Справа № 522/13527/25-Е
Суддя: Домусчі Л. В.
Дата ухвалення: 2025-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/522/367/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Домусчі Л.В.,

за участі секретаря судового засідання Навроцької Є.І.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту територіального контролю виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси 17.06.2025 року через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Департаменту територіального контролю виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення серії 2КІ № від 31.01.2025 року по справі про адміністративне правопорушення, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, поновлення строку на подачу позову, закриття провадження та стягнення матеріальної шкоди у розмірі 1 665 грн.

В обґрунтування позову вказано, 31.05.2025 року головним спеціалістом - інспектором з паркування другого відділу контролю за дотриманням правил зупинки, стоянки транспортних засобів управління (інспекції) з паркування Департаменту територіального контролю виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Павлюком Віталієм Івановичем було винесено постанову серії 2КІ № про накладення адміністративного стягнення. Відповідно до постанови автомобіль «BMW X1», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить позивачу, о 10 год. 33 хв на вулиці Князів Острозьких, 17/2 у м. Києві поставлений на стоянку, що створює перешкоду для руху пішоходів, чим порушено п.15.10 д) ПДР, за що його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП. З зазначеною постановою він не згоден, вважає, що постанова винесена безпідставно з порушенням його прав, не відповідає обставинам справи та вимогам закону, тому був змушений звернутися до суду з зазначеним позовом.

Зазначив, що винесена постанова містить недостовірні відомості щодо місця вчинення позивачем імовірного адміністративного правопорушення (вул. Князів Острозьких, 17/2 в м. Києві). Так, у місці, зазначений у постанові час (10 год. 33 хв.) та дату (31.01.2025), його автомобіль не перебував ні на стоянці, ні на зупинці, отже зазначене у постанові адміністративне правопорушення не вчинялось за описаних в ній фактичних обставин; (2) позивачем не вчинялось адміністративне правопорушення, зазначене у постанові, й по суті. він не перешкоджав руху пішоходів. Крім того, вважає що відомості «АРМ Інспектора» не є належним відображенням технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис, оскільки не вказують на його модель, й відповідно не дозволяють встановити його технічні можливості. В зазначені в постанові дату та час автомобіль позивача перебував на стоянці у провулку Хрестовому в м. Київ, через дорогу від будинку № 6, тобто не перебував на стоянці на вулиці Князів Острозьких в м. Києві, що розташована перпендикулярно до Хрестового провулку, на відстані кількасот метрів від місця фактичної стоянки мого автомобіля. Позивач вказує, що: (1) його автомобіль був припаркований на краю тротуару, що не заборонено правилами дорожнього руху; (2) він не перешкоджав руху пішоходів; (3) він був припаркований таким чином, що надавав пішоходам більше простору ніж усі інші автомобілі, припарковані в той же час на тому ж узбіччі; (4) за даними позивача для руху пішоходів залишалося більше ніж 2 м. Також зауважує, що: (1) заборона стоянки на тротуарах, за винятком легкових автомобілів та мотоциклів, які можуть бути поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м передбачена підпунктом в) пункту 15.10 Правил дорожнього руху, а не підпунктом д) пункту 15.10 Правил дорожнього руху, про що зазначено у постанові; (2) на фотознімках інспектора неможливо розпізнати ні метричні дані початку вимірюваної відстані («нульова» позначка на «лінійці»), ні кінцеві метричні дані вимірюваної відстані, щоб дало змогу суду переконатися у тому, що для руху пішоходів залишилось менше ніж 2 метри. Таким чином, ні вказаною постановою, ні доданими матеріалами фотофіксації, на думку позивача, не підтверджується вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 122 КУпАП: (1) за вказаних у ній фактичних обставин, а саме о 10 год 33 хв по вул. Князів Острозьких, 17/2 в м. Києві (автомобіль позивача взагалі не перебував на стоянці в тому місці в той час); (2) в частині наявності в діях позивача об`єктивної сторони складу інкримінованого адміністративного правопорушення, оскільки його автомобіль під час стоянки (абсолютно в іншому місці) не перешкоджав руху пішоходів.

Наведені обставини на думку позивача свідчать про необґрунтованість постанови про накладення адміністративного стягнення через відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим, на підставі ч. 3 ст. 286 КАС України, постанова серії 2КІ № від 31.01.2025 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закриттю. Вважає, що зазначене свідчить про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення.

Скасування постанови із закриттям справи про адміністративне правопорушення тягне за собою повернення стягнених грошових сум, оплатно вилучених і конфіскованих предметів, а також скасування інших обмежень, зв`язаних з цією постановою. У разі неможливості повернення предмета повертається його вартість (стаття 296 КУпАП). З метою зняття арешту, накладеного державним виконавцем в порядку примусового виконання оскаржуваної постанови, з банківських рахунків позивача, він був змушений погасити «борг», що виник без належних правових підстав (1360 грн), та супутні витрати виконавчого провадження (у сумі 169 грн), а також виконавчий збір (у сумі 136 грн). Так, сума накладеного на нього штрафу у розмірі 680 грн, була подвоєна (680грнх2=1360 грн) відповідно до статті 308 КУпАП через звернення її до примусового стягнення. Водночас, він не мав можливості ні оскаржити постанову, ні виконати її добровільно, оскільки відповідач всупереч вимог закону йому її не вручив (не надіслав).

Матеріали позову отримано суддею 18.06.2025 року.

Ухвалою суду від 30.06.2025 року було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі та ухвалено розглядати дану справу у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін 09.07.2025 року.

До суду 08.07.2025 року від представника Департаменту територіального контролю виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Батранча Д.О. надійшло клопотання про залишення позову без розгляду у зв`язку з пропуском строку на його подачу.

До суду 08.07.2025 року від представника Департаменту територіального контролю виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Батранча Д.О. надійшов відзив на позов, згідно якого просили у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування відзиву зазначено, що пунктом 15.1 Правил визначено, що зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватись у спеціально відведених місцях чи на узбіччі. В свою чергу, пункт 15.10 Правил містить перелік випадків, в яких заборонено здійснювати стоянку. Підпунктом д) Правил, стоянка забороняється у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів або створить перешкоду для руху пішоходів. Головним спеціалістом інспектором з паркування другого відділу контролю оплати послуг на майданчиках для паркування управління (інспекції) з паркування Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Павлюк Віталієм Івановичем 31.01.2025 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване у режимі фотозйомки (відеозапису) серія 2КІ № від 31.01.2025. На Позивача накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП за порушення пункту 15.10 д) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306. Факт винесення постанови визнається Відповідачем. Відповідно до примітки ст. 14-2 КУпАП режим фотозйомки (відеозапису) передбачає здійснення уповноваженою посадовою особою фото/відеофіксації обставин порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів, а саме: дати, часу (моменту), місця розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомих об`єктів та/або географічних координат, інших ознак наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу. При здійсненні фотозйомки обов`язковою є наявність не менше двох зображень транспортного засобу, отриманих з різних або протилежних ракурсів. Інспектором було здійснено фотофіксацію (із зазначенням дати, місця розташування транспортного засобу та географічних координат ). Департамент вважає за необхідне відзначити, що не Інспектор визначає, а розміщення конкретного транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, оскільки випадки такого розміщені передбачені ст. 265-4 КУпАП: Для цілей цього Кодексу розміщення транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, якщо транспортний засіб: 1) поставлено на проїзній частині у два і більше рядів; 2) розташовано у заборонених Правилами дорожнього руху місцях зупинки або стоянки, а саме: а) на залізничних переїздах; б) на трамвайних коліях; в) на естакадах, мостах, шляхопроводах і під ними, у тунелях; г) на пішохідних переходах і ближче 10 метрів до них з обох боків, крім випадків зупинки для надання переваги в русі; ґ) на перехрестях та ближче 10 метрів від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на ній пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга; д) на проїзній частині, де відстань між суцільною лінією розмітки чи протилежним краєм проїзної частини і транспортним засобом, що зупинився, менше 3 метрів; е) ближче 30 метрів від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а за їх відсутності - ближче 30 метрів від дорожнього знака такої зупинки з обох боків; є) ближче 10 метрів від позначеного місця виконання дорожніх робіт і в зоні їх виконання; ж) у місцях, де буде неможливим зустрічний роз`їзд або об`їзд транспортного засобу, що зупинився; з) ближче 10 метрів від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду; и) розташовано на позначених відповідними дорожніми знаками та/або дорожньою розміткою місцях, призначених для паркування транспортних засобів, оснащених електричними двигунами (одним чи декількома); 3) своїм розташуванням робить неможливим рух інших транспортних засобів або створює перешкоду для руху пішоходів, у тому числі осіб з інвалідністю на спеціальних засобах пересування та пішоходів із дитячими колясками; 4) розташовано на виділеній смузі для руху громадського маршрутного транспорту; 5) розташовано на позначеній відповідними дорожніми знаками та/або дорожньою розміткою велодоріжці; 6) перешкоджає руху або роботі снігоприбирального та іншого технологічного комунального транспорту у разі запровадження надзвичайного стану або у разі оголошення окремої місцевості зоною надзвичайної екологічної ситуації; 7) порушує схему паркування транспортних засобів таким чином, що він блокує проїзд по двох або більше смугах руху. Відповідно до п. 15.10 Правил, Стоянка забороняється: а) у місцях, де заборонена зупинка; б) на тротуарах (крім місць, позначених відповідними дорожніми знаками, встановленими з табличками); в) на тротуарах, за винятком легкових автомобілів та мотоциклів, які можуть бути поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м; г) ближче 50 м від залізничних переїздів; ґ) поза населеними пунктами в зоні небезпечних поворотів і випуклих переломів поздовжнього профілю дороги з видимістю або оглядовістю менше 100 м хоча б в одному напрямку руху; д) у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів або створить перешкоду для руху пішоходів ; е) ближче 5 м від контейнерних майданчиків та/або контейнерів для збирання побутових відходів, місце розміщення або облаштування яких відповідає вимогам законодавства; є) на газонах. Водночас, з матеріалів фотофіксації до Постанови вбачається, що транспортний засіб Позивача BMW X1 номерний знак НОМЕР_1 поставлений на стоянку, створює перешкоду для руху пішоходів за адресою: вул. Князів Острозьких, 17/2 в м. Києва. Наведене в повній мірі підтверджується фотознімками, співпадає з GPS координатами на фотознімках: Фото 1 50.43860528, 30.54584194, фото 2 50.43857667, 30.54588028, фото 3 50.43857056, 30.54590944, фото 4 50.43857889, 30.5459225, фото 5 50.43857889, 30.54592278, фото 6 50.43846694, 30.54610444, фото 7 50.43847417, 30.54612917, фото 8 50.43860528, 30.54584194. Кожен фотознімок містить інформацію про дату і час здійснення фотозйомки. На фото 1 і 8 транспортний засіб Позивача зафіксовано на одному і тому ж місці з різницею в часі у 30 хвилин, що підтверджує, що транспортний засіб був поставлений на стоянку понад 5 хвилин. Згідно п. 3 ч. 3 ст. 265-4 КУпАП транспортний засіб Позивача своїм розташуванням створює перешкоду для руху пішоходів, у тому числі осіб з інвалідністю на спеціальних засобах пересування та пішоходів із дитячими колясками. Таким чином, автомобіль Позивача було розміщено з порушенням вимог підпункту д) пункту 15.10 Правил, чим вчинено адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП. Транспортний засіб Позивача підлягав тимчасовому затриманню відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 265-4 КУпАП. Отже, транспортний засіб Позивача створював перешкоди дорожньому руху. Інспектор в своїх діях керувався виключно приписами законодавства, в даному випадку ст. 265-4 КУпАП. Саме ст. 265-4 КУпАП містить вичерпний перелік випадків, коли розміщення транспортного засобу створює перешкоду для руху пішоходів, у тому числі осіб з інвалідністю на спеціальних засобах пересування та пішоходів із дитячими колясками. З огляду на те, що винуватість Позивача у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП підтверджена належними і допустимими доказами матеріалами фотофіксації до Постанови, то правильність дій інспектора в частині правової кваліфікації дій Відповідача не викликає жодних сумнівів.

Також, з матеріалів фотофіксації до Постанови вбачається відсутність будь-яких дорожніх знаків та/або дорожньої розмітки, які б свідчили про наявність в місці, де було розміщено транспортний засіб Позивача відведеного майданчика для паркування. Отже, Позивач здійснив рух по тротуару, що призначений виключно для пішоходів, а також розмістив автомобіль на тротуарі боковими колесами, відповідно до матеріалів фотофіксації, чим створив перешкоду для руху пішоходів, у тому числі осіб з інвалідністю на спеціальних засобах пересування та пішоходів із дитячими колясками. Транспортний засіб Позивача рухаючись тротуаром, здійснив стоянку на тротуарі, чим: 1) Змушував пішоходів змінити траєкторію руху (маневрувати, звертати убік, обходити транспортний засіб). 2) Створював небезпеку для маломобільних груп (люди на візках, з дитячими колясками, незрячі), які фактично не можуть оминути транспортний засіб без порушення власної безпеки та провокував вихід пішоходів на проїзну частину, що несе реальну загрозу їхньому життю й здоров`ю. Питання повернення суми сплаченого штрафу в даному провадженні не може бути розглянуто місцевим судом як адміністративним Також, є недоречними та помилковими вимоги Позивача про стягнення з відповідача на користь позивача витрат пов`язаних з примусовим виконанням оскаржуваної Постанови, оскільки вказані кошти не сплачені на рахунок Відповідача. Отже, вказана позовна вимога Позивача не підлягає розгляду місцевим судом як адміністративним, а повинна розглядатись місцевим судом як судом загальної юрисдикції в межах іншої справи та іншого провадження. Стосовно технічного засобу, яким здійснено фотофіксацію. Департамент звертає увагу Суду на висновки, зроблені Шостим апеляційним адміністративним судом 29.02.2024 у справі № 760/18239/23: «При цьому, приписами частини третьої статті 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. У свою чергу, фіксація вказаного правопорушення здійснювалась за допомогою мобільного додатку - АРМ Інспектора, відповідно до якого зафіксовано вчинене правопорушення 04.07.2023 з 08:34:22 до 08:35:37 (а.с. 85-92). Відповідно, АРМ Інспектора - це технічний засіб, за допомогою якого здійснювалась фотофіксація правопорушення, який працює під управлінням операційної системи Android, має функції запису, зберігання, відтворення та передачі фото-, відеоінформації та на якому встановлене мобільний додаток «АРМ Інспектор», що є складовою частиною інформаційно-телекомунікаційної системи «Платформа цифрових мобільних сервісів «Київ цифровий», комплексна система захисту інформації якої має відповідний атестаті Держспецзв`язку, володільцем якої є комунальне підприємство «Головний інформаційно-обчислювальний центр». Оскільки у даному випадку фотофіксація здійснювалася не в автоматичному режимі, а за допомогою технічного засобу АРМ Інспектора безпосередньо інспектором з паркування, відтак в даному випадку вимоги Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» не застосовувались. Додатково, відповідачем надано на вказаний засіб Атестат відповідності Системи технічного захисту інформації, зареєстрований в адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України 23 грудня 2021 року за № 23710. З огляду на викладене, фотофіксація адміністративного правопорушення здійснена належним технічним засобом, тому посилання позивача, що у постанові не вказано технічний засіб, яким було здійснено фото-, відеофіксацію правопорушення, зокрема: тип, найменування та місцезнаходження виробника засобу вимірювальної техніки, ідентифікаційний номер призначеного органу, технічний засіб, яким було здійснено фотофіксацію правопорушення АРМ Інспектора не внесено в Реєстр затверджених типів ЗВТ колегія суддів оцінює критично». Тому, доводи Позивача, що «АРМ інспектора не є належним відображенням технічного засобу», є помилковими. 05.03.2025 Постанова була повернута відправнику (Департаменту) у зв`язку закінченням терміну зберігання. Отже Департаментом повністю виконані приписи КУпАП щодо направлення Позивачу оскаржуваної Постанови. Оскільки Постанова не була виконана Позивачем добровільно, набрала законної сили 05.03.2025 в день, коли повернулась до Департаменту, то в Департаменту виник обов`язок пред`явити її до примусового виконання, що і було зроблено. Таким чином, дії Департаменту в частині пред`явлення до примусового виконання Постанови є повністю правомірними.

Позивач не заперечує факту здійснення стоянки, а заперечує лише правомірність кваліфікації розміщення транспортного засобу з порушенням підпункту д) пункту 15.10 Правил. 2. Винуватість Позивача у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення підтверджується наявними в матеріалах справи належними і допустимими доказами матеріалами фотофіксації, а також судовою практикою, є доведеною і не викликає жодних сумнівів. Доказів неправомірної поведінки Інспектора Позивачем не надано, а виносячи оскаржувану Постанову, Інспектор реалізовував свої повноваження по забезпеченню безпеки дорожнього руху. Правомірність дій Інспектора узгоджується з наведеною судовою практикою. Оскаржувана Постанова повністю відповідає вимогам статті 283 КУпАП, що підтверджується змістом самої Постанови.

У зв`язку з оголошенням повітряної тривоги у м. Одесі та Одеській області розгляд справи, призначений на 09.07.2025 року, відкладено на 18.07.2025 року.

До суду 17.07.2025 року від ОСОБА_1 надійшли додаткові пояснення.

У судове засідання 18.07.2025 року (в режимі відео конференції) з`явилися ОСОБА_1 та представник Департаменту територіального контролю виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Батранча Д.О.

Боднарук Ю.В. пояснив, що його транспортний засіб стояв на краю тротуару і нібито 187 см. залишилось. а не 2 метри, однак інкримінується в постанові фактично інше правопорушення. Щодо достовірності цих вимірювань, то не доведено та у постанові не зазначено чим та як саме вимірювалась відстань. Наявна недобросовісна поведінка відповідача, оскільки 10.02.2025 року позивач дзвонив до відповідача щодо наявності оспорюваної постави, однак йому повідомили, що такої постанови не існує, оскільки роздруківка не є постановою, а лише є повідомленням. Однак протягом 3-х днів відповідач мав направити позивачу постанову, чого не було зроблено. З наданого відповідачем конверту не вбачається трек-коду, тобто неможливо перевірити інформацію стосовно цього конверту. Якби відповідач своєчасно направив позивачу постанову, то він би не мав таких витрат у ВП.

Представник Департаменту територіального контролю виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Батранча Д.О. просив позов залишити без розгляду, оскільки поданий з порушенням строку. Оспорювана постанова була направлена позивачу на його адресу, постанова набула чинності 05.03.2025 року. крім того є конверт відправлення постанови 11.02.2025 року з трек-кодом, який згодом повернувся. Щодо постанови від 31.01.2025 року. то було спочатку повідомлення, яке було залишено на лобовому склі транспортного засобу та потім вже було винесено постанову за п. 15.10.1 ПДР та є до неї доказова база на майті у відкритому просторі. Щодо руху, то транспортний засіб створює перешкоди, менше 2-х метрів і таким, що ускладнює або робить неможливим рух пішоходів.

Розгляд справи відкладено на 02.09.2025 року.

До суду 02.09.2025 року від представника Департаменту територіального контролю виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Батранча Д.О. надійшли додаткові пояснення.

У судове засідання 02.09.2025 року з`явилися Боднарук Ю.В. та представник Департаменту територіального контролю виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Батранча Д.О.

Представник Департаменту територіального контролю виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Батранча Д.О. пояснив, що відстань вимірювалась звичайною рулеткою та на матеріалах фотофіксації вона рівна від коліс, тобто по прямій. Зазвичай при кваліфікації пункту «Д» заміри зазвичай не застосуються, але інспектор ще зробив ці вимірювання.

Боднарук Ю.В. пояснив, що в пункті «В» та пункті «Д» принципово різні обставини що створюють перешкоди пішоходам, а тут інша зовсім ситуація.

Представник відповідача Батранча Д.О. зауважив, що це створює перешкоди якщо рухатися з обох боків пішоходів. Крім того зазначив, що вони направили 11.02.2025 року постанову, крім того відповідно до ст. 279-1 КУпАП виноситься повідомлення якщо неможливо отримати дані про власника, тому на лобовому склі залишається повідомлення та на сайті одразу є фіксація правопорушення, а потім вжне виноситься постанова з електронним ключем та відповідно до повідомлення можна сплатити штраф у розмір 50% штрафу, а якщо не сплачено, то протягом 10 днів направляється постанова. 05.03.2025 року навіть направлялась постанова поштою, однак була повернута у зв`язку із закінченням терміну.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 31.01.2025 року головним спеціалістом інспектором з паркування другого відділу контролю оплати послуг на майданчиках для паркування управління (інспекції) з паркування Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Павлюк Віталієм Івановичем на вул. Князів Острозьких, 17/2 в місті Києві було виявлено порушення вимог ПДР України, а саме водій транспортного засобу BMW X1», д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив стоянку в місці, чим зробив неможливим рух інших транспортних засобів, чим порушив ч. 3 ст. 122 КУпАП та п. 15.10.д ПДР.

Відповідно до ч. 1ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Статтею 123 КАС України передбачено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву. Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

При зверненні до суду з позовом ОСОБА_1 просив суд поновити строк на оскарження постанови, визнавши причини пропуску строку звернення до суду поважними, оскільки оскаржувану поставі від 31.01.2025 року не отримував, а про її існування дізнався лише 06.06.2025 року, оскільки у додатку «Дія» йому на мобільний телефон надійшло повідомлення про накладання державним виконавцем арешту на кошти на його банківських рахунках.

Законодавцем чітко визначено, що для звернення до адміністративного суду з позовом щодо оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності законодавством встановлено спеціальний 10-денний строку, який обчислюється з дня вручення постанови. При цьому, слід ураховувати, що пропуск цього строку не є безумовною підставою для залишення адміністративного позову без розгляду, оскільки, за наявності поважних причин його пропуску, такий строк може бути поновлено.

Так, як вбачається із матеріалів справи позивач оскаржувану постанову отримав 06.06.2025 року, а звернувся до суду 16.06.2025 року. Зазначені відомості не спростовані відповідачем та підтверджено про повернення надісланої відповідачем у зв`язку з закінченням терміну зберігання.

Суд вважає, що слід поновити позивачу строк на оскарження такої постанови, оскільки звертаючись до суду з вказаним позовом позивач заявив клопотання про поновлення строку звернення до суду, в якому зазначив обставини, з якими пов`язує поважність причин пропуску строку звернення до суду, а саме, що отримав таку постанову 06.06.2025 року, тому суд вважає слід поновити строки звернення до суду.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.5 ст.14 ЗУ «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно п.1.1 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ № 1306 від 10 жовтня 2001 р. передбачено, що вони відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до п.1.3 ПДР, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п.1.4 ПДР, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Відповідно до п.1.5 ПДР, дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, задавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції. власника дороги або уповноважений ним орган.

Відповідно до п.1.9 ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Стаття 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 №3353-XII зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Положенням ч. 3 ст. 122 КпАП України передбачена відповідальність за ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п.15.10.1д ПДР України, стоянка забороняється у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів або створить перешкоду для руху пішоходів.

Саме ця підстава зазначена відповідачем в постанові про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП- а саме: транспортний засіб , поставлений на стоянку, створює перешкоди для руху пішоходів.

Відповідно до ч.2 ст.265-4 КУпАП, розміщення транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, якщо транспортний засіб:

1) поставлено на проїзній частині у два і більше рядів;

2) розташовано у заборонених Правилами дорожнього руху місцях зупинки або стоянки, а саме:

а) на залізничних переїздах;

б) на трамвайних коліях;

в) на естакадах, мостах, шляхопроводах і під ними, у тунелях;

г) на пішохідних переходах і ближче 10 метрів до них з обох боків, крім випадків зупинки для надання переваги в русі;

ґ) на перехрестях та ближче 10 метрів від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на ній пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга;

д) на проїзній частині, де відстань між суцільною лінією розмітки чи протилежним краєм проїзної частини і транспортним засобом, що зупинився, менше 3 метрів;

е) ближче 30 метрів від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а за їх відсутності - ближче 30 метрів від дорожнього знака такої зупинки з обох боків;

є) ближче 10 метрів від позначеного місця виконання дорожніх робіт і в зоні їх виконання;

ж) у місцях, де буде неможливим зустрічний роз`їзд або об`їзд транспортного засобу, що зупинився;

з) ближче 10 метрів від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду;

3) своїм розташуванням робить неможливим рух інших транспортних засобів або створює перешкоду для руху пішоходів, у тому числі осіб з інвалідністю на спеціальних засобах пересування та пішоходів із дитячими колясками;

4) розташовано на виділеній смузі для руху громадського маршрутного транспорту;

5) розташовано на позначеній відповідними дорожніми знаками та/або дорожньою розміткою велодоріжці;

6) перешкоджає руху або роботі снігоприбирального та іншого технологічного комунального транспорту у разі запровадження надзвичайного стану або у разі оголошення окремої місцевості зоною надзвичайної екологічної ситуації;

7) порушує схему паркування транспортних засобів таким чином, що він блокує проїзд по двох або більше смугах руху.

Відповідно до Правил дорожнього руху України, які затверджені Постановою Кабінету Міністрів № 1306 від 10.10.2001 року перешкода для руху - нерухомий об`єкт у межах смуги руху транспортного засобу або об`єкт, що рухається попутно в межах цієї смуги (за винятком транспортного засобу, що рухається назустріч загальному потоку транспортних засобів) і змушує водія маневрувати або зменшувати швидкість аж до зупинки транспортного засобу.

Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 280 КУпАП передбачено обов`язок органу (посадової особи) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення.

У якості доказів суду надано фотофіксацію розташування автомобіля позивача за 31.01.2025 року з якого вбачається, що автомобіль стоїть лівими колесами на краю пішохідного тротуару уздовж дороги, що не заперечується обома сторонами.

Відповідно до п. 1.10 ПДР стоянкою називається припинення руху транспортного засобу на час, більший ніж 5 хвилин, з причин, не пов`язаних з необхідністю виконання вимог цих Правил, посадкою (висадкою) пасажирів, завантаженням (розвантаженням) вантажу. Таким чином матеріали фотозйомки в повній мірі відповідають критеріям належності, достовірності, допустимості і достатності доказів передбачених нормами КАС України, а також відповідають спеціальним вимогам до матеріалів фотозйомки, які зазначені в примітці до ст. 14-2 КУпАП.

Відповідач стверджує, що такою стоянкою позивач створив перешкоди у русі пішоходів по тротуару, надавши як доказ замір відстані від забору до коліс автомобіля розміром 187 см.

Проте посилання на зазначену відстань не було підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

З наданих знімків фотофіксації не вбачається створення перешкод у русі пішоходів.

Посилання на неможливість руху осіб з інвалідністю, батьків із дитячими візками, на думку суду, не є обґрунтованими, оскільки ширина стандартного інвалідного візка зазвичай становить від 51 до 76 см, та а ширина дитячої коляски від 25-ти до 37-ми сантиметрів., що є меншою величиною, що була заміряна відповідачем.

Таким чином не доведено обставини, що стоянка автомобіля позивача створила перешкоди у русі пішоходів.

За таких обставин, наявні підстави вважати, що належні та допустимі докази порушення ОСОБА_1 п. 15.10 (д) ПДР відсутні.

У рекомендаціях N R (91) 1 Комітету Ради Європи Державам-Членам стосовно адміністративних санкцій від 13.02.91 р. рекомендовано керуватись у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах "Кобець проти України" від 14.02.2008, "Берктай проти Туреччини" від 08.02.2001, "Леванте проти Латвії" від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення за відсутності розумних підстав для сумніву, що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, а згідно з частиною третьою цієї статті обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зі змісту ст. 7 КУпАП вбачається, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Враховуючи постанову Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі № 463/1352/16-а, у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Статтею 160 КАС України встановлено, що в позовній заяві зазначаються, зокрема, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Відповідно до ч. 4 ст. 161 КАС України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Оспорюючи факт вчинення адміністративного правопорушення в обґрунтування власної правової позиції позивачем було надано достатні, належні та допустимі докази, які спростовували наявність в його діяннях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, а наведені доводи знайшли своє підтвердження у ході судового розгляду справи.

У зв`язку з цим, суд враховуючи все вищевикладене вважає, що постанова у справі про адміністративне правопорушення є не обґрунтованою і є такою, що не відповідає вимогам ст. 283-284 КУпАП.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги, що вчинення позивачем адміністративного правопорушення не підтверджується достатніми доказами, відповідачем в ході розгляду справи не доведено правомірність винесення постанови відносно позивача, відтак суд вважає за необхідне скасувати постанову, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню в частині скасування постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

З урахуванням вищенаведених норм процесуального права, справа про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП підлягає закриттю.

Щодо вимог позивача про визнання недобросовісною поведінку відповідача, то суд не бере до уваги доводи, оскільки суду не надано належних та допустимих доказів відносно повідомлення від 31.01.2025 року на яке наголошує позивача.

Відповідно до приписі статті 143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Частиною 1,7 ст.139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь:

- сплачений судовий збір у розмірі 605,60 грн.;

- суму сплаченого ним в порядку примусового виконання штрафу в подвійному розмірі у сумі 1 360 грн.;

- суму сплаченого позивачем в порядку примусового виконання виконавчого збору у розмірі 136 грн.;

- суму сплачених позивачем в порядку примусового виконання витрат виконавчого провадження у розмір 169 грн.

Сторони підтвердили факт виконання постанови про притягнення до адміністративної відповідальності позивача та стягнення з нього подвійної суми штрафу на користь відповідача в рамках виконавчого провадження ВП № 78293413.

Наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 р. № 787 затверджено Порядок повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25.09.2013 р. за № 1650/24182 (далі - Порядок № 787 із змінами та доповненнями), яким врегульовано питання повернення судового збору.

Беручи до уваги приписи ст. 139 КАС України на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, має бути стягнуто судовий збір 605,50 грн. та кошти, які були стягнуті у порядку примусового виконання за постановою серії 2КІ № від 31.01.2025 року у розмірі 1360 грн.

У частині стягнення з відповідача суми сплаченого позивачем в порядку примусового виконання виконавчого збору у розмірі 136 грн. та суму сплачених позивачем в порядку примусового виконання витрат виконавчого провадження у розмір 169 грн. суд відмовляє, оскільки вказані кошти відповідачем не отримані.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтований, а тому підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.19, 63 Конституції України, ст.ст.2, 14, 19-20, 22, 72-77, 118, 192, ч.3 ст.194, 227, 228, ч.4 ст.229, 241-246, 250, 286, 293, 294 КАС України, ст.ст.9, ч.3 ст.122, 222, 251, 252, 254, 257, 258, 268, 276, 278-280, 283, 289 КУпАП, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до адміністративного суду з позовом до Департаменту територіального контролю виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Скасувати постанову серії 2КІ № у справі про адміністративне правопорушення від 31.01.2025 року, винесену інспектором з паркування відділу контролю за дотримання правил зупинки, стоянки транспортних засобів управління (інспекції) з паркування Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Павлюком В.І., відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 680,00 грн. та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Стягнути з Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок та 1 360 (одну тисячу триста шістдесят) гривень, які були стягнуті у порядку примусового виконання за постановою серії 2КІ № від 31.01.2025 року.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржена до П`ятого апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення суду складено 08.09.2025 року.

Суддя: Домусчі Л.В.