Справа № 160/10700/25
Суддя: Сліпець Надія Євгенівна
Дата ухвалення: 2025-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Сліпець Н.Є.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
11.04.2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 (далі - відповідачі), в якій просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування і невиплати ОСОБА_1 збільшеної до 100 000,00 гривень додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 року №168, за період з 01.08.2024 року по 27.02.2025 року;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 збільшену до 100 000,00 гривень додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 року №168, за період з 01.08.2024 року по 27.02.2025 року;
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 4 відсотків місячного грошового забезпечення, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 17.09.2014 № 460 «Про затвердження Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі звільнення військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом у зв`язку з мобілізацією», станом на день звільнення з військової служби за 24 повних календарних місяці військової служби;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні у розмірі 4 відсотків місячного грошового забезпечення, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 17.09.2014 № 460 «Про затвердження Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі звільнення військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом у зв`язку з мобілізацією», станом на день звільнення з військової служби за 24 повних календарних місяці військової служби;
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку за 2022 рік у кількості 25 днів, за 2023 рік у кількості 2 дні, за 2024 рік у кількості 6 днів;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористану щорічну відпустку за 2022 рік у кількості 25 днів, за 2023 рік у кількості 2 дні, за 2024 рік у кількості 6 днів;
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 невикористаної додаткової відпустки (учасника бойових дій) за 2023 рік у кількості 14 днів, за 2024 рік у кількості 14 днів та 2025 рік у кількості 2 дні, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористану додаткову відпустку (учасника бойових дій) за 2023 рік у кількості 14 днів, за 2024 рік у кількості 14 днів та 2025 рік у кількості 2 дні, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби;
- визнати протиправною бездіяльність НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2025 рік;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплати ОСОБА_1 матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2025 рік;
- визнати протиправною бездіяльність НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2025 рік;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплати ОСОБА_1 грошову допомогу на оздоровлення за 2025 рік;
- визнати протиправною бездіяльність НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, що належало до видачі у період військової служби з 03.03.2022 року по 27.02.2025 року;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплати ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно, що належало до видачі у період військової служби з 03.03.2022 року по 27.02.2025 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що йому підлягає нарахування та виплата додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168 за період з 01.08.2024 року по 27.02.2025 року з розрахунку 100000,00 грн пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, проте відповідач протиправно не здійснив таку виплату. Крім того, відповідач протиправно не нарахував і не виплатив позивачу одноразову грошову допомогу при звільненні у розмірі 4 відсотків місячного грошового забезпечення відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 17.09.2014 № 460 станом на день звільнення з військової служби за 24 повних календарних місяці військової служби. Також, позивачу протиправно не нараховано та не виплачено грошову компенсацію за невикористану щорічну відпустку за 2022 рік у кількості 25 днів, за 2023 рік у кількості 2 дні, за 2024 рік у кількості 6 днів. Крім того, позивачу протиправно не нараховано та не виплачено невикористану додаткову відпустку (учасника бойових дій) за 2023 рік у кількості 14 днів, за 2024 рік у кількості 14 днів та 2025 рік у кількості 2 дні, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби. Також, позивачу протиправно не нараховано та не виплачено матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2025 рік. Крім того, позивачу протиправно не нараховано та не виплачено грошову допомогу на оздоровлення за 2025 рік. Крім того, позивачу протиправно не нараховано та не виплачено грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно, що належало до видачі у період військової служби з 03.03.2022 року по 27.02.2025 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.04.2025 року відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін з 12.05.2025, відповідно до ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
30.06.2025 до суду через систему "Електронний Суд" від відповідача надійшли пояснення у справі, у яких представник зазначає, що позовні вимоги не містять формулювання які саме дії, рішення чи бездіяльність відповідача повинні бути визнанні судом протиправними для відновлення порушеного права позивача. Наголошує, що позивач у позові не виклав змісту дій відповідача; не описав у чому полягало порушення його прав; не сформулював наслідки, які з його погляду, настали внаслідок дій відповідача. З урахуванням вищенаведеного, відповідач заперечує проти задоволення позову.
Пояснень по суті позовних вимог відповідачем до суду надано не було.
02.07.2025 до суду через систему "Електронний Суд" від представника позивача надійшло клопотання про долучення доказів та пояснення, зокрема, довідки ФОК-5 Пенсійного фонду України, яка містить відомості про застраховану особу ОСОБА_1 з якої вбачається, що саме Військова частина НОМЕР_1 нараховувала та сплачувала позивачу грошове забезпечення. За таких обставин, на переконання представника позивача, вищезазначена довідка Форми ОК-5, підтверджує ті обставини, що зміст позовної заяви її обґрунтування та прохальна частина позовних вимог викладені у відповідності та на підставі вимог чинного законодавства.
03.07.2025 представник відповідача 1 подав клопотання про залишення без розгляду клопотання представника позивача про залучення співвідповідача.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.07.2025 з метою повного та всебічного розгляду адміністративної справи, суд продовжив строк розгляду справи на 30 днів.
При вирішенні клопотання представника позивача про залучення до участі у справі другого відповідача, судом не були встановлені підстави для залишення цього клопотання без розгляду згідно прохальної частини клопотання відповідача 1 від 03.07.2025.
Адміністративний позов та копія ухвали від 04.07.2025 року отримані відповідачем 2 в системі «Електронний суд» 07.07.2025 відповідно, що підтверджується долученими до матеріалів справи довідками про доставку електронного листа.
Відповідно до ч. 7 ст. 18 Кодексу адміністративного судочинства України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.
З аналізу наведених норм законодавства встановлено, що у випадку реєстрації учасника судового процесу в системі «Електронний суд», суд повідомляє вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі.
Суд вважає відповідача 2 належним чином повідомленим про можливість подання відзиву у зазначені строки та належним чином повідомленим про судовий розгляд справи.
Станом на 08.09.2025 відповідачем 2, на виконання ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України, не надіслано до суду відзиву на адміністративний позов та не повідомлено про поважність причин ненадання відзиву.
Згідно із ч. 6 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до положень ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Згідно ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , 1971 р.н., призваний у Збройні Сили України ІНФОРМАЦІЯ_1 03 березня 2022 року.
Військову службу проходив спочатку у ВЧ НОМЕР_4 . У подальшому з 18.04.2022 року проходив військову службу молодшим сержантом командира 2 кулеметного відділення кулеметного взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 .
Відповідно до довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 06.05.2024 №2004 року молодший сержант ОСОБА_1 16 квітня 2024 року, який зазнав ВОП грудної стінки ліворуч, гемопневмоторакс ліворуч, вогнепальний перелом лівого стегна, ВОП правого стегна, правої гомілки. За обставин: 16.04.2024 року під час захисту Батьківщини, а саме виконання бойового завдання з утримання визначеного району оборони військової частини НОМЕР_2 АДРЕСА_1 ОСОБА_1 отримав вище зазначені поранення. Поранення молодшого сержанта ОСОБА_1 сталось під час проходження військової служби та не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного чи ін. сп`яніння або навмисного, спричинення собі тілесного ушкодження. Та був в засобах індивідуального захисту, (кевларовий шолом, бронежилет ).
Позивача було евакуйовано до СП МР в/ч НОМЕР_5 , звідки до ЗМЗ ДПСУ Дружківка, де йому було виконано дренування лівої плевральної порожнини по Бюлау, ПХО ран, МОС АФЗ ліве стегно-гомілка.
17.04.2024 р. позивача було евакуйовано до КНП «МКЛ» №16 ДМР, де останній отримував інфузійну терапію, перев`язки.
21.04.2024 р. позивача переведено до КНП «ХОЛ» ХОР, де він перебував на обліку з приводу ретровірусної інфекції. 25.04.2024 р. - ексцизійна обробка рани м`яких тканин лівої лопатки та стегна.
06.05.2024 р. позивач був переведений до КНП «МЛШД» КМР, (08.05.2024 р.) -демонтаж АЗФ, 17.05.2024 р. - відкрита репозиція, накістний синтез н/3 лівого стегна дистальною стегновою пластиною з кутовою стабільністю.
Для вирішення подальшої тактики лікування 27.08.2024 р. позивач переведений до ВМКЦ СРЕМНГ (02.10.2024) - відсутність проведення по моторним те сенсорним волокнам малогомілкового нерву ліворуч з випадінням функції.
10.09.2024 р. здійснена мобілізація периферичного нерва з рубця, ревізія, невроліз лівого сідничного нерва.
04.11.2024 2024 р. позивач госпіталізований до в/ч НОМЕР_6 для проведення ВЛК
Таким чином, позивач перебував на обстеженні та лікуванні: СП МР в/чА4010 16.04.2024 р.; ЗМЗ ДПСУ Дружківкам 16.04.2024 р.; КНП «МКЛ №16» ДМР з 17.04.2024 р. по 20.04.2024 р.; КНП «ХОЛ» ХОР з 21.04.2024 Р. по 03.05.2024 р.;КНП «МЛШМД» КМР з 06.05.2024 р. по 27.08.2024 р.; ВМКЦ СР з 27.08.2024 р. по 02.10.2024 р.; з 04.11.2024 по 05.12.2024 р. в в/чА4615.
Згідно із виписним епікризом № 7730, виданий ІНФОРМАЦІЯ_2 (в/ч НОМЕР_7 ) на підставі ст. 76-а графи II Розкладу хвороб позивача визнано непридатним до військової служби.
Також визнано, що позивач має потребу у супроводжуючому. Крім того, позивач перебував у відпустках для лікуваннях.
Відповідно до довідки військово-лікарської комісії, виданої ВЧ № НОМЕР_7 № 1667 від 30.09.2024 р., позивач потребує відпустки для лікування після поранення на 30 календарних днів.
Згідно з відпускним квитком, виданим ВЧ НОМЕР_2 № 4803 від 01.10.2024 р., позивача звільнено у відпустку за станом здоров`я терміном на 30 діб з 01.10.2024 по 30.10.2024 р.
Згідно із довідкою, виданою ВЧ № НОМЕР_7 від 26.11.2024 р., позивач перебував на лікуванні та проходженні ВЛК з 04.11.2024 р.
Зазначені вище обставини, щодо отримання позивачем тяжкого поранення, яке пов`язане з захистом Батьківщини та подальшого проходження лікування, підтверджують наступні докази, а саме:
- первинна медична картка №4192 від 16.04.2024 р. видана СП медична рота в/ч НОМЕР_5 ;
- первинна медична картка видана ЗМЗ ДПСУ м. Дружківка 16.04.2024 р.;
- картка огляду пораненого в бою;
- клінічний аналіз крові №3772 від 16.04.2024 р. з анестезіологічною картою; Опис проведення операції 16.04.2024 р. хірургом;
- виписка з медичної картки стаціонарного хворого №6197 видана КНП Міська клінічна лікарня №16 Дніпровської міської ради 20.04.2024 р.
- довідка видана Комунальним некомерційним підприємством Хмельницька обласна лікарні Хмельницької обласної ради 01.05.2024 р.;
- виписка із медичної картки стаціонарного хворого №ІХ-240421/9472, видана КНП ХОЛХОР отртопедично - травматологічне відділення 03.05.2024 р.;
- довідка від 06.05.2024 р. № 2004 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), видана вч НОМЕР_2 ;
- довідка, видана Комунальним некомерційним підприємством Кам`янської міської ради Міська лікарня швидкої допомоги 18.06.2024 р. № ісш. х/би3990;
- довідка, видана Комунальним некомерційним підприємством Кам`янської міської ради Міська лікарня швидкої медичної допомоги 15.07.2024 р. № ісш. х/би 3990;
- виписка із медичної картки стаціонарного хворого №5818 видана військово-медичним клінічним центром Східного регіону 28.09.2024 р.;
- довідка військово-лікарської комісії видана 30.09.2024 р. в/ч НОМЕР_7 ;
- консультаційний висновок нейрохірурга, виданий в/ч НОМЕР_6 31.10.2024 р.;
- направлення на огляд військово-лікарської комісії з метою визначення придатності до військової служби, видане 31.10.2024 в/ НОМЕР_8 від 30.09.2024;
- виписка із медичної картки амбулаторного хворого № 120704, видана 06.11.2024 Комунальним підприємством Дніпропетровський обласний медичний центр соціально значущих хвороб Дніпропетровської обласної ради;
- довідка від 26.11.2024 р., видана в/ч НОМЕР_6 ;
- виписний епікриз № 7730, виданий ІНФОРМАЦІЯ_2 (в/ч НОМЕР_7 );
- свідоцтво про хворобу № 2422, затверджене постановою 20 регіональною військово-лікарською комісією 05.12.2024 р.;
- відпускний квиток, виданий вч НОМЕР_2 № 4803 від 01.10.2024 р.;
- рапорт від 02.10.2024 р. про відпустку;
- рапорт про відпустку від 15.12.2024 р.;
- рапорт від 26.12.2024 р. про звільнення та виплати всіх належних коштів;
- витяг з наказу №64 від 27.02.2025 р.;
- грошовий атестат від 27.02.2025 р.
26.12.2024 р. позивач звернувся з рапортом до командира 1 стрілецької роти ВЧ № НОМЕР_9 , в якому просив клопотати перед вищим командуванням про звільнення його з військової служби за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово - лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку. На день виключення його зі списків військової частини просив виплатити йому всі належні грошові кошти.
Згідно із витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 27.02.2025 року № 64 відповідно до пункту 2 частини 4 статті 26 закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" звільнити з військової служби у запас за підпунктом "б" (за станом здоров`я: на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби або про тимчасову непридатність до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців) молодшого сержанта ОСОБА_1 , призваного по мобілізації, відповідно до Указу Президента України Про загальну мобілізацію № 69/2022 від 24.02.2022 року колишнього командира 2 кулеметного відділення кулеметного взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 відповідно до пункту 2 частини 4 статті 26 України "Про військовий обов`язок і військову службу" звільнити у запас за підпунктом "б" (за станом здоров`я: на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби або про тимчасову непридатність до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців): наказом командира військової частини НОМЕР_1 Оперативного Командування ІНФОРМАЦІЯ_3 сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 16.01.2025 року № 21-РС з військової служби у запас, вважати таким, що справи та посаду здав і направити для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_4 .
З 27 лютого 2025 року виключити зі списків особового складу військової частини НОМЕР_2 та всіх видів забезпечення.
Вислуга років у Збройних Силах станом на 27 лютого 2025 року становить: календарна - 06 років 01 місяців 23 днів, пільгова - 00 років 00 місяців 00 днів, загальна - 06 років 01 місяців 23 днів.
Виплатити щомісячну надбавку за особливості проходження служби у розмірі 65% до посадового окладу, оклад за військове звання та надбавки за вислугу років за період з 01 лютого по 27 лютого 2025 року.
Щорічна основна відпустка за 2022 рік не використовувалась.
Щорічна основна відпустка за 2023 рік використовувалась в обсязі 28 діб з 08.04.2023 року по 13.04.2023 року, з 21.07.2023 року по 28.07.2023 з 03.11.2023 року по 13.11.2023 рок, з 11.12.2023 року по 16.12.2023 року з урахуванням 4 діб на дорогу.
Щорічна основна відпустка за 2024 рік використовувалась в обсязі 24 доби з 03.01.2024 року по 06.01.2024 року, з 18.03.2024 року по 23.03.2024 року, з 15.12.2024 року по 31.12.2024 року з урахуванням 5 діб на дорогу.
Щорічна основна відпустка за 2025 рік використовувалась в обсязі 7 діб з 01.01.2025 року по 07.01.2025 року з урахуванням 1 доби па дорогу.
Виплатити компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку за 2022 рік за 25 (двадцять п`ять) діб.
Виплатити компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку за 2023 рік за 2 (дві) доби.
Виплатити компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку за 2024 рік за 4 (чотири) доби.
Виплатити компенсацію за невикористану відпустку, як учаснику бойових дій за 2023 рік із розрахунку 14 календарних днів на рік.
Виплатити компенсацію за невикористану відпустку, як учаснику бойових дій за 2024 рік із розрахунку 14 календарних днів па рік.
Виплатити компенсацію за невикористану відпустку, як учаснику бойових дій за 2025 рік із розрахунку 14 календарних днів на рік (2 (дві) доби).
Грошова допомога на оздоровлення за 2025 рік не отримувалась.
Матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань за 2025 рік не отримувалась.
Виплатити одноразову грошову допомогу у розмірі 4 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби але не менше як 25 відсотків місячного грошового забезпечення, за період з 01.04.2022 по 31.01.2025 року.
Однак, позивач вказує, що йому не було нараховано та виплачено додаткову винагороду, передбачену Постановою №168 за період з 01.08.2024 року по 27.02.2025 року з розрахунку 100000,00 грн пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення, пов`язаним із захистом Батьківщини, одноразову грошову допомогу при звільненні у розмірі 4 відсотків місячного грошового забезпечення відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 17.09.2014 № 460 станом на день звільнення з військової служби за 24 повних календарних місяці військової служби, грошову компенсацію за невикористану щорічну відпустку за 2022 рік у кількості 25 днів, за 2023 рік у кількості 2 дні, за 2024 рік у кількості 6 днів, невикористану додаткову відпустку (учасника бойових дій) за 2023 рік у кількості 14 днів, за 2024 рік у кількості 14 днів та 2025 рік у кількості 2 дні, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2025 рік, грошову допомогу на оздоровлення за 2025 рік, грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно, що належало до видачі у період військової служби з 03.03.2022 року по 27.02.2025 року.
Позивач, вважаючи так бездіяльність відповідача протиправною, звернувся з цим позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч. 2 ст. 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби регламентовано Законом України "Про військову службу і військовий обов`язок" від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII).
Згідно із ч. 1 ст. 1 Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року №2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Відповідно до статті 1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (далі - Закон №2011-XII) соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до частини другої статті 1-2 Закону №2011-ХІІ у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Згідно із з частиною 4 статті 9 Закону № 2011-ХІІ грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Відповідно до частин першої-другої статті 9 цього Закону держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності (частина четверта статті 9 цього Закону).
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022, який неодноразово продовжувався та продовжує діяти на теперішній час.
Відповідно до абзацу 4 пункту 1 Постанови №168 (в редакції після 19.07.2022 року згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 07.07.2022 №793) відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Постанову №168 (в редакції від 19.07.2022 року) доповнено пунктом 2-1 такого змісту: 2-1. Установити, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.
Відповідно до пункту 17 Порядку №260 на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.
25.03.2022 для врегулювання питання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022р, Міністром оборони України прийнято рішення від 25.03.2022 року №248/1298 та від 18.04.2022 №248/1529.
У подальшому, питання виплати додаткової винагороди регулюється рішенням Міністра оборони України від 23.06.2022 №912/з/29, чинним на час виникнення та існування спірних правовідносин, згідно з яким документальне підтвердження вказаних вище фактів здійснюється на підставі: бойового наказу (бойового розпорядження); журналу бойових дій (вахтовой, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журналу ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапорту (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань. При цьому відряджені військові підтверджують безпосередню участь у бойових діях або заходах довідкою керівника органу військового управління, штабу угруповання військ (сил), штабу тактичної групи, командира військової частини (установи, навчального закладу), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець.
Виплата здійснюється на підставі наказів: командирів (начальників) військових частин (військових навчальних закладів, установ, організацій) - особовому складу військової військової частини; керівника вищого органу військового управління - командирам (начальникам) військових частин. При цьому в цих наказах про виплату додаткової винагороди виходячи з розміру 100 000 гривень за місяць обов`язково зазначають підстави для його видання з посиланням на бойовий наказ (бойове розпорядження) тощо. Такі накази за минулий місяць мають бути видані до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів.
Крім цього, у період дії воєнного стану, до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень також включені військовослужбовців, зокрема, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
Підставою для видачі наказу є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), в якій має бути зазначено: військове звання, прізвище, ім`я, по батькові, рік народження військовослужбовця, який отримав поранення (контузію, травму, каліцтво), пов`язаного із захистом Батьківщини; інформацію про поранення (контузію, травму, каліцтво) (дату отримання, вид, характер і локацію поранення (контузії, травми, каліцтва)), яка вносяться на підставі медичного висновку спеціаліста; обставини, за яких було отримано поранення (контузію, травму, каліцтво) під час захисту Батьківщини, із зазначенням бойових (спеціальних) завдань, які виконував військовослужбовець під час отримання ним травм (поранення, контузії, каліцтва); підстави видачі Довідки (наказ командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем, виданий на підставі журналу обліку бойових дії, бойового донесення, тощо).
Наказом передбачений перелік випадків, згідно з яким не включаються до наказів про виплату додаткової винагороди військовослужбовці, зокрема, які: самовільно залишили військові частини, місця служби або дезертирували - за місяць, у якому здійснено порушення, та за весь період самовільного з залишення військової частини або місця служби (дезертирства) включаючи місяць повернення, оголошеного наказом командира (начальника).
Зазначене не стосується військовослужбовців, визначених у пунктах 4-8, 10, які протягом поточного місяця загинули (померли внаслідок отриманих після введення воєнного стану в Україні поранень та травм, пов`язаних із захистом Батьківщини) або захоплені в полон, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні або отримали поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язані із захистом Батьківщини.
З урахуванням вищезазначеного рішення Міністра оборони України від 23.06.2022 №912/з/29, в подальшому наказом Міністерства оборони України від 25.01.2023 №44 затверджено зміни до Положення №260 та внесено до цього Положення новий розділ XXXIV (Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану).
Згідно з п.9 розділу XXXIV Положення №260 (в редакції Наказу МОУ від 25.01.2023 №44) накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видаються до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів.
Пунктом 10 розділу XXXIV Положення №260 передбачено, що у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гри. також включаються військовослужбовці у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних) з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
Отже військовослужбовці Збройних Сил за час несення ними військової служби отримують як основне грошове забезпечення, передбачене Постановою №704, а також на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), виплачується й додаткова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022, яка може становити до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах, при цьому, право на отримання такої додаткової винагороди також мають і військовослужбовці, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії, а підставою для виплати цієї додаткової винагороди за вказаних обставин слугує довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення №402, що видається командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини, та видається відповідно до наказу командира військової частини про отримання поранення/травми, контузії, каліцтва військовослужбовцем. Вказана довідка, в свою чергу, є підставою для включення військовослужбовця до наказів командирів (начальників) про виплату такої додаткової винагороди.
Нормами Постанови №168 встановлено лише дві умови, необхідні для виплати збільшеної до 100 000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме:
- пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини,
- факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення.
Постанова №168 не містить жодних обмежень щодо періоду та/або кількості перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, пов`язаних із пораненням, одержаним при захистом Батьківщини, за які виплачується збільшена до 100 000 гривень винагорода.

Виплата додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, здійснюється особам, які перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, тоді як виплата такої додаткової винагороди особам, які перебувають на лікуванні або у відпустці, здійснюється за умови, якщо така відпустка надана для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Військовослужбовець, який дістав поранення (контузію, травму, каліцтво), пов`язане із захистом Батьківщини, за весь час стаціонарного лікування отримує винагороду 100000 грн.

Стаття 260 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV, (далі Статут) визначає, що довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) складається начальником медичної служби військової частини, як правило, після проведення відповідного розслідування обставин отримання військовослужбовцем травми (поранення, контузії, каліцтва).

Відповідно до частини десятої статті 2 Закону № 2232-ХІІ та з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 №402, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за №1109/15800, затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі - Положення №402, тут і надалі в редакції, чинній на час спірних правовідносин).

Згідно пункту 1.1 глави 1 розділу І цього Положення військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Відповідно до визначення, закріпленого у пункті 1.2 цієї глави військово-лікарська експертиза це, зокрема, визначення ступеня придатності до військової служби.

Пунктом 2.1 глави 2 розділу І Положення №402 закріплено, що для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).

Порядок проведення медичного огляду військовослужбовців врегульований нормами глави 6 розділу ІІ Положення №402.

Положеннями пункту 6.35 закріплено, що у воєнний час лікування військовослужбовців має бути закінчене у військовому лікувальному закладі (солдатів, матросів, сержантів і старшин - у батальйонах (командах) видужуючих). У виняткових випадках військовослужбовцям може бути надана відпустка за станом здоров`я на 30 календарних днів. За постановою ВЛК відпустка за станом здоров`я може бути продовжена на такий самий строк, а за відповідних медичних показань - повторно продовжена ще на 30 календарних днів. Постанова ВЛК про продовження відпустки за станом здоров`я записується в книгу протоколів засідань ВЛК та в довідку ВЛК, на підставі якої була надана перша відпустка за станом здоров`я, і підписується головою, членами комісії (не менше двох), секретарем комісії та скріплюється гербовою печаткою.

Якщо після продовження відпустки за станом здоров`я військовослужбовець не може приступити до виконання службових обов`язків, то він оглядається ВЛК для визначення ступеня придатності до військової служби.

Як вбачається з виписки АТ КБ «ПриватБанк» від 03.01.2025 року № 42NRH2MD3VFHJ3V9 позивачу здійснено наступні надходження грошових коштів: 12.09.2024 р. - 23510,28 грн за серпень 2024 року; 15.10.2024 р. - 23510,28 грн за вересень 2024 року; 15.11.2024 р. - 23510,28 грн за жовтень 2024 року; 23.11.2024 р. - 49038,16 грн за жовтень 2024 року; 15.12.2024 р. - 8241,49 грн за листопад 2024 року; 24.12.2024 р. 75516,67 грн за листопад 2024 року.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що грошова винагорода внаслідок отримання поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини за періоди серпень 2024 р. листопад 2024 р. позивачу виплачена не в повному обсязі.

Умовою для виплати позивачу додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, за зазначений період, встановлено така умова, як перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

У даному випадку, поранення позивач отримав 16.04.2024 та проходів стаціонарне лікування.

У матеріалах справи наявні довідки медичних установ, згідно яких позивач потребує відпустки.

Щодо періодів грудень 2024 р. лютий 2025 р. матеріали справи не містять доказів ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової грошова винагорода внаслідок отримання поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини. Позивачем таких доказів не надано.

Отже, суд доходить висновку про визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування і невиплати ОСОБА_1 збільшеної до 100 000,00 гривень додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 року №168, за період серпень 2024 р. листопад 2024 р.

При цьому, нарахування та виплата сум в конкретному розмірі є результатом їх розрахунку, що є дискреційним повноваженням відповідача, підстави для втручання в які наразі відсутні з огляду на нереалізацію цих повноважень (відповідач такі розрахунки ще не здійснював, а тому не може бути зобов`язаний здійснити такі розрахунки у конкретний спосіб).

Стосовно позовної вимоги про визнання протиправної бездіяльності відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 4 відсотків місячного грошового забезпечення, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 17.09.2014 № 460 «Про затвердження Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі звільнення військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом у зв`язку з мобілізацією», станом на день звільнення з військової служби за 24 повних календарних місяці військової служби, суд зазначає наступне.

Згідно із абзацом сьомим пункту 2 статті 15 Закону № 2011-XI військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, виплата одноразової грошової допомоги, передбаченої цим пунктом, здійснюється за період такої служби з дня їхнього призову на військову службу без урахування періоду попередньої військової служби, на якій вони перебували, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні з військової служби не набули права на отримання такої грошової допомоги. Зазначена допомога виплачується на день звільнення таких військовослужбовців. Умови та порядок виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, які звільняються з військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають взяттю на військовий облік; призовники - особи, які взяті на військовий облік; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період (частина дев`ята статті 1 Закону № 2232-XII).

При цьому, частина шоста статті 2 Закону № 2232-XII визначає такі види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Таким чином, військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період є окремим видом військової служби, що вказує на особливий порядок правового регулювання вказаного виду служби.

Під час розгляду справи судом встановлено, а сторонами не заперечується, що позивач проходив військову службу за мобілізацією.

Таким чином, у контексті спірних правовідносин саме абзацу сьомого пункту 2 статті 15 Закону № 2011-XI є спеціальною правовою нормою, що містить особливі умови виплати одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям, які проходили військову службу за призовом по мобілізації, а саме:

- особливий суб`єкт отримання допомоги - військовослужбовець, який був призваний на військову службу за призовом у зв`язку з мобілізацією;

- обмежений період виплати одноразової грошової допомоги - виплата здійснюється за період проходження військової служби за призовом у зв`язку з мобілізацією;

- при виплаті такої допомоги не враховується період попередньої військової служби у мирний час, за винятком тих осіб, які при звільненні з військової служби у мирний час не набули права на отримання такої грошової допомоги.

Як зазначено вище, абзацом сьомим частини другої статті 15 Закону № 2011-XI зокрема передбачено, що умови та порядок виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом у зв`язку з мобілізацією, визначаються Кабінетом Міністрів України.

На виконання вимог абзацу сьомого пункту 2 статті 15 Закону № 2011-XI Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 17.09.2014 № 460, якою затвердив Порядок та умови виплати деяким категоріям військовослужбовців одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби (далі - Порядок № 460).

Приписами пунктів 1 - 4 Порядку № 460 визначено, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (далі - військовослужбовці) та звільняються із служби, виплачується одноразова грошова допомога (далі - допомога) в розмірі 4 відсотки місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, але не менш як 25 відсотків місячного грошового забезпечення.

Військовослужбовцям виплата допомоги здійснюється за період військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період із дня їх призову на відповідну військову службу без урахування періоду попередньої військової служби, на якій вони перебували, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні з військової служби не набули права на отримання грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 статті 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Розмір допомоги обчислюється з урахуванням пунктів 1 і 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей".

Допомога виплачується з розрахунку місячного грошового забезпечення (без урахування винагород), на яке має право військовослужбовець на день звільнення.

При цьому положеннями Закону № 2011-XI не передбачено можливості набуття військовослужбовцем права на виплату декількох одноразових допомог при звільненні з різних підстав набуття права на них.

Позивач був призваний на військову службу по мобілізації на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 "Про загальну мобілізацію" та звільнений 27.02.2025, отже, лише цей період у силу вищенаведених правових норм необхідно враховувати при обчисленні позивачу одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 15 Закону № 2011-XI.

Таким чином, враховуючи вищезазначене правове регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що при звільненні з військової служби у військовій частині НОМЕР_2 позивач мав право на одноразову грошову допомогу в розмірі 4 відсотки місячного грошового забезпечення, отриманого ним за кожний повний календарний місяць служби, але не менше, як 25 % місячного грошового забезпечення.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно з відомостями, які містяться в пункті 7 грошового атестату від 27.02.2025 р. № 1336 виданого ВЧ № НОМЕР_2 , позивачу виплачено одноразову грошову допомогу в разі звільнення з військової служби у сумі 11 202,05 грн.

Однак, розмір даної грошової допомоги виплачено не в повному обсязі, на підставі наступного розрахунку.

Місячне грошове забезпечення позивача складає 23 500,00 грн.

Позивача призвано на військову службу 03.03.2022 року, а звільнено з військової служби 27.02.2025 р. Таким чином, загальний строк перебування позивача на військовій службі складає 36 місяців.

4 відсотки місячного грошового забезпечення позивача складають: 23500,00 грн*4% = 940,00 грн.

940,00 грн*36 = 33840,00 грн.

Отже, розмір даної грошової допомоги виплачено не в повному обсязі та має складати не 11 202,05 грн, а 33 840,00 грн.

З наведеного вбачається, що відповідачем виплачено грошову допомогу у розмірі 11202,05 грн. лише за 12 місяців військової служби, проте за 24 місяці військової служби, грошова допомога, яка має складати 22 637,95 грн не виплачена (33840,00 грн - 11 202,05 грн = 22637,95 грн).

Таким чином, відповідачем протиправно не нараховано та не виплачено позивачу одноразову грошову допомогу при звільненні за 24 місяці військової служби.

При цьому, суд також наголошує, що нарахування та виплата сум в конкретному розмірі є результатом їх розрахунку, що є дискреційним повноваженням відповідача, підстави для втручання в які наразі відсутні з огляду на нереалізацію цих повноважень (відповідач такі розрахунки ще не здійснював, а тому не може бути зобов`язаний здійснити такі розрахунки у конкретний спосіб).

Стосовно позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку за 2022 рік у кількості 25 днів, за 2023 рік у кількості 2 дні, за 2024 рік у кількості 6 днів, а також невикористаної додаткової відпустки (учасника бойових дій) за 2023 рік у кількості 14 днів, за 2024 рік у кількості 14 днів та 2025 рік у кількості 2 дні, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби, суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

З наведених процесуальних норм Закону вбачається, що судовому захисту підлягає лише порушене право. Так, до адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється. У контексті наведених приписів Кодексу адміністративного судочинства України підставою для звернення особи до суду з позовом є її суб`єктивне уявлення, особисте переконання в порушенні прав чи свобод, однак, обов`язковою умовою здійснення такого захисту судом є об`єктивна наявність відповідного порушеного права чи законного інтересу.

Суд зазначає, що під бездіяльністю розуміється пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень, яка може мати вплив на права, свободи чи інтереси фізичних або юридичних осіб, у тому числі неприйняття рішення у випадках, коли таке рішення повинно бути прийнято відповідно до вимог закону. Сама по собі бездіяльність - це триваюча пасивна поведінка суб`єкта, яка виражається у формі невчинення дії (дій), яку він зобов`язаний був і міг вчинити.

У витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 27.02.2025 №64 зазначено виплатити грошову компенсацію:

- за невикористану щорічну основну відпустку за 2022 рік за 25 (двадцять п`ять) діб;

- за невикористану щорічну основну відпустку за 2023 рік за 2 (дві) доби;

- за невикористану щорічну основну відпустку за 2024 рік за 4 (чотири) доби.

- за невикористану відпустку, як учаснику бойових дій за 2023 рік із розрахунку 14 календарних днів на рік.

- за невикористану відпустку, як учаснику бойових дій за 2024 рік із розрахунку 14 календарних днів па рік.

- за невикористану відпустку, як учаснику бойових дій за 2025 рік із розрахунку 14 календарних днів на рік (2 (дві) доби).

Судом враховується, що у витязі з наказу №64 було встановлено право позивача на отримання такої виплати, однак, відповідачами не було надано до суду доказів, що така виплата була нарахована та виплачена.

Згідно статті 16-2 Закону України «Про відпустки» №504/96-ВР учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни, статус яких визначений Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», особам, реабілітованим відповідно до Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років», із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу, надається додаткова відпустка зі збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.

Відповідно до частини 1 статті 24 Закону України «Про відпустки» у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А 1 групи.

Згідно з частинами 1, 2, 8 статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення. Тривалість щорічної основної відпустки для військовослужбовців, які мають вислугу в календарному обчисленні до 10 років, становить 30 календарних днів; від 10 до 15 років - 35 календарних днів; від 15 до 20 років - 40 календарних днів; понад 20 календарних років - 45 календарних днів, без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець. Святкові та неробочі дні при визначенні тривалості щорічних основних відпусток не враховуються.

Щорічна основна відпустка надається протягом календарного року.

В особливих випадках з дозволу прямого начальника, уповноваженого Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють керівництво військовими формуваннями, утвореними відповідно до законів України, керівниками правоохоронних органів та керівниками розвідувальних органів України, щорічна основна відпустка за минулий рік надається в першому кварталі наступного року, якщо раніше її не було надано.

Військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки та соціальні відпустки надаються відповідно до Закону України «Про відпустки».

Інші додаткові відпустки надаються їм на підставах та в порядку, визначених відповідними законами України.

Право на отримання додаткової відпустки, як учасник бойових дій військовослужбовці набувають саме з моменту отримання статусу учасника бойових дій, який підтверджується посвідченням учасника бойових дій.

Абзацом 3 пункту 14,статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що у рік звільнення зазначених в абзацах 1 та 2 цього пункту, військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується гропюва компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.

Так, постановою від 21 серпня 2019 року Великої Палати Верховного Суду, за результатами розгляду зразкової справи №620/4218/18 (Пз/9901/4/19), зроблено наступний правовий висновок: «відповідно до пункту 3 розділу XXXI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року №260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за № 745/32197, у рік звільнення військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), звільненим з військової служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, які не використали щорічну основну відпустку або використали частково, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини та виплачується грошове забезпечення у розмірі відповідно до кількості наданих днів відпустки або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.

Іншим військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються з військової служби, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини тривалістю, що визначається пропорційно часу, прослуженому в році звільнення за кожен повний місяць служби, та за час такої відпустки виплачується грошове забезпечення або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки».

Отже, з урахуванням норм чинного законодавства, у випадку звільнення військовослужбовців з військової служби, їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні щорічної відпустки, у тому числі за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої статтею 16-2 Закону №504/96-ВР та пунктом 12 частини 1 статті 12 Закону №3551-XII.

При цьому, позивач зазначає, що йому не нараховано та не виплачено грошову компенсацію за невикористану щорічну відпустку, зокрема, за 2024 рік у кількості 6 днів, проте, як зазначалося судом вище, у наказі командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 27.02.2025 №64 вказано виплатити грошову компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку за 2024 рік саме за 4 (чотири) доби.

Таким чином, суд задовольняє вимоги в цій частині частково шляхом визнання протиправною бездіяльностівідповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку за 2022 рік у кількості 25 днів, за 2023 рік у кількості 2 дні, за 2024 рік у кількості 4 днів;

Вимога про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу невикористаної додаткової відпустки (учасника бойових дій) за 2023 рік у кількості 14 днів, за 2024 рік у кількості 14 днів та 2025 рік у кількості 2 дні, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби підлягає задоволенню.

Щодо позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності відповідача стосовно не нарахування та не виплати позивачу матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2025 рік, суд зазначає наступне.

Відповідно до абз. 3 п. 242 «Положення про походження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

Згідно з п. 1, 2, 7, 9 розділу XXIV «Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», затвердженого наказом Міністерства оборони України 07.06.2018 №260 військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, один раз на рік надається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.

Розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, порядок її виплати встановлюються за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України.

До місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, включаються посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород) за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги.

Позивач звернувся із рапортом від 26 грудня 2024 року до командира 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 , в якому серед іншого просив виплатити всі належні йому грошові кошти, в тому числі і матеріальну допомогу.

Відповідачем не було проведено виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2025 рік.

Як вбачається з витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) №64 від 27.02.2025 року, в останньому зазначено, що матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань за 2025 рік не отримувалась.

Отже позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Стосовно позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не нарахування та не виплати позивачу грошової допомоги на оздоровлення за 2025 рік, суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 10-1 Закону №2011-XII військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.

Крім того, відповідно до підпункту 3 пункту 5 постанови Кабінет Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" надано право керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання, надавати один раз на рік військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення, та допомогу для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.

Також пунктами 1, 2 розділу ХХІІІ Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України 07.06.2018 № 260, передбачено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які набули (набувають) право на отримання щорічної основної (канікулярної) відпустки, один раз на рік виплачується грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.

Грошова допомога для оздоровлення надається військовослужбовцям у разі вибуття їх у щорічну основну відпустку повної тривалості, або у другу частину щорічної основної відпустки (у тому числі в дозволених випадках за невикористану відпустку за минулі роки), або без вибуття у відпустку (за їх рапортом протягом поточного року) на підставі наказу командира військової частини, а командиру (начальнику) - на підставі наказу вищого командира (начальника) із зазначенням у ньому суми грошової допомоги.

Військовослужбовцям, звільненим з військової служби, які мали право на грошову допомогу для оздоровлення та не отримали її протягом року, виплата цієї допомоги здійснюється на підставі наказу командира військової частини про виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини, в якому оголошується про її виплату.

Матеріали справи містять відомості, що позивачем було подано рапорт від 26 грудня 2024 року, зокрема, на виплату йому грошової допомоги для оздоровлення до командира 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 .

Проте, відповідачем не було проведено виплату грошової допомоги на оздоровлення за 2025 рік, що підтверджується витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) №64 від 27.02.2025 року.

Таким чином, вимоги в цій частині також підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності відповідача стосовно не нарахування та не виплати позивачу грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, що належало до видачі у період військової служби з 03.03.2022 року по 27.02.2025 року, суд зазначає наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 р. № 178 затверджено Порядок виплати військовослужбовцям грошової компенсації вартості за неотримане речове майно (в подальшому - Порядок № 178).

Згідно із пунктом 3 Порядку № 178, грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця.

Відповідно до пункту 4 Порядку № 178, грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.

Пункт 4 розділу ІІІ Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 29.04.2016 р. № 232, визначено, що військовослужбовці, які звільняються в запас або відставку, за їх бажанням отримують речове майно, яке не було отримане під час проходження служби, або грошову компенсацію за нього, виходячи із закупівельної вартості такого майна.

Порядок виплати грошової компенсації здійснюється відповідно до вимог постанови КМУ від 16.03.2016 р. №178 "Про затвердження Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно". Грошова компенсація замість речового майна, що підлягає видачі, виплачується на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, форма якої наведена у додатку до Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою КМУ від 16.03.2016 року № 178, яка видається речовою службою військової частини, виходячи із заготівельної вартості цих предметів.

Відповідно до п.242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 р. № 1153/2008, після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання.

Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

Отже, військовослужбовці після звільнення їх з військової служби зберігають право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно.

Вищевказана позиція суду узгоджується із висновками Верховного Суду викладеними у постанові від 29.08.2019 року у справі № 2040/7697/18 та від 30.07.2020 року у справі №820/5767/17.

Як зазначалось судом вище, позивач звернувся з рапортом до командира 1 стрілецької роти ВЧ № НОМЕР_9 , в якому просив виплатити йому всі належні грошові кошти.

Проте, внаслідок протиправної бездіяльності відповідача, позивачеві не було нараховано та виплачено грошової компенсації за не отримане речове майно, що належало до видачі у період військової служби з 03.03.2022 року по 27.02.2025 року.

Таким чином, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а за змістом ст. 90 цього Кодексу суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та з огляду на приписи норм законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно д ост. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд виходить із того, що відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору та його не сплачував.

Відповідно до ч. 4ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно із ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

У зв`язку з перебуванням головуючого судді у період з 15.08.2025 по 05.09.2025 у відпустці, рішення складено - 08.09.2025.

Керуючись ст. ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_10 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_10 ) збільшеної до 100 000,00 гривень додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 року №168, за період серпень 2024 р. листопад 2024 р.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) нарахувати і виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_10 ) збільшену до 100 000,00 гривень додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 року №168, за період серпень 2024 р. листопад 2024 р.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_10 ) одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 4 відсотків місячного грошового забезпечення, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 17.09.2014 № 460 «Про затвердження Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі звільнення військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом у зв`язку з мобілізацією», станом на день звільнення з військової служби за 24 повних календарних місяці військової служби;

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_10 ) одноразову грошову допомогу при звільненні у розмірі 4 відсотків місячного грошового забезпечення, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 17.09.2014 № 460 «Про затвердження Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі звільнення військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом у зв`язку з мобілізацією», станом на день звільнення з військової служби за 24 повних календарних місяці військової служби.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_10 ) грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку за 2022 рік у кількості 25 днів, за 2023 рік у кількості 2 дні, за 2024 рік у кількості 4 дні.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_10 ) грошову компенсацію за невикористану щорічну відпустку за 2022 рік у кількості 25 днів, за 2023 рік у кількості 2 дні, за 2024 рік у кількості 4 дні.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_10 ) невикористаної додаткової відпустки (учасника бойових дій) за 2023 рік у кількості 14 днів, за 2024 рік у кількості 14 днів та 2025 рік у кількості 2 дні, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРГІОУ НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_10 ) грошову компенсацію за невикористану додаткову відпустку (учасника бойових дій) за 2023 рік у кількості 14 днів, за 2024 рік у кількості 14 днів та 2025 рік у кількості 2 дні, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби.

Визнати протиправною бездіяльність НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_10 ) матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2025 рік.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) нарахувати та виплати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_10 ) матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2025 рік.

Визнати протиправною бездіяльність НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_10 ) грошової допомоги на оздоровлення за 2025 рік.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) нарахувати та виплати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_10 ) грошову допомогу на оздоровлення за 2025 рік.

Визнати протиправною бездіяльність НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_10 ) грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, що належало до видачі у період військової служби з 03.03.2022 року по 27.02.2025 року.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) нарахувати та виплати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_10 ) грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно, що належало до видачі у період військової служби з 03.03.2022 року по 27.02.2025 року.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Є. Сліпець