Справа № 334/6899/25
Суддя: Телегуз С. М.
Дата ухвалення: 2025-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 04.09.2025
Справа № 334/6899/25
Провадження № 2-а/334/113/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2025 року м. Запоріжжя

Дніпровський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючої: судді Телегуз С.М., за участю секретаря Каряченко А.О., розглянувши у судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, поліцейського 1 взводу 2 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області капрала поліції Єременко Валерія Ігоровича про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

ВСТАНОВИВ:

25.08.2025 року до суду через систему «Електронний суд» звернувся представник: адвокат Макаренко В.М. в інтересах ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції, поліцейського 1 взводу 2 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області капрала поліції Єременко В.І. про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

В позові посилалися на те, що 15.08.2025 поліцейським УПП в Запорізькій області Єременко В.І. відносно ОСОБА_1 винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі ЕНА № 5490182, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу за вчинення правопорушення ч.1 ст.122 КУпАП, згідно якої 15.08.2025 о 16:30 в м. Запоріжжя по шосе Прибережна магістраль / Козача 1, водій рухався зі швидкістю 80 км/год у населеному пункті, де дозволяється рухатись зі швидкістю не більше 50 км/год, чим перевищив максимальне обмеження швидкості на 23 км/год Швидкість руху вимірювалась лазерним вимірювачем швидкості TRUcam LTI 20/20 008457, чим порушив п.12.4 ПДР.

Так, 15.08.2025 ОСОБА_1 дійсно рухався в м. Запоріжжя по шосе Прибережна магістраль, але не допускав перевищення швидкісного режиму, та був зупинений працівниками поліції, які повідомили, що ними було зафіксовано факт перевищення встановленої швидкості руху більше як на 20 км/год за допомогою приладу TRUCAM, який вони тримали в руках, а не закріпили на штативі, як передбачено ст.40 Закону України «Про національну поліцію».

При розгляді справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 надав працівнику поліції свої пояснення і зауваження про те, що у зв`язку з використанням приладу TRUCAM у не передбачений Законом спосіб можливі невірні заміри швидкості. Також при ознайомленні з відеозаписом встановлено, що зйомка приладом TRUCAM здійснювалась з рук, під час вимірювання помітне суттєве тремтіння і різке зміщення приладу. Також вимірювання здійснювалось за перешкодами, а саме іншими автомобілями, що знаходились поміж автомобілем і приладом. Ці зауваження були повідомлені поліцейському, але не були враховані. Також поліцейським було оголошено про початок розгляду справи і одразу надано постанову, і проігноровано заяву ОСОБА_1 про необхідність залучення захисника, чим позбавлено можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги.

Такими діями інспектор порушив права особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності, тому порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Позивачем було зафіксовано і повідомлено поліцейським, що вони здійснювали заміри швидкості автомобіля використовуючи TruCAM з руки. Очевидно, що рухи руками і переміщення приладу в просторі під час зйомки може дати більшу похибку, ніж передбачено свідоцтвом про повірку, що ставить під сумнів зафіксовану швидкість руху автомобіля, яким керував позивач. Також, контроль швидкості руху транспортних засобів здійснюється лише в місцях, які облаштовані відповідним знаком про здійснення відеофіксації (дорожній знак «5.70»), що обумовлено ч.2 ст.40 Закону «Про національну поліцію», згідно якої інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку фіксацію повинна бути розміщена на видному місці.

Прохали скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, ЕНА № 5490182 від 15.08.2025 року, винесену поліцейським 1 взводу 2 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області капрал поліції Єременко В.І., відносно ОСОБА_1 , і закрити справу про адміністративне правопорушення.

26.08.2025 року ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження на 04.09.2025 року.

27.08.2025 року до суду звернувся представник відповідача Департаменту патрульної поліції Малій О.М. з відзивом на позов, в якому посилалися на те, що під час несення служби інспектором УПП в Запорізькій області ДПП було виявлено порушення ПДР України, а саме: водій транспортного засобу «Mazda 6», НОМЕР_1 , ОСОБА_1 рухався зі швидкістю 80 км/год, при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 30 км/год, чим порушив п.12.4 ПДР України. В наступному, в ході розгляду справи, було роз`яснено та дотримано права особи, що притягається до адміністративної відповідальності, згідно ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП. Позивачем будь-яких клопотань не заявлялось, що підтверджується відеозаписом.

Щодо тверджень правомірності використання лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів LTI 20/20 TruCAM II зазначили: згідно свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/32613 від 20.11.2024 року (чинне до 20.11.2025 року) лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam II LTI 20/20 №TC008457 відповідає вимогам технічної документації на вимірювач. Діапазон вимірювань швидкості від 2 км/год до 320 км/год. Максимально допустима похибка при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимах +- 2 км/год в діапазоні від 2 км/год до 200 км/год; +- 1% в діапазоні від 201 км/год до 320 км/год. Можливість використання приладу TruCam II LTI 20/20 у ручному режимі прямо передбачена свідоцтвом про повірку приладу, сертифікатом, інструкцією з експлуатації, а також самою конструкцією приладу (наявність ручки для тримання).

Згідно відповіді ДП «УКРМЕТРТЕСТСТАНДАРТ» №28-10/139 від 21.12.2020 року вимірювач швидкості «TruCam II LTI 20/20» відповідає вимогам нормативно-правових актів (технічних регламентів), їх дозволяється вводити в обіг/експлуатацію (відповідність вимогам технічних регламентів підтверджується Експертними висновками Адміністрації ДЕРЖСПЕЦЗВ`ЯЗКУ № 04/05/02-3560, 04/05/02-3561, 04/05/02-3562 від 24.12.2020 року).

Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність» не передбачено повторного проходження даної процедури сертифікації для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію. Більше того, такої процедури як «сертифікація» взагалі не міститься в нормах закону. Можливість використання виробу «ТruСАМ» також підтверджується наявністю виданого Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку від 24.12.2020 року № 04/05/02/-3560, який підтверджує правильність реалізації криптографічного алгоритму шифрування AES відповідно ДСТУ ISO/ІЕS 18033-3:2015 та забезпечення конфіденційності, цілісності та автентичності зареєстрованих даних.

Згідно відповіді ДП «УКРМЕТРТЕСТСТАНДАРТ» від 01.10.2019 року №16289/41/35/02-19 прилад «ТruCam» відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань.

Положеннями Закону не передбачено обмеження поліції використовувати фототехніку і відеотехніку виключно в межах дії будь-яких дорожніх знаків. Дорожній знак 5.76 ПДР України «Фото-відеофіксування порушень Правил дорожнього руху» лише інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями ПДР за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів. Він відноситься до категорії інформаційно-вказівних знаків. В той же час, Закон не зобов`язує встановлювати такі знаки перед ділянкою, на якій використовуються засоби фото- відеофіксації порушень дорожнього руху. Окрім цього прилад вимірює швидкість за допомогою лазера, що дозволяє уникнути неточностей, робоча дистанція пристроїв контролю швидкості сягає 1,2 км. Лазерний вимірювач швидкості оснащений режимом відеофіксації.

Прохали зобов`язати позивача надати докази на ті обставини, на які він посилається в позові, в задоволенні позову відмовити, проводити розгляд справи без участі представника.

04.09.2025 року позивач та його представник: адвокат Макаренко В.М. в судове засідання не з`явилися, 04.09.2025 року представник надав заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримав.

04.09.2025 року відповідачі Департамент патрульної поліції та поліцейський 1 взводу 2 роти 4 батальйону УПП в Запорізькій області капрал поліції Єременко В.І. в судове засідання не з`явилися, 27.08.2025 року Департамент патрульної поліції подав відзив на позов.

Тому суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання за відсутності учасників процесу.

У відповідності до вимог ч.4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно ч.1 п.1 ст.20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Статтею 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Так, ст.9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу адміністративного правопорушення.

Відповідно ч.1 ст.122 КУпАП за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину - передбачено накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно п.12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Судом встановлено, що 15.08.2025 року поліцейським 1 взводу 2 роти 4 батальйону УПП в Запорізькій області капралом поліції Єременко В.І. відносно ОСОБА_1 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №5490182, згідно якої 15.08.2025 року о 16:30 в м. Запоріжжя шосе Прибережна автомагістраль / Козача 1, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Mazda 6», НОМЕР_1 , перевищив встановлені обмеження швидкості руху в населеному пункті (50 км/год) більш ніж на 20 км/год, а саме рухався зі швидкістю 80 км/год, Заміри швидкості проводились лазерним вимірювачем швидкості руху «TruCam LTI 20/20 №TC008457», чим порушив п.12.4 ПДР України. ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності ч.1 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Позивач свою вину у вчиненому правопорушенні не визнає, вважає, що для притягнення його до відповідальності були відсутні будь-які правові підстави, оскільки відсутні докази на підтвердження його вини у вчиненні правопорушення.

Судом досліджено роздруківку фото з приладу «TruCam LTI 20/20 №TC008457», яку додано представником відповідача до відзиву на позов, з якої вбачається, що обставини, викладені у постанові, дійсно відбувались 15.08.2025 року о 16:29:58 в м. Запоріжжя Прибережна автомагістраль, також зафіксовано транспортний засіб «Mazda 6», НОМЕР_1 , та його швидкість 80 км/год, дистанція вимірювання 160 м.

Також, судом досліджено роздруківки фото, які додано представником відповідача до відзиву на позов, згідно яких вбачається наявність дорожнього знаку 5.76 ПДР України на ділянці дороги, де вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

Згідно свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/32613 від 20.11.2024 року, яке чинне до 20.11.2025 року, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів «TruCam LTI 20/20 №TC008457», на який було зафіксовано вказане правопорушення, відповідає вимогам технічної документації на вимірювач, діапазон вимірювань швидкості: від 2 км/год до 320 км/год, максимально допустима похибка при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимах: +- 2 км/год в діапазоні від 2 км/год до 200 км/год; +- 1% в діапазоні від 201 км/год до 320 км/год.

Посилання позивача в позові на те, що дії інспектора поліції були незаконними, оскільки вимірювання швидкості руху було здійснено приладом із функцією фото- та відео фіксації «TruCam», який знаходився в руках працівника поліції, а не був встановлений стаціонарно, що суперечить ст.40 Закону України «Про Національну поліцію», спростовуються інформацією ДП «Укрметртестстандарт», відповідно якої лазерний вимірювач «ТruCam» відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань, крім основного, ручного режиму, вимірювач «ТruCam» також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху транспортного засобу в автоматичному режимі.

Також, згідно ч.2 ст.8 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» експлуатація засобів вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології (далі - законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки), здійснюється з дотриманням правил застосування таких засобів, встановлених у нормативно-правових актах, і вимог щодо їх експлуатації, встановлених в експлуатаційних документах на такі засоби.

Враховуючи вказане положення, суд зазначає, що порядок експлуатації технічних приладів, зокрема, порядок здійснення відповідних вимірювань такими приладами, встановлюється саме експлуатаційними документами таких приладів.

Такі висновки суду узгоджуються з правовими позиціями, викладеними у Постановах П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30.09.2020 року по справі №522/4183/20, Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.07.2020 року по справі №753/104/20; Першого апеляційного адміністративного суду від 18.03.2020 року по справі №219/14834/19; Третього апеляційного адміністративного суду від 15.01.2020 року по справі №404/4550/19; Першого апеляційного адміністративного суду від 11.12.2019 року по справі №425/3444/19; Першого апеляційного адміністративного суду від 17.04.2019 року по справі №9243/1340/19.

Згідно ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно ч.1,2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно правового висновку Верховного Суду України, викладеного у Постанові від 11.10.2016 року у справі №816/4340/14, визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі й обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства у справах про протиправність рішень суб`єкта владних повноважень є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» від 17.06.2011 року - суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумцій щодо фактів.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини в справі «OHalloran and Francis v. the United Kingdom» будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

Відповідно ч.1,2 ст.286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі. Позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови).

Відповідно ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

На підставі викладеного, беручи до уваги встановлені під час судового розгляду справи обставини, та досліджені докази, суд приходить висновку, що відповідачем при розгляді справи про адміністративне правопорушення та винесенні оскаржуваної постанови було дотримано вимоги КУпАП в повній мірі, останній діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, застосування поліцейським лазерного вимірювача швидкості «TruCam LTI 20/20 №TC008457» не суперечить правилам експлуатації даного приладу, а його показники є належним доказом у справі, тому постанова про притягнення до адміністративної відповідальності була винесена згідно норм законодавства, а стягнення у виді штрафу в сумі 340 грн. накладено в межах санкції ч.1 ст.122 КУпАП.

Також, щодо належності відповідача поліцейського 1 взводу 2 роти 4 батальйону УПП в Запорізькій області капрала поліції Єременко В.І. суд зазначає наступне.

Стаття 217 КУпАП передбачає, що посадові особи, уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, можуть накладати адміністративні стягнення, передбачені цим Кодексом, у межах наданих їм повноважень і лише під час виконання службових обов`язків. Перелік посадових осіб, які від імені органів, згаданих у п.2,5 ст.213 цього Кодексу, розглядають справи про адміністративні правопорушення, встановлюється законами України.

Відповідно ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, зокрема, справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення правил дорожнього руху, зокрема, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Отже, працівники органів і підрозділів Національної поліції (поліцейські) при розгляді справи про адміністративне правопорушення діють від імені органів Національної поліції.

У порушення даних вимог, в адміністративному позові позивач зазначив в якості відповідача поліцейського 1 взводу 2 роти 4 батальйону УПП в Запорізькій області капрала поліції Єременко В.І., який не є юридичною особою та належним відповідачем.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 26.12.2019 року по справі № 724/716/16-а: у справах про оскарження постанов про адміністративне правопорушення належним відповідачем у таких справах є саме орган, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Належним відповідачем, як суб`єктом владних повноважень у адміністративній справі щодо оскарження рішень (дій чи бездіяльності) у справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення щодо правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, є відповідний орган Національної поліції, в даному випадку Департамент патрульної поліції, який залучений позивачем в якості відповідача.

За таких обставин суд за наслідками розгляду справи з приводу рішення суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності прийшов до висновку про залишення рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовної заяви без задоволення.

Згідно ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на те, що судом відмовлено у задоволенні позову, то суд залишає судові витрати у виді судового збору в сумі 605,60 грн. за позивачем.

Керуючись ст.ст. 5-9, 20, 77, 139, 229, 241-246, 250, 255, 286 КАС України, ст.ст. 122, 280, 283-284, 287-293 КУпАП, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, поліцейського 1 взводу 2 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області капрала поліції Єременко Валерія Ігоровича про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно ч.4 ст.286 КАС України подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: С.М. Телегуз