Справа № 140/999/24
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2025-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2025 рокуЛьвівСправа № 140/999/24 пров. № А/857/27606/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача Шинкар Т.І.,

суддів Довга О.І.

Запотічний І.І.

секретаря судового засідання Юник А.А.

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду (головуючий суддя Плахтій Н.Б.), ухвалене у відкритому судовому засіданні в м. Луцьк 05 червня 2025 року, повний текст складено 06 червня 2025 року у справі №140/999/24 за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

26.01.2024 фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Волинській області (далі- Управління) про визнання протиправним та скасування рішення від 27.10.2023 №000704-09 про застосування фінансових санкцій в розмірі 6 800,00 грн.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 01.03.2024, яке залишене без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28.05.2024, адміністративний позов задоволено.

Постановою Верховного Суду від 27.03.2025 скасовано рішення Волинського окружного адміністративного суду від 01.03.2024 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28.05.2024, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 05 червня 2025 року позов задоволено повністю.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що факт вчинення порушення, за яке до позивача було застосовано штрафні санкції, не підтверджується належними та допустимими доказами, а відтак позовні вимоги про скасування рішення про застосування штрафних санкцій підлягають задоволенню.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції відповідачем подана апеляційна скарга в якій апелянт просить рішення суду першої інстанції від 05 червня 2025 року скасувати та в задоволені позову відмовити. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що продаж алкогольних напоїв особі, яка не досягла віку 18 років, є порушенням вимог ст. 15-3 Закону України від 19.12.1995р. №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту, етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах та пального». У разі порушення вимог статті 15-3 цього Закону до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 6 800,00 грн. Апелянт вказує, що працівниками управління контролю за підакцизними товарами правомірно винесли рішення про застосування фінансових санкцій №000704-09 від 27.10.2023р., оскільки з баз даних почекової інформації АІС через РРО, що зареєстрований за належним позивачу магазином 11.06.2023 о 19:50 год. було реалізовано дві банки слабоалкогольного напою «Рево», а такий факт водночас підтверджується поясненнями неповнолітніх, які такий придбали, що судом не враховано. Рішення про застосування фінансових санкцій №000704-09 від 27.10.2023 року прийняте відповідно до Порядку застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах та пального», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2003 року №790 (із змінами та доповненнями) та Закону України від 19.12.1995р. №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального».

В судовому засіданні представник апелянта апеляційну скаргу підтримав, просив таку задовольнити. Позивач повноважного представника в судове засідання не забезпечив, належним чином повідомлений про розгляд справи.

Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що оскаржуване рішення суду першої інстанції вимогам статті 242 КАС України відповідає.

З матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що за матеріалами Ковельського РУП ГУ НП у Волинській області про адміністративне правопорушення за частиною другою 2 статті 156 КУпАП від 11.06.2023 встановлено факт продажу алкогольних напоїв особі, яка не досягла 18-річного віку, продавцем ОСОБА_2 , яка працювала згідно укладеного з ФОП ОСОБА_1 трудового договору, що є порушенням вимог статті 15-3 Закону №481/95-ВР, про що складено відповідний протокол про адміністративне правопорушення від 16.06.2023 №758566 (а.с85-99).

Постановою адміністративної комісії при виконавчому комітеті Ковельської міської ради від 09.08.2023 №58 провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_2 за частиною другою статті 156 КУпАП закрито у зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення (а.с.81-84).

ГУ ДПС у Волинській області на підставі матеріалів Ковельського РУП ГУ НП у Волинській області про адміністративне правопорушення за частиною другою статті 156 КУпАП прийнято рішення від 27.10.2023 №000704-09 про застосування до ФОП ОСОБА_1 фінансових санкцій у вигляді штрафу в розмірі 6800,00 грн за продаж алкогольних напоїв особі, яка не досягла 18 років (а.с.18).

Вважаючи вказане податкове повідомлення-рішення протиправним, таким, що підлягає скасуванню, ФОП ОСОБА_1 звернулася з позовом до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції враховує такі підстави.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Так, основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України визначає Закон №481/95-ВР (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно вимог статті 15 Закону №481/95-ВР, роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами, або рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.

Як це визначено статтею 15-3 Закону №481/95-ВР, забороняється продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових, тютюнових виробів, електронних сигарет, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння: особам, які не досягли 18 років.

Якщо у продавця пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових, тютюнових виробів, електронних сигарет, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння виникли сумніви щодо досягнення 18-річного віку покупцем, який купує пиво (крім безалкогольного), алкогольні, слабоалкогольні напої, вина столові, тютюнові вироби, електронні сигарети, рідини, що використовуються в електронних сигаретах, та пристрої для споживання тютюнових виробів без їх згоряння, продавець зобов`язаний звернутися до такого покупця з вимогою пред`явити паспорт громадянина України або інший документ, що підтверджує його вік.

У разі відмови покупця надати такий документ забороняється продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових, тютюнових виробів, електронних сигарет, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння такій особі.

Згідно з частиною першою статті 16 Закону №481/95-ВР контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України.

За приписами частини другої статті 17 Закону №481/95-ВР до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: порушення вимог статті 15-3 цього Закону - 6800 гривень.

Як установлено частиною п`ятою статті 17 Закону №481/95-ВР, рішення про стягнення штрафів, передбачених частиною другою цієї статті, приймаються податковими органами та/або органом, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями і тютюновими виробами, та пальним, зберігання пального, та іншими органами виконавчої влади у межах їх компетенції, визначеної законами України.

Аналіз наведених норм, як це правильно констатував суд першої інстанції, свідчить про імперативне запровадження заборони на продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів особам, які не досягли 18 років. Водночас, незважаючи на те, що Закон №481/95-ВР прямо не зобов`язує перевіряти вік кожної особи, яка купує алкогольні напої або тютюнові вироби, наявність у статті 15-3 цього Закону категоричної заборони їх продажу неповнолітній особі зумовлює дотримання належного рівня обачності суб`єктів господарювання, який би унеможливлював порушення вказаної заборони.

Так, продавець при реалізації зазначених товарів зобов`язаний вжити передбачені законодавством заходи, спрямовані на недопущення продажу таких виробів особам, які не досягли 18 років. А відтак, на виконання вимог закону продавцеві надано право звернутися до фізичної особи з вимогою пред`явити документи про вік, та в разі відсутності таких документів або у разі виявлення факту недосягнення встановленого законом віку - відмовити у продажу товару, визначеного статтею 15 Закону №481/95-ВР.

Водночас, відсутність у продавця сумніву щодо віку покупця та продаж у зв`язку із цим товару, визначеного статтею 15 Закону №481/95-ВР неповнолітній особі, не матиме наслідком звільнення суб`єкта господарювання від притягнення до відповідальності: застосування фінансових санкцій податковим органом до суб`єкта господарювання, яка передбачена статтею 17 Закону №481/95-ВР, а продавця суб`єкта господарювання звільнення від відповідальності за порушення, передбаченого статтею 156 КУпАП.

Так, механізм застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону №481/95-ВР, визначає Порядок застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2003 №790 (далі Порядок №790), згідно з пунктом 5 якого підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є, зокрема, матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального.

Пунктом 6 Порядку №790 передбачено, що рішення про застосування фінансових санкцій, передбачених пунктом 2 цього Порядку, приймаються керівником, а у разі його відсутності - заступником керівника органу, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями і тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним (ДПС та її територіальні органи), чи керівником (його заступником) органів МВС, МОЗ, Держстату, Держпродспоживслужби відповідно до їх компетенції, визначеної законодавством.

Відповідно до пункту 7 Порядку №790 органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування у разі виявлення порушень у сфері виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального зобов`язані повідомити про ці порушення орган, який видав ліцензію на провадження зазначеного виду діяльності.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ФОП ОСОБА_3 видано ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями терміном дії з 29.05.2023 по 29.05.2024 (а.с.98-99).

Підставою для встановлення Управлінням порушення позивачем пункту 2 частини першої статті 15-3 Закону №481/95-ВР, стали матеріали про адміністративне правопорушення Ковельського РУП ГУНП у Волинській області за частиною другою статті 156 КУпАП, а саме: протокол про адміністративне правопорушення від 16.06.2023 ВАВ №758566, що складений на ОСОБА_2 , продавця магазину-кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 , разом з поясненнями, які скеровані до ГУ ДПС у Волинській області відповідно до листа від 18.09.2023 (а.с.79-100).

Так, відповідно до рапорта інспектора сектору ювенальної превенції відділу превенції Ковельського РУП ГУНП у Волинській області лейтенанта поліції Стичук А. 11.06.2023 нею спільно з ДОП ВП Ковельського РУП ст. лейтенантом поліції ОСОБА_4 під час патрулювання мікрорайону «Сільмаш» близько 20:00 год на території котельні по вулиці Заводській м. Ковеля виявлено двох неповнолітніх осіб, які вживали алкогольний напій «Рево», з масовою часткою спирту 8,5%об., ємкістю 0,5 літра кожна. Вказаними особами виявилися ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно пояснень ОСОБА_5 , відібраних працівниками поліції 12.06.2023, остання вказала, що вона 11.06.2023 близько 19:30 чекала свою подругу ОСОБА_7 поблизу котелень по вул. Заводській. Здзвонившись з Яною, вона їй повідомила, що пішла в магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 » по АДРЕСА_1 та купила їм 2 пляшки слабоалкогольного напою «Рево» ємкістю 500 мл та місткістю спирту 8,5 %об. Близько 19:45 ОСОБА_8 повернулась і вони розпочали розпивати дані напої по АДРЕСА_2 . Близько 20:00 до них під`їхали поліцейські Ковельського РУП (а.с.93).

Згідно пояснень ОСОБА_6 , відібраних працівниками поліції 12.06.2023, остання зазначила, що 11.06.2023 близько 19:30 зайшла до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на АДРЕСА_1 , де купила дві пляшки алкогольного напою «Рево» ємкістю 0,5 л з масовою часткою спирту 8,5 %об, за які заплатила 110 грн. Після купівлі алкоголю продавець жінка, яка була за прилавком, фіскального чеку їй не надала. На вік продавцеві 45-48 років, волосся світле пофарбоване, зібране. Остання запитала, скільки їй років, на що ОСОБА_9 відповіла, що 18, однак на підтвердження свого віку документів продавець не попросила. З вказаним алкоголем вона пішла до котельні по АДРЕСА_2 . Там на неї чекала подруга ОСОБА_10 , якій вона розповіла, де купувала алкоголь, та пригостила ним подругу (а.с.91).

У поясненнях ОСОБА_2 від 16.06.2023 зазначено, що вона 11.06.2023 протягом усього робочого дня перебувала у магазині і здійснювала торгівлю у тому числі близько 19:30 години. У цей час у магазині було чимало покупців за алкогольними напоями, однак зауважила, що будь-яких алкогольних товарів для неповнолітніх не продавала. У свою чергу ФОП ОСОБА_1 у наданих поясненнях повідомила, що 11.06.2023 не працювала, чи мало місце правопорушення їй не невідомо. Також зауважила, що їй відомо про необхідність перевіряти документи у осіб, які юно виглядають та мають намір придбати алкогольні, слабоалкогольні напої та тютюнові вироби (а.с.90, 92).

З протоколу, який складений 16.06.2023 інспектором СЮП ВП Ковельського РУП Ковельського РУП ГУНП у Волинській області відносно гр. ОСОБА_11 убачається, що 11.06.2023 близько 19:30 в магазині-кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що за адресою: АДРЕСА_1 , продавець магазину-кафе гр. ОСОБА_2 продала неповнолітній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 2 пляшки слабоалкогольного напою «Рево», ємкістю по 0,5 л кожна з масовою часткою спирту 8,5 % об., чим своїми діями гр. ОСОБА_2 порушила правила торгівлі алкогольними та слабоалкогольними напоями та вимоги пункту 2 частини першої статті 15-3 Закону №481/95-ВР та вчинила правопорушення, передбачене частиною другою статті 156 Порушення правил торгівлі пивом, алкогольними, слабоалкогольними напоями і тютюновими виробами (а.с.85).

Постановою адміністративної комісії при виконавчому комітеті Ковельської міської ради №58 від 09.08.2023 закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 у зв`язку із відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення (а.с.81-84).

Водночас, як це встановлено судом першої інстанції, приймаючи спірне рішення відносно ФОП ОСОБА_3 , відповідач виходив з того, що матеріалами про адміністративне правопорушення підтверджується факт продажу в магазині-кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що за адресою: АДРЕСА_1 , 11.06.2023 алкогольних напоїв неповнолітній особі.

В обґрунтування зазначеного факту продажу 11.06.2023 слабоалкогольного напою «Рево» у кількості дві банки за ціною 55,00 грн за банку, загальною вартістю 110,00 грн, у магазині - кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 Управління долучило інформацію з бази даних почекової інформації АІС «Податковий блок/Аналітична система/Моніторинґовий центр/чеки РРО» згідно якої, 11.06.2023 о 19:51 год. у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 здійснено реалізацію слабоалкогольного напою «Рево», ємкістю 0,5 л з масовою часткою спирту 8,5 % об., в кількості 2 шт., за ціною 55 грн за 1 шт., всього на суму 110 грн (а.с.104).

Судом першої інстанції при розгляді справи було допитано як свідка продавця магазину - кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_2 , яка показала, що 16.06.2023 її викликали до поліції, де на неї склали протокол про адміністративне правопорушення за фактом продажу 11.06.2023 алкогольних напоїв неповнолітній особі. Зазначила, що продаж неповнолітнім особам алкогольних напоїв не здійснювала, завжди перевіряла документи у осіб, щодо яких виникали сумніви стосовно їх віку, ОСОБА_12 вона не бачила та її не знає. Ствердила, що не продавала 11.06.2023 о 19:51 дві пляшки «Рево» неповнолітній особі.

Також судом першої інстанції була допитана в судовому засіданні як свідок ОСОБА_5 , яка підтвердила свої пояснення, надані 12.06.2023 про те, що 11.06.2023 вона разом з подругою ОСОБА_13 розпивали слабоалкогольні напої «Рево» біля котелень по вул. Заводській в м. Ковелі, при цьому подруга їй повідомила, що придбала вказані напої в магазині «Маячок». Водночас, свідок ОСОБА_6 в судове засідання для дачі показань не з`явилась.

Разом з тим, як це правильно зазначив суд першої інстанції, показання свідка ОСОБА_5 не можуть бути допустимим доказом у даній справі з огляду на те, що відповідно до вимог частини третьої статті 91 КАС України, якщо показання свідка ґрунтуються на повідомленнях інших осіб, то ці особи повинні бути також допитані. За відсутності можливості допитати особу, яка надала первинне повідомлення, показання з чужих слів не може бути допустимим доказом факту чи обставин, на доведення яких вони надані, якщо показання не підтверджується іншими доказами, визнаними допустимими згідно з правилами цього Кодексу.

Отже, показання свідка ОСОБА_5 , як правильно вказав суд першої інстанції, повинні бути підтверджені також показаннями ОСОБА_6 , яка повідомила їй про обставини придбання алкогольних напоїв, водночас, суд апеляційної інстанції вважає слушними висновки про те, що докази, які б підтверджували факт продажу алкогольних напоїв неповнолітній особі, окрім показань неповнолітньої матеріали справи не містять.

Інших належних і допустимих доказів, які б підтверджували показання свідка ОСОБА_5 в матеріалах справи не має.

Водночас, щодо покликань відповідача на почекову інформацію СОД РРО з баз даних АІС, що зареєстрований за належним позивачу магазином 11.06.2023, як на підставу обґрунтованості прийнятого рішення, то суд апеляційної інстанції зазначає, що згідно таких чеків о 19:50 год. було реалізовано дві банки слабоалкогольного напою «Рево», проте така реалізація в часі не співпадає з часом, вказаним у поясненнях ОСОБА_6 , показаннях свідка ОСОБА_5 які водночас вказали про придбання напою «Рево» в магазині позивача о 19:30 год., а також не може бути беззаперечним доказом такого придбання неповнолітньою. Інших доказів як то фото чи відео фіксації купівлі напою «Рево» в магазині позивача 11.06.2023, відповідач суду не надав.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що факт вчинення порушення, за яке до позивача було застосовано штрафні санкції, не підтверджується належними та допустимими доказами.

Згідно з вимогами частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Аналіз норм чинного законодавства та встановлених обставин у справі з врахуванням наданих сторонами доказів дає суду апеляційної інстанції можливість дійти висновку, що відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів суду правомірності рішення від 27.10.2023 №000704-09 про застосування фінансових санкцій в розмірі 6800,00 грн, а тому висновки суду першої інстанції про визнання такого протиправним та скасування є обгрунтованими.

Згідно з частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

З огляду на викладене, враховуючи положення статті 316 КАС України прецедентну практику ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції приходить переконання, що судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні викладено мотиви задоволення позовних вимог, на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи, правильно застосовано норми матеріального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Керуючись статтями 229, 241, 243, 308, 310, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 05 червня 2025 року у справі №140/999/24 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т. І. Шинкар
судді О. І. Довга
І. І. Запотічний
Повне судове рішення складено 05.09.25