Справа № 127/11297/25
Суддя: Волошин С. В.
Дата ухвалення: 2025-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/127/96/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2025 рокумісто Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Волошин С.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Позов мотивовано тим, що виконуючим обов`язки начальника Відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті Романенком В.В. відносно позивача винесено постанову про адміністративне правопорушення від 01.04.2025 №ПС 003881 за ч. 3 ст. 132-1 КУпАП і накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51 000 грн.

В оскаржуваній постанові зазначено: «12.03.2025 о 13:18 год. на а/д М-05 Київ - Одеса (км452+811) зупинено транспортний засіб DAF р.н. НОМЕР_1 ... водій ОСОБА_1 здійснив проїзд комплексу WIM49 на а/д М-05 (км448 -188) транспортним засобом з реєстраційним номером НОМЕР_2 , що не належить наведеному транспортному засобу, та ухилився від проходження габаритно-вагового контролю в зоні габаритно-вагового контролю», чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 132-1 КУпАП за що накладено штраф у розмірі 51 000 грн.

При цьому, як стверджує позивач в постанові зроблено висновок, що зазначеними діями він скоїв адміністративне правопорушення, передбачене за ч. 3 ст. 132-1 КУпАП «Ухилення або відмова від проходження габаритно-вагового контролю, а так само перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, розташування транспортних засобів на проїзній частині, вчинення правопорушень, передбачених частиною шостою статті 121 цього Кодексу, в зоні габаритно-вагового контролю» яка передбачає накладення штрафу в розмірі 51 000 грн.

Позивач вважає, що оскаржувана постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності винесена протиправно та підлягає скасуванню, оскільки його дії не мали на меті ухилення від проходження габаритно-вагового контролю.

На підтвердження вищезазначеного позивач зазначає, що він є фізичною особою-підприємцем, який здійснює господарську діяльність у сфері вантажних перевезень. У своїй роботі він використовує транспортний засіб - вантажний автомобіль, що складається з тягача та напівпричепа, які знаходяться у його користуванні. Всі обов`язки, пов`язані з експлуатацією, обслуговуванням, обліком та безпосереднім керуванням транспортом, він виконує особисто. 12 березня 2025 року, керуючи зазначеним транспортним засобом, він рухався автомобільною дорогою загального користування державного значення М-05 Київ Одеса. Під час руху він проїхав через автоматичний комплекс зважування у русі (так званий WIM-комплекс), який встановлений на вказаній автодорозі.

ОСОБА_1 зазначив, що він ніколи не перевозить вантажі з перевищенням вагових норм. Однак, маючи багаторічний досвід роботи у сфері вантажних перевезень, йому достеменно відомо, шо подібні WIM-cиcтeми практично завжди фіксують неточні, недостовірні або технічно некоректні показники ваги транспортних засобів. Через це учасники дорожнього руху масово отримують необґрунтовані штрафи, у значному розмірі - до 51 000 грн - навіть без реального перевищення допустимих вагових параметрів. У зв`язку з цим він перебував у стані сильного емоційного напруження та відчував цілком обґрунтований страх отримати черговий неправомірний штраф через недосконалу роботу системи. У такій стресовій ситуації, керуючись бажанням захистити себе від неправомірного переслідування та фінансових збитків, він тимчасово встановив на передній частині автомобіля інший державний номерний знак. Метою такого кроку не було ухилення від контролю, а лише - уникнення потенційної технічної помилки з боку автоматизованої системи. Майже одразу після цього транспортний засіб було зупинено працівниками Укртрансбезпеки. Як зазначив позивач, він не вчиняв жодного опору, не намагався уникнути перевірки, навпаки - добровільно погодився на проходження зважування на стаціонарному габаритно-ваговому комплексі. За результатами контрольного зважування жодних порушень вагових чи габаритних норм виявлено не було.

За викладених обставин позивач вважає, що його дії не мали на меті ухилення від проходження габаритно-вагового контролю, адже він не відмовлявся від перевірки, не залишав місце зважування, не створював жодних перешкод для здійснення контролю, а навпаки - добровільно погодився пройти зважування на стаціонарному пункті, що підтверджується відсутністю будь-яких порушень за результатами контрольного зважування, а його вчинок щодо тимчасової заміни номерного знаку був емоційною реакцією на несправедливу систему, яка нерідко призводить до покарання невинних осіб. Фактичного наміру ухилитися від габаритно-вагового контролю у позивача не було. Додатково позивач стверджує, що він жодного разу не висловив відмову від зважування на пункті ГВК.

Враховуючи викладене вище позивач вважає, що оскаржувана постанова винесена протиправно та підлягає скасуванню, оскільки його дії не мали на меті ухилення від проходження габаритно-вагового контролю, адже він не відмовлявся від перевірки, не залишав місце зважування, не створював жодних перешкод для здійснення контролю, а навпаки добровільно погодився пройти зважування на стаціонарному пункті, що підтверджується відсутністю будь-яких порушень за результатами контрольного зважування. Таким чином, на думку позивача обставини справи не дають підстав вважати його дії ухиленням від габаритно-вагового контролю у розумінні ч. 3 ст. 132-1 КУпАП, що підтверджує відсутність складу адміністративного правопорушення. На думку позивача він фактично пройшов габаритно-ваговий контроль в зоні габаритно - вагового контролю, результати зважування підтвердили відсутність жодного перевищення вагових норм, про що свідчить чек зважування. Тому позивач вважає, що такі події взагалі не можна вважати ні ухиленням, ні відмовою від проходження габаритно - вагового контролю, адже акт про ухилення від проходження ГВК було складено посадовими особами Укртрансбезпеки поза зоною габаритно-вагового контролю, а тому згаданий акт не є допустимим та належним доказом на підтвердження факту відмови від проходження габаритно-вагового контролю, оскільки диспозиція ч. 3 ст. 132-1 КУпАП передбачає накладення штрафу за відмову від проходження габаритно-вагового контролю, виключно в зоні габаритно-вагового контролю, а не в будь-якому місці. Додатково позивач зазначає, що з 29.10.2022 «керування транспортним засобом з номерним знаком, що не належить цьому засобу» більше не охоплюється складом правопорушення за ч. 3 ст. 132-1 КУпАП, відповідно, така дія не може вважатися адміністративним правопорушенням, передбаченим зазначеною нормою, навіть якщо вона мала місце в зоні габаритно-вагового контролю. Більше того, на момент фіксації дії (березень 2025 року), чинна редакція ч. 3 ст. 132-1 КУпАП не передбачає відповідальності за порушення, передбачене ст. 121-3 КУпАП, навіть у зоні дії ГВК. Законодавець виключив такі випадки з переліку порушень, що тягнуть за собою відповідальність у вигляді 51 000 грн. штрафу. У цьому контексті, на думку позивача, спроба трактувати його вчинок - керування транспортним засобом з номерним знаком, що не належить цьому транспортному засобу - як ухилення від габаритно-вагового контролю є юридично необґрунтованим, а отже, постанова про адміністративне правопорушення, складена за ч. 3 ст. 132-1 КУпАП підлягає скасуванню, як така, що винесена з порушенням норм матеріального права, адже, таким керуванням транспортним засобом з номерним знаком, що не належить цьому засобу, на момент складання акту перевірки не є порушенням, що підпадає під дію ч. 3 ст. 132-1 КУпАП, відповідальність за таку дію на сьогодні передбачена виключно ст. 121-3 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд, скасувати постанову виконуючого обов`язки начальника Відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті Романенка В.В. серії № ПС 003881 від 01.04.2025, винесену відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 132-1 КУпАП, провадження у справі закрити та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 11.04.2025 року відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати одноособово за правилами спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей провадження, визначених ст. 286 КАС України, без виклику учасників справи на підставі матеріалів справи (у письмовому провадженні). Крім того, даною ухвалою суду витребувано в Державної служби України з безпеки на транспорті належним чином завірені копії матеріалів справи про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 132-1 КУпАП, що стали підставою для винесення оскаржуваної постанови серії №ПС003881 від 01.04.2025 про накладення адміністративного стягнення, а також з поміж іншого витребувано копію чеку зважування від 12.03.2025, акт зважування, довідку про результат габаритно-вагового контролю та відеозаписи з пункту ГВК.

21.04.2025 на адресу суду від представника відповідача Воробйової А.О., надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача зазначає, що 02.05.2023 старшим державним інспектором відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області здійснювалась рейдова перевірка (перевірка на дорозі) відповідно до направлення від 06.03.2025 № 000010 на автомобільній дорозі М-05 Київ - Одеса, 452 км + 811 м., о 12 год. 31 хв. на ділянці автомобільної дороги М-05 Київ-Одеса, км 432км+610м, старшим державним інспектором відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області було зупинено вантажний автомобіль у складі спеціального вантажного сідлового тягача DAF XF 95 430, реєстраційний номер НОМЕР_3 , з напівпричепом GENTRAIL TF34CZ1BC1R, реєстраційний номер НОМЕР_4 . Проте, даний вантажний автомобіль рухався у напрямку м. Одеса та здійснив проїзд приладу автоматичного зважування транспортних засобів у русі (WIM 49), розташованого на автомобільній дорозі М-05 Київ-Одеса, км 499+000, з номерними знаками, що не належали даному транспортному засобу, що унеможливлювало ідентифікацію зазначеного вантажного автомобіля у складі спеціалізованого вантажного сідлового тягача та напівпричепу. В процесі перевірки документів виявлено, що даний вантажний автомобіль рухався у напрямку м. Одеса та здійснив проїзд приладу автоматичного зважування транспортних засобів у русі (WIM 49), розташованого на автомобільній дорозі М-05 Київ-Одеса, км 499+000, з номерним знаком НОМЕР_2 , проте, згідно свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів, реєстраційним номером спеціального вантажного сідлового тягача DAF XF 95 430 є НОМЕР_3 . Додатково представник відповідача зазначає, що під час руху транспортного засобу позивача через прилад автоматичного зважування транспортних засобів у русі (WIM 49), розташованого на автомобільній дорозі М-05 Київ-Одеса, км 499+000, зафіксував номерний знак НОМЕР_2 , що не відповідає фактичним номерним знакам транспортного засобу DAF XF 95 430 - НОМЕР_3 , як було встановлено в подальшому, що безпосередньо підтверджує факт ухилення від проходження габаритно-вагового контролю. Тобто, на думку сторони відповідача, позивач, з метою ухилення від зважування приховав фактичні номерні знаки та розмістив на транспортному засобі інші номерні знаки, що підтверджується матеріалами перевірки. Тому представник відповідача, звертає увагу суду, що саме приховування номерних знаків транспортного засобу під час проїзду через прилад автоматичного зважування транспортних засобів у русі (WIM 49), розташованого на автомобільній дорозі М-05 Київ-Одеса, км 499+000, слугувало підставою для прийняття оскаржуваної постанови. Враховуючи викладене вище представник відповідача вказує, що зазначена вище постанова є правомірною та такою, що не підлягає скасуванню, тому просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Щодо виконання вимог ухвали суду від 11.04.2025 в частині надання належним чином завірених копій матеріалів справи про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 132-1 КУпАП, що стали підставою для винесення оскаржуваної постанови серії № ПС003881 від 01.04.2025 про накладення адміністративного стягнення, копію чеку зважування від 12.03.2025, акт зважування, довідки про результат габаритно-вагового контролю та відеозаписи з пункту ГВК, представник відповідача зазначила, що на виконання вимог ухвали надає матеріали перевірки та відеозапис перевірки з пункту ГВК, однак додатково зазначила, що транспортний засіб було зважено та не виявлено ознак перевантаження, у зв`язку з чим, не складались акт про перевищення, довідка про результати зважування, тощо, тому надати інші витребувані судом документи не представляється можливим.

23.04.2025 на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якому він позовні вимоги підтримав та просив задовольнити з підстав, що наведені в позовній заяві.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідно до ч. 8 ст. 262 КАС України, при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення, судові дебати не проводяться.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов та об`єктивно оцінивши докази, суд дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що 01.04.2025 виконуючим обов`язки начальника Відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області Романенком В.В. винесено постанову серії №ПС 003881 про накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 . Зі змісту постанови вбачається, що 12.03.2025 о 13:18 год. на а/д М-05 Київ - Одеса (км 452 + 811) зупинено транспортний засіб DAF р.н. НОМЕР_1 , що належить гр. ОСОБА_1 з причепом GEN TRAIL р.н. НОМЕР_5 , водій якого ОСОБА_1 здійснив проїзд комплексу WIM49 на а/д М-05 (км 448 -188) з реєстраційним номером НОМЕР_2 , що не належить транспортному засобу, та ухилився від проходження габаритно-вагового контролю в зоні габаритно-вагового контролю, у зв`язку з чим ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 132-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51 000 грн.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 62 Конституції України визначає, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до п. 2 ст. 1 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» Кабінет Міністрів України здійснює виконавчу владу безпосередньо та через міністерства, інші центральні органи виконавчої влади, Раду міністрів Автономної Республіки Крим та місцеві державні адміністрації, спрямовує, координує та контролює діяльність цих органів.

Згідно з абз. 4 п. 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» від 10 вересня 2014 року № 442 утворено Державну службу України з безпеки на транспорті, реорганізувавши шляхом злиття Державну інспекцію з безпеки на морському та річковому транспорті, Державну інспекцію з безпеки на наземному транспорті.

Відповідно до п. 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 103 (надалі - Положення № 103) Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Згідно з пп. 15, 27 п. 5 Положення № 103 Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань здійснює: габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.

Таким чином, відповідач виконує функції габаритно-вагового контролю транспортних засобів та нараховує відповідну плату за перевищення нормативів допустимої ваги транспортного засобу.

Отже, положеннями чинного законодавства визначені повноваження Укртрансбезпеки щодо контролю за рухом транспортних засобів з перевищенням габаритно-вагових параметрів, а також порядок здійснення такого контролю.

Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 917/210/19.

Згідно ч. 3 ст. 132-1 КУпАП (в редакції норми яка діяла станом на момент вчинення адміністративного правопорушення) ухилення або відмова від проходження габаритно-вагового контролю, а так само перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, розташування транспортних засобів на проїзній частині, вчинення правопорушень, передбачених частиною шостою статті 121 цього Кодексу, в зоні габаритно-вагового контролю, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, відомостями та інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Суд зазначає, що до матеріалів справи представником відповідача долучено відеозаписи, які не містять звуку, що з огляду на характер інкримінованого позивачу адміністративного правопорушення, не позбавляє суд можливості надати належну оцінку фактичним обставинам справи.

З дослідженого судом відзиву слідує, що сторона відповідача визнає ту обставину, що позивач ОСОБА_1 не залишав місце проходження габаритно-вагового контролю, не створював жодних перешкод для здійснення габаритно-вагового контролю та пройшов зважування на стаціонарному пункті, згідно якого не виявлено ознак перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм, однак сторона відповідача, як на підставу притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 132-1 КУпАП посилається на те, що ОСОБА_1 здійснив проїзд комплексу WIM49 на а/д М-05 (км 448 -188) на транспортному засобі з реєстраційним номером транспортного засобу НОМЕР_2 , що не належить цьому транспортному засобу.

Таким чином відповідач стверджує, що проїзд ОСОБА_1 12.03.2025 комплексу WIM49 на а/д М-05 (км 448 -188) на транспортному засобі з реєстраційним номером транспортного засобу НОМЕР_2 , що не належить цьому транспортному засобу, становить склад адміністративного правопорушення, що передбачено ч. 3 ст. 132-1 КУпАП.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Частина 3 ст. 132-1 КУпАП, в редакції норми яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин, та станом на час винесення оскаржуваної постанови, визначала, що складом правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 132-1 КУпАП є ухилення або відмова від проходження габаритно-вагового контролю, а так само перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, розташування транспортних засобів на проїзній частині, а так само вчинення правопорушень, передбачених частиною шостою статті 121 цього Кодексу, в зоні габаритно-вагового контролю .

Зазначена норма (стаття КУпАП), в частині посилань на ч. 6 ст. 121 КУпАП є банкетною.

Норма ч. 6 ст. 121 КУпАП (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) визначала та на даний час визначає, що складом правопорушення ч. 6 ст. 121 КУпАП є керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку.

Поряд з цим, попередня редакція ч. 6 ст. 121 КУпАП, тобто до внесення змін 29.10.2022 року до Кодексу України про адміністративні правопорушення, визначала, що складом правопорушення ч. 6 ст. 121 КУпАП є керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим.

З 29.10.2022 року Кодекс України про адміністративні правопорушення доповнено нормою (статтею) 121-3, яка визначає, що керування або експлуатація транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене вище суд констатує, що посадова особа, якою було складено (винесено) оскаржувану постанову у справі про адміністративне правопорушення серії №ПС 003881 від 01.04.2025 не звернула уваги на внесенні 29.10.2022 до Кодексу України про адміністративні правопорушення зміни та притягнула ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 132-1 КУпАП, диспозиція якої, на момент проходження позивачем вагового контролю, не передбачала та на даний час не передбачає відповідальності за керування або експлуатацію транспортного засобу з номерним знаком, що не належить цьому засобу, а тому вказана постанова є незаконною та підлягає скасуванню.

Вказане правопорушення (керування або експлуатація транспортного засобу з номерним знаком, що не належить цьому засобу), станом на 12.03.2025 року, передбачено іншою статтею КУпАП, а саме ст. 121 3 КУпАП, яка містить менш сувору санкцію (ніж передбачено ч. 3 ст. 132 1 КУпАП), за якою відповідна постанова не складалась.

Таким чином правопорушення, яке інкриміновано позивачу оскаржуваною постановою, не охоплюється диспозицією ч. 3 ст. 132 1 КУпАП, в тому числі з посиланням на ч. 6 ст. 121 КУпАП.

Відповідно до ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

За таких обставин суд дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення позову та на підставі п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України слід скасувати рішення суб`єкта владних повноважень щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності і закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії №ПС 003881 від 01.04.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 132-1 КУпАП підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закриттю.

Згідно з ч. 1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 139 КАС України за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті на користь позивача ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 605,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст 19, 62 Конституції України, ст.ст. 7, 8, 9, 121, 132-1 247, 251,252, 280, 283, 284, 287, 288, 293, 294 КУпАП, ст.ст. 2, 5, 6, 8, 9, 19, 72-77, 90, 139, 159, 241-246, 268-272, 286, 293 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії №ПС 003881 від 01.04.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 132-1 КУпАП у виді штрафу в розмірі 51 000 грн.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 132-1 КУпАП - закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень 60 копійок) судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк після отримання рішення суду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: Державна служба України з безпеки на транспорті, , адреса місцезнаходження: м.Київ, вул. Фізкультури, буд. 9.

Суддя: