Під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів було встановлено, що документи, які подані для підтвердження заявленої митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом, та містять розбіжності. А саме: згідно Контракту від 15 липня 2020 року №15072020 продавцем товару є ОСОБА_1 , а відправник в СМR - SUKCES SP.Z.O.O.

В інвойсі від 16 травня 2023 року №SI23-05406 місцем доставки вказано: ASSA Sр. z.o.o., ul.Hutnicza, 34, Chelm, 22-100 (на всіх сторінках інвойсу, крім сторінок 41 та 42), а на сторінках 41 та 42 Інвойсу- SUKCES SP.Z.O.O., ul. Chemiczna 3D, 22-100 СНЕLМ.

Згідно з п.5 ст.54 МКУ митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товару має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості.

Відповідно до ст.54 МКУ митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товару зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товару шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. У зв`язку з тим, що документи подані для підтвердження митної вартості товарів не містили усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, а також містили розбіжності, декларанту було запропоновано згідно ст.53 та ст.54 МКУ в 10-ти денний термін надати: 1) якщо рахунок сплачено,- банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваних товарів; 2) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товарів та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезених товарів; 3) транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 4) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; 5) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з контрактом про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 6) копію митної декларації країни відправлення; 7) виписку з бухгалтерської документації; 8) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товарів; 9) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товарів.

Декларантом було надано: договір складського зберігання від 01 серпня 2022 року №01/08, видаткові накладні, копію митної декларації країни відправлення від 23 травня 2023 року №23NLLI0BSPAPE6WD52, прайс-лист від 01 травня 2023 року б/н, лист від продавця від 02 червня 2023 року б/н, лист отримувача товарів від 02 червня 2023 року №384.

Решту витребуваних документів декларант відмовився надати, про що зазначено в заяві від 02 червня 2023 року №1/3.

У зв`язку з вищевикладеним та керуючись положеннями Угоди про застосування статті VII ГАТТ 1994 року, Митного кодексу України, вимогами ч.6 ст.54 Митного кодексу України передбачено, що у зв`язку із неподанням декларантом документів згідно з переліком, та відповідно до умов, зазначених у 4.2-4 ст,53 Митного кодексу України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.

У зв`язку з неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості, а саме: методу 2а (ст. 59 МКУ) та методу 2б (ст.60 МКУ) з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МКУ) та методу 2г (ст.63 МКУ) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта. Митну вартість визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 Митного кодексу України на підставі цінової інформації, наявної в ЄАІС, та з урахуванням вимог наказу Держмитслужби від 01.07.2021 №476 Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України. Рівень митної вартості становить: Товар №4 - 4,455 євро за кг, Товар №8 - 5,8423 євро за кг (МД від 13 березня 2023 року № UА100120/2023/611881)..

Декларантом вказаний товар оформлено у вільний обіг згідно з МД №23UА36U0 від 02 червня 2023 року з наданням гарантій, передбачених частиною сьомою статті 55 Митного кодексу України.

Позивач, не погоджуючись із рішенням про коригування митної вартості товару, звернувся у суд із цим позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар, та що такі документи не дають можливість здійснити митне оформлення товару за визначеним декларантом основним методом за ціною договору, як і не довів правових підстав для застосування резервного методу, а тому оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів є протиправним та підлягає скасуванню.

Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильним, законним та обґрунтованим, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Положеннями статті 49 МК України передбачено те, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

За змістом ч.1,2 статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до ч.2 ст.52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Положення ст.53 МК України визначають перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.

У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (ч.1 ст.53 МК України).

Згідно з ч.2 ст.53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Ч.3 ст.53 МК України передбачає, що обов`язок декларанта або уповноваженої ним особи на письмову вимогу митного органу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

За змістом ч.4 ст.53 МК України у разі, якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, подає (за наявності) визначені в ній документи.

Відповідно до ч.5 ст.53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Згідно з ч.1 ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

За приписами ч.2 ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За змістом ч.3 ст.54 МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до ч.5 ст.54 МК України митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема, упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. При цьому в розумінні наведених статей сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з положеннями ст.57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм згаданого Кодексу.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 МК України за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 згаданого Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 згаданого Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 згаданого Кодексу.

Частини 1, 2 ст.55 МК України передбачають, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі неправильно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду (частина 2 статті 54 МК України).

Крім того, ч.1 ст.58 МК України визначено умови, за яких застосовується метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту. У частині другій цієї статті передбачено, коли такий метод не застосовується, а саме: метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, в силу правового регулювання частини 4 і 5 статті 58 МК України, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Порядок визначення митної вартості за резервним методом регламентований положеннями статті 64 МК України.

За змістом ст.64 МК України у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях. Митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі: 1) ціни товарів українського походження на внутрішньому ринку України; 2) системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних вартостей; 3) ціни товарів на внутрішньому ринку країни-експортера; 4) вартості виробництва, іншої, ніж обчислена вартість, визначена для ідентичних або подібних (аналогічних) товарів відповідно до положень статті 63 цього Кодексу; 5) ціни товарів, що поставляються з країни-експортера до третіх країн; 6) мінімальної митної вартості; 7) довільної чи фіктивної вартості.

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що обов`язок доведення заявленої митної вартості товару покладається на декларанта. Разом з тим, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Як зазначено вище, наявність обґрунтованих сумнівів у правильності визначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим, в розумінні вищенаведених норм сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

За результатами аналізу вищезазначених положень Митного кодексу України вбачається, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись у достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у ст.58 Митного кодексу України.

З метою усунення розбіжностей у документах, усунення сумнівів щодо підробки документів або з`ясування відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, які виявились відсутніми, закон надає право митному органу витребувати від декларанта інші додаткові документи, що перелічені в ч.2 ст.53 Митного кодексу України.

Разом з тим, витребувати необхідно тільки ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Ч.4 ст.54 Митного кодексу України передбачено обов`язок митного органу письмово надавати інформацію декларанту про причини, за яких заявлена ним митна вартість не може бути визначена.

Як вбачається з матеріалів справи, спір між сторонами виник щодо правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару, а саме: запасні частини для легкових автомобілів в асортименті.

Так, для підтвердження заявленої митної вартості за основним методом за ціною договору (контракту) ТОВ "Даліс Аутомотів Груп" подало разом із митною декларацією документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України (зовнішньоекономічний договір (контракт); рахунок-фактуру (інвойс); документи, що підтверджують надання послуг з транспортування).

Як правильно зазначив суд першої інстанції, зовнішньоекономічний контракт містить усі необхідні відомості щодо сторін договору, комерційних умов поставки, інвойси визначають вартість товару.

При цьому, ціна продажу імпортованих товарів це ціна, зазначена саме відправником у рахунках-фактурах. Рахунок-фактура (інвойс) згідно з ч.2 ст.53 МК України є документом, який підтверджує митну вартість товару.

Матеріалами справи стверджується, що вказана в МД від 01 червня 2023 року №23UА36U9 ціна оцінюваного товару відповідає тій, що зазначена в інвойсі та становить 82991,64 Євро, відповідно.

Зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що згідно з Контрактом від 15 липня 2020 року №15072020 продавцем товару є ОСОБА_1 , а відправник в СМR - SUKCES SP.Z.O.O.

Як зазначено вище, 15 липня 2020 року між ТОВ «Даліс Аутомотів Груп» (Покупець) та компанією «KAVO B.V.» (Продавець), зареєстрованою в Королівстві Нідерландів, укладено контракт №15072020 від 15 липня 2020 року, відповідно до пункту 1 якого Продавець продає, а Покупець купує запасні частини до автомобілів у кількості і по цінах, які мають бути узгоджені на кожну партію товару у відповідності з підписаними продавцем та прийнятими до сплати покупцем інвойсами.

Постачання товару здійснюється продавцем протягом 3 робочих днів з моменту отримання оплати, відповідно до пункту 4.1, на умовах згідно з правилами DАР Хелм Польща Інкотермс 2020 або на інших умовах, зазначених у рахунках (п.2.1 контракту).

Відповідно до інвойсу №SI23-05406 від 16 травня 2023 року умовами поставки є FСА Хелм, Польща. Адреса доставки товару згідно з інвойсом SUKCES SP.Z.O.O., м.Хелм, Польща, вул. Керамічна, 3д.

Згідно з правилами Інкотермс 2020 умови поставки FСА франко-перевізник (назва місця) означає, що продавець здійснює поставку (доставку) товару, який пройшов митне очищення для експорту, шляхом передання призначеному покупцем перевізнику у названому місці. Якщо покупець призначає іншу особу, ніж перевізник, прийняти товар для перевезення, то продавець вважається таким, що виконав свої обов`язки щодо поставки товару з моменту його передання такій особі. Поставка вважається здійсненою, якщо назване місце перебуває за межами площ продавця: коли товар наданий у розпорядження перевізника чи іншої особи, призначеної покупцем. Покупець зобов`язаний прийняти поставку товару, як тільки її здійснено у відповідності до зазначених умов.

Так, на виконання умов контракту та відповідно до умов інвойсу №SI23-05406 від 16 травня 2023 року продавець ОСОБА_1 (місцезнаходження якого Королівство Нідерландів) доставив (поставив) товар на умовах FCA Хелм, Польща до названого місця - на митний склад SUKCES SP.Z.O.O., м.Хелм, Польща, який надає позивачу послуги з приймання, зберігання та видачі товарів з митного складу за договором складського зберігання №01/08 від 01 серпня 2022 року.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, згідно з умовами контракту та інвойсу продавець доставив товар до названого місця у розпорядження SUKCES SP.Z.O.O., чим виконав своє зобов`язання з поставки товарів на умовах FCA Хелм, що, відповідно, є моментом приймання поставки товару Покупцем.

У подальшому товари було видано з митного складу SUKCES SP.Z.O.O. перевізнику позивача, який доставив їх на митну територію України відповідно до укладеної заявки на здійснення транспортних-експедиційних послуг з перевезення №9 від 30 травня 2023 року за СМR №300523/КАV від 30 травня 2023 року.

З врахуванням наведеного вище, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що, оскільки видача (відправлення) товару зі складу здійснювалась SUKCES SP.Z.O.O., тому, відповідно, відправником товару зазначено SUKCES SP.Z.O.O. (Хелм).

Таким чином, SUKCES SP.Z.O.O. була відправником товарів за договором складського зберігання №01/08 від 01 серпня 2022 року, а не за контрактом № 15072020 від 15 липня 2020 року.

Матеріалами справи стверджується, що на підтвердження зазначених обставин декларантом надано митному органу договір складського зберігання №01/08 від 01 серпня 2022 року із SUKCES SP.Z.O.O. та рахунок- фактуру №0124/05/23/FVW/А від 31 травня 2023 року про вартість складських витрат, що підтверджується матеріалами справи.

Крім того, в оскаржуваному рішенні відповідач зазначає про те, що в інвойсі від 16 травня 2023 року №SI23-05406 місцем доставки вказано: ASSA Sр. z.o.o., ul.Hutnicza, 34, Chelm, 22-100 (на всіх сторінках інвойсу, крім сторінок 41 та 42), а на сторінках 41 та 42 Інвойсу- SUKCES SP.Z.O.O., ul. Chemiczna 3D, 22-100 СНЕLМ.

Як встановлено судом першої інстанції, в інвойсі від 16 травня 2023 року №SI23-05406 на різних його сторінках зазначені дві різні адреси доставки, зокрема: ASSA Sр. z.o.o. ul.Hutnicza, 34, Chelm, 22-100 та SUKCES SP.Z.O.O., ul. Chemiczna 3D, 22-100 СНЕLМ. При уьому, розбіжність зумовлена технічною помилкою продавця при формуванні інвойса, зокрема в листі KAVO B.V. від 02 червня 2023 року вказано, що в інвойсі №SI23-05406 від 16 травня 2023 року було допущено системну помилку при написанні адреси складу.

Відповідно до листа ОСОБА_1 від 02 червня 2023 року в інвойсі №SI23-05406 від 16 травня 2023 року правильною адресою доставки буде SUKCES SP.Z.O.O., ul. Chemiczna 3D, 22-100 СНЕLМ.

Крім того, лист KAVO B.V. від 02 червня 2023 року щодо адреси доставки за інвойсом було надано митному органу, що підтверджується оскаржуваним рішенням.

Матеріалами справи стверджується, що фактично доставка товарів за інвойсом здійснювалась на адресу митного складу SUKCES SP.Z.O.O., що підтверджується також відомостями про місце відвантаження та відправника товарів відповідно до заявки на здійснення транспортних-експедиційних послуг з перевезення №9 від 30 травня 2023 року та СМR №300523/КАV від 30 травня 2023 року.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що наявність технічної помилки у документі, за умови, що зміст помилкової інформації митний орган може встановити за допомогою решти інформації, що міститься у цьому ж документі, або інформації з інших документів, пов`язаних із цим документом не впливає на його доказову силу. Крім того, вказані митним органом зауваження носять формальний характер, що у їх сукупності та окремо кожне не вказує на наявність підстав для коригування заявленої декларантом вартості товару.

При цьому, у спірних правовідносинах відповідач не встановив розбіжностей, які дійсно мають вплив на правильність визначення митної вартості, ознак підробки у поданих документах чи відсутність усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари згідно з умовами поставки, визначеними договірними сторонами (продавцем та покупцем).

Щодо доводів митного органу про те, що визначальним є встановлення місця доставки товару, оскільки це безпосередньо впливає на витрати на транспортування, які є однією зі складових митної вартості товару, а наявність відмінностей у місці доставки в одному документів ставить під сумнів достовірність відомостей, які зазначені в ньому, то колегія суддів зазначає, що таку розбіжність щодо місця доставки товару продавцем було усунуто шляхом надання митному органу листа ОСОБА_1 (продавця) від 02 червня 2023 року, яким підтверджено правильну адресу доставки.

Крім того, фактичне місце доставки товару продавцем - митний склад SUKCES SP.Z.O.O. (ul. Chemiczna 3D, Хелм, Польща) підтверджується та узгоджується з усіма товаросупровідними документами на товар та відомостями щодо його перевезення.

Колегія суддів погоджується з доводами позивача про те, що у будь-якому випадку зазначені в інвойсі дві різні адреси доставки визначають місцем поставки Хелм, Польща на умовах FСА Хелм, Польща, що спростовує можливий вплив цього на витрати на транспортування товарів, які підтверджуються належними документами, що були надані декларантом митному органу.

Таким чином, підстави ставити під сумнів митну вартість товару, визначену декларантом, відсутні, оскільки така вартість підтверджується поданими до митного оформлення документами, у яких відсутні розбіжності щодо вартості товарів, ознаки підробки та вони містять достатньо відомостей щодо ціни товару.

Крім того, вимоги частини третьої та четвертої статті 53 та частини другої статті 58 МК України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника. При цьому, наявність у митного органу інформації про ціну подібних чи аналогічних товарів може призвести до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів та ініціювання повної її перевірки, але така інформація не є підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару.

Зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що відповідачем митна вартість товару визначена за другорядним методом резервним. Його застосування передбачене статтею 64 МК України, згідно з якою у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ГАТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

Колегія суддів зазначає, що у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваного товару, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на ідентичний або подібний (аналогічних) товар, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, однак відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом.

При цьому, при прийнятті спірного рішення відповідач на підставі цінової інформації наявної у митного органу навів номер і дату митної декларації, митну вартість з якої взято за основу. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю товарів, що розмитнювались цією чи іншими особами у попередніх періодах, не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товару до показників бази даних Держмитслужби. Відповідач не вказав, які складові вплинули на формування саме такої вартості, не навів пояснень щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо, що свідчить про порушення ним вимог статті 55 МК України, не зазначив щодо якого з двох товарів стосується коригування митної вартості.

Інформація про вищу митну вартість ідентичних товарів не є перешкодою для визначення митної вартості товару на підставі укладеного між сторонами договору, оскільки сторони вільні в формуванні цін на товари за взаємним погодженням, виходячи з кон`юнктури ринку, якості і споживчих властивостей продукції, ступеня новизни товару і його корисності, співвідношення попиту та пропозиції, враховуючи необхідність отримати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Щодо доводів митного органу про ненадання декларантом на вимогу митного органу усіх витребуваних додаткових документів, то колегія суддів зазначає, що у повідомленні про необхідність подачі додаткових підтверджуючих документів вказано, що такі мають бути надані за наявності, тобто їх неподання у зв`язку з відсутністю, не може розцінюватися як відмова. Колегія суддів вважає, що у відповідача були у наявності усі документи для визначення митної вартості за ціною договору щодо транспортних засобів, які імпортуються, та не встановлено жодних інших обставин, визначених положеннями ч.1 ст.58 МК України, які б перешкоджали визначенню митної вартості імпортованих товарів за першим методом.

Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що подані позивачем до митного оформлення документи були достатніми для підтвердження заявленої за ціною договору митної вартості товарів; подані документи не містили розбіжностей чи ознак підробки та підтверджували числові значення митної вартості товарів, при цьому відповідач не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар, та що такі документи не дають можливість здійснити митне оформлення товару за визначеним декларантом основним методом за ціною договору, як і не довів правових підстав для застосування резервного методу, а тому оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів є протиправним та підлягає скасуванню.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Крім того, колегія суддів зазначає, що інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, крім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) №303-A, пункт 29).

Також згідно з п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційні скарги необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Оскільки колегія суддів залишає без змін рішення суду першої інстанції, то відповідно до ч.6 ст.139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст.139, 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Волинської митниці залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 22 липня 2024 року у справі №460/27941/23 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О. І. Мікула
судді А. Р. Курилець
М. А. Пліш
Повне судове рішення складено 04 вересня 2025 року.