Справа № 466/6159/25
Суддя: Зима І. Є.
Дата ухвалення: 2025-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 466/6159/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2025 року Шевченківський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді Зими І.Є.

секретаря судового засідання Васинчик М.О.

з участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача Сьоми І.Б.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження, у відкритому судовому засіданні, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення ,-

в с т а н о в и в :

27 червня 2025 року, позивач звернувся до суду з заявою, в якій просить скасувати постанову про адміністративне правопорушення про притягнення його до відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП №883 від 24.06.2025 року, провадження у вказаній справі закрити та стягнути з відповідача сплачений судовий збір.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що постановою ІНФОРМАЦІЯ_2 № 883 від 24.06.2025 року його було визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу, у розмірі 17000грн. Вважає таку постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки свої данні він оновив вчасно, згідно закону. Зокрема він з використанням електронного сервісу ІНФОРМАЦІЯ_3 записався до електронної черги та прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 27.05.2025 року, з метою продовження відстрочки відповідно до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року №560 з підстав визначених п. 10 ч. 1 ст. 23 ЗУ "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію". Вищевказані обставини підтверджуються наявністю запису про відстрочку до 05.08.2025 у застосунку «Резерв+». Окремо вказує на той факт, що з метою дотримання вимог Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» позивач 26.02.2024 року уточнив свої облікові дані у ІНФОРМАЦІЯ_2 та з того часу його облікові данні є незмінними. Окрім цього зазначає, що повістка про виклик до ТЦК та СП надіслана з порушенням строків надсилання такої, а повістку він взагалі не отримував, а сам прийшов до ТЦК та СП, для поновлення відстрочки від мобілізації з підстав визначених п.10 ч.1 ст.23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Зазначає, що його дані оновлені вчасно, так як в застосунку «Резерв+» вказано, що він має відстрочку до 05.08.2025 року. У зв`язку з чим позивач звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом.

Ухвалою суду від 01.07.2025 року справу призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 просив задовольнити позовні вимоги, покликаючись на аргументи аналогічні викладеним в позовні. Пояснив, що згідно п.10 ч.1 ст.23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», у нього наявна відстрочка від мобілізації. Зазначає, що завжди приносить документи на продовження відстрочки, але буває, що не вчасно та з запізненням, проте усі його дані наявні та уточнені знаходяться в ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Представник відповідача , Сьома І.Б., в судовому засіданні просив суд відмовити в задоволенні позовної заяви. Зазначив, що позивачу ОСОБА_1 на зареєстровану адресу проживання ( АДРЕСА_1 ) скеровано повістку № 3591989, трекінг відправлення Укрпошти - №257, з повідомленням про явку до ТЦК та СП для уточнення військово-облікових даних, зокрема даних про наявність підстав для надання відстрочки. Проте, у вказаний день та час, позивач не з`явився. ОСОБА_1 прийшов до ТЦК та СП 17.06.2025 року, з метою уточнення даних для надання відстрочки. Того ж дня, ОСОБА_1 було повідомлено про те, що він не з`явився на виклик до ІНФОРМАЦІЯ_4 , і за вказане передбачено адміністративне покарання у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн. Проте своєї вини не ОСОБА_1 не визнав. 24.06.2025 року, начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 , майором ОСОБА_2 винесено постанову по справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, якою накладено на позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу 17 000 грн. 26.06.2025 року, ОСОБА_1 оплатив вказаний штраф за відповідними реквізитами, про що вказує квитанція №9382-9394-5056-1898, тобто даний факт підтверджує визнання своєї вини ОСОБА_1 . Окрім того, представник відповідача зазначив, що це вже не вперше позивач з запізненням подає документи, які надають право на відстрочку. Відтак, просить суд відмовити в задоволенні адміністративного позову.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази у справі, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно зіст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до частини першої статті 2КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно ч. 1ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно зі статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст.280КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом встановлено, що постановою № 883 від 24.06.2025 року ОСОБА_1 було визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000грн., оскільки він не з`явився за викликом до відповідного ІНФОРМАЦІЯ_1 у строк, зазначений у повістці та не повідомив про причини неявки.

Зі оскаржуваної постанови, вбачається, що ОСОБА_1 25.05.2025 за адресою АДРЕСА_1 була направлена повістка рекомендованим листом з описом вкладення через Укрпошту, з явкою на прибуття в ІНФОРМАЦІЯ_5 на 09:00 год. , 04.06.2025, з метою уточнення військово-облікових даних. Проте у визначений час позивач не з`явився, причин, які б були поважними, не повідомив, чим порушив вимоги ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, в особливий період, тобто адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

На підставі чого зроблено висновок про те, що позивач своїми діями вчинив порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, в особливий період, тобто адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та постановлено накласти на позивача штрафу у сумі 17 000 (сімнадцять тисяч) грн.

Однак, як стверджує ОСОБА_1 , він не знав про існування повістки, оскільки таку не отримував, жодних повідомлень від Укрпошти йому не надходило, він навіть ходив до дільничної поштарки, яка розносить вказані повістки, щоб повідомляла його про наявність таких повісток з ТЦК та СП, проте жодної повістки йому не надходило.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб`єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Порядок розгляду справ про адміністративне правопорушення регламентований главою 22 КУпАП.

Відповідно до ст.235 КУпАП, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210,210-1,211(крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що розгляд справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210 КУпАП, належить до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки. Керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про адміністративні правопорушення та накладають адміністративні стягнення від імені цих органів.

Відповідно дост.283КУпАП, постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи),який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа(прізвище, ім`я та по батькові (за наявності),дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених підчас розгляду справи; зазначення нормативного акту, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

У своїй позовній заяві позивач зазначає, що стаття КУпАП, на яку наведено посилання у постанові не може бути застосована, оскільки в нього і так наявна відстрочка від мобілізації, він просто невчасно приніс документ на її поновлення.

Відповідно до вимог ч.3ст.210 КУпАП настає відповідальність за вчинення дій передбачених частиною першою цієї статті (порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію) в особливий період, а ч.3 ст.210 КУпАП передбачено відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті (порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку) в особливий період.

Згідно з п. 10 ч. 1 ст.23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»: не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, які є опікунами особи, визнаної судом недієздатною.

Відповідно Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію Кабінет Міністрів України затвердив Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

З п. 58 зазначеного Порядку слідує, що за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу заяву за формою, визначеною у додатку 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5. Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації.

Суд наголошує, що вказані документи потрібно вчасно подавати до ТЦК та СП, оскільки відстрочка від призову надається на певний період, з метою уникнення існування обставин, які надають право на відстрочку від мобілізації.

Відповідно до ч.1 ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

За правилами ч.5 ст.160 КАС України, право оскаржити рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень мають особи, права, свободи та інтереси яких відповідні рішення, дії чи бездіяльність порушують.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об`єктивне встановлення обставин справи, вирішення її у точній відповідності до закону.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана, по-перше, встановити склад правопорушення, яким, відповідно до статті 9 КУпАП, є протиправна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).

Згідно ст.251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Окрім цього, суд звертає увагу на те, що позивач зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 . Факт скерування ОСОБА_1 за адресою реєстрації, повістки з вимогою з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_1 для уточнення облікових даних, стверджується наявними в матеріалах справи трекінгом поштових відправлень «Укрпошта». Зокрема, представником відповідача в судовому засіданні надано суду для ознайомлення, копію конверту з повісткою, на якому присутня відмітка Укрпошти про те, що вказана повістка не отримана ОСОБА_1 «адресат відсутній за вказаною адресою».

Відповідно до пункту 41 Постанови Кабінету Міністрів України №560 Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є: 1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки; 2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку: - день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора; - день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних; - день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Отже, з аналізу наведених вище норм вбачається, що у випадку направлення повістки засобами поштового зв`язку належним підтвердженням оповіщення військовозобов`язаного про виклик до ТЦК та СП є документи від поштового оператора про особисте отримання поштового відправлення, відмітка у поштовому повідомленні про відмову від його отримання або відмітка у поштовому повідомленні про відсутність особи за адресою.

Зі змісту оскаржуваної постанови слідує, що позивачем ОСОБА_1 допущено порушення вимог законодавства України про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.3 ст.210 КУпАП, і накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Приписами ст.129 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, задекларовано, що основними засадами судочинства, серед іншого, є змагальність та забезпечення доведеності вини.

Відповідно до ч.1 ст.9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України є частиною національного законодавства України.

Враховуючи вищевказані вимоги та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п.1 ст.32 Конвенції) неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (п.45 Рішення ЄСПЛ у справі "Бочаров проти України" від 17.06.2011; п.75 Рішення ЄСПЛ у справі "Огороднік проти України" від 05.05.2015; п.52 Рішення ЄСПЛ у справі "Єрохін проти України" від 15.02.2013).

В судовому засіданні встановлено, що під час винесення постанови відносно ОСОБА_1 начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 майором ОСОБА_2 , були дотримані норми чинного законодавства, які гарантують особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, право на об`єктивний та справедливий розгляд справи.

Окрім цього, судом встановлено, що позивач після отримання постанови №883 від 24.06.2025 року, з накладенням штрафу у розмірі 17 000 грн., свою вину у вчиненому визнав. Зі змісту долученої до матеріалів справи копії платіжного доручення від 26.06.2025 року вбачається, що позивач добровільно сплатив штраф у розмірі 17 000 грн., своїми діями він погодився з накладеним стягненням.

Суд наголошує, що Відповідно до статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», громадяни, яким надано відстрочку від призову, зобов`язані самостійно стежити за строком її дії та вчасно подавати документи для її поновлення. Невиконання цього обов`язку може призвести до втрати права на відстрочку та виникнення правових наслідків, передбачених законодавством.

На підставі викладеного, беручи до уваги встановлені під час судового розгляду справи обставини та докази, суд приходить до висновку, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення та винесенні оскаржуваної постанови було дотримано вимоги КУпАП.

Згідно ч.3 ст.90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

В судовому засіданні встановлено, що позиція позивача щодо незаконності та необґрунтованості винесеної постанови нічим не доведена, ІНФОРМАЦІЯ_1 майором ОСОБА_2 , при винесенні рішення про притягнення до адміністративної відповідальності позивача дотримані положення КУпАП, а тому суд вважає, що постанова про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу винесена правомірно, а тому її слід залишити без змін, а позовну заяву без задоволення.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 7, 8, 9,72-78,241-246, 250 ,286,293 КАС України , суд, -

п о с т а н о в и в :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови №883 від 24.06.2025 року по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210-1 КУпАП та накладення штрафу в розмірі 17 000 грн. відмовити.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом десяти днів з моменту виготовлення повторного його тексту, безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення виготовлено 05 вересня 2025 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_6 , Код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ; АДРЕСА_2 .

Суддя І. Є. Зима