Справа № 380/3626/25
Суддя: Андрусів Уляна Богданівна
Дата ухвалення: 2025-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2025 рокусправа № 380/3626/25

' м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Андрусів У. Б., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправними та скасування наказів,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області (далі - відповідач, ГУНП у Львівській області), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області від 14.10.2024 № 671ос «Про особовий склад» та наказ Головного управління національної поліції у Львівській області від 10.10.2024 № 4108;

- визнати протиправними та скасувати накази Головного управління національної поліції у Львівській області від 14.08.2024 № 487 о/с про переміщення; від 17.06.2024 № 61 о/с дск про відрядження; від 08.10.2024 № 140 о/с дск про встановлення терміну відрядження; від 20.08.2024 № 109 о/с дск про відрядження; від 01.10.2024 № 135 о/с дск про встановлення терміну відрядження.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що згідно з ч.1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний, зокрема, неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського (п.1 ч.1 ст.18); професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва (п.2 ч.1 ст.18); поважати і не порушувати прав і свобод людини (п.3 ч.1 ст.18). Відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону України «Про Національну поліцію» підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом. Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони (ч. 1, 2 ст. 13 Дисциплінарного статуту). Підставою для притягнення особи до дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні службової дисципліни та означає недотримання Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів, інших нормативно-правових актів та Присяги. Стверджує, що підставою для накладення дисциплінарного стягнення є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях поліцейського ознак дисциплінарного проступку, зокрема протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни. На переконання позивача, жодних порушень у ході несення служби не допускав, що об`єктивно виключало можливість встановлення будь-яких фактичних даних та доказів про порушення посадових обов`язків та беззаперечно свідчить про відсутність підстав для постановлення оскаржуваних наказів щодо стягнень та дисциплінарної відповідальності. З метою захисту порушеного права звернувся до суду з цим позовом.

Ухвалою судді від 03.03.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою суду від 21.03.2025 продовжено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву на 10 днів з дня вручення цієї ухвали.

31.03.2025 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву із викладом заперечень щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову.

Щодо обставин переміщення ОСОБА_1 на посаду інспектора роти №2 батальйону поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький) ГУНП у Львівській області відповідач вказав таке. Наказом Національної поліції України від 07.06.2024 № 615 «Про затвердження переліку змін у штатах Національної поліції» затверджено перелік змін у штатах Національної поліції, згідно з якими у ГУНП у Львівській області 698 посад скорочено та уведено 698 посад.

Процедура реорганізації відбувається тільки у Полку поліції особливого призначення, у якому скорочуються усі посади, натомість БПОП «КОРД» (стрілецький) ГУНП у Львівській області є новоствореним підрозділом. Повідомив, що для комплектування новоствореного підрозділу ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області виділено 43 поліцейських із розрахунку 10% від загальної списочної чисельності підрозділу, з них 12 поліцейських виявило бажання щодо подальшого проходження служби у вищезазначеному підрозділі. Відповідно до наказу Національної поліції України від 07.06.2024 № 615 «Про затвердження переліку змін у штатах Національної поліції» у секторі кримінальної поліції відділу поліції № 2 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області скорочуються 2 посади дільничного офіцера поліції. Отже, Голова Національної поліції України, видаючи наказ від 07.06.2024 №615 «Про затвердження переліку змін у штатах Національної поліції» у частині скорочення у штатному розписі сектору превенції відділу поліції №1 Львівського районного управління поліції № 2 ГУНП у Львівській області посад дільничного офіцера поліції, діяв у межах та у спосіб, що визначені ст.15 Закону № 580-VIII. Водночас, наказом Національної поліції України від 07.06.2024 № 615 «Про затвердження переліку змін у штатах Національної поліції» створено БПОП «КОРД» (стрілецький) ГУНП у Львівській області зі штатною чисельністю 397 поліцейських, формування якого здійснюється із розрахунку 10% поліцейських, які підлягають мобілізації, територіальних (відокремлених) структурних підрозділів ГУНП у Львівській області. Зазначив, що ОСОБА_1 перебував на посаді оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції № 2 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області. 14.06.2024 лейтенанта поліції ОСОБА_1 попереджено про організаційно-штатні зміни. Наказом ГУНП у Львівській області № 487 о/с від 14.08.2024 відповідно до ч. 4 ст. 68 ст. 68 та пп. 3 п. 2 ч. 1 та ч. 8 ст. 65 Закону України «Про Національну поліцію» у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням реорганізації лейтенанта поліції ОСОБА_1 переміщено на посаду інспектора роти №2 БПОП «КОРД» (стрілецький) ГУНП у Львівській області, звільнивши його з посади оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції № 2 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області. Підставою видачі спірного наказу слугували: доповідна записка від 13.06.2024 начальника Львівського районного управління поліції № 2 ГУНП у Львівській області та подання заступника начальника ГУНП від 14.06.2024 та наказ НПУ від 07.06.2024 № 615. Водночас, ОСОБА_1 ознайомлено з наказом ГУНП у Львівській області № 487 о/с від 14.08.2024 за допомогою месенджера «WhatsApp», до якого прив`язаний номер мобільного телефону НОМЕР_1 . Вказане повідомлення переглянуте позивачем 14.08.2024 року о 17:57 год. Тому відповідач стверджує, що не відповідають дійсності доводи представника позивача про те, що з наказом ГУНП у Львівській області № 487 о/с від 14.08.2024 про переміщення, останній ознайомлений не був. Вважає, що з урахуванням внесених змін до ч. 8 ст. 65 Закону, переміщення поліцейського може здійснюватися, в тому числі, за ініціативою прямих керівників (начальників), керівників інших органів (закладів, установ) поліції, які порушили питання про переміщення. При цьому, поліцейські зобов`язані проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами керівника органу (закладу, установи) поліції, до повноважень якого належить право призначення на посаду та звільнення з посади. Повідомив, що відповідно до розділу II Порядку № 1235 підставою для видання наказів по особовому складу є такі зміни в службовій діяльності, як призначення на посади, переміщення по службі, тимчасове виконання обов`язків за іншою посадою. Стверджує, що спеціальне законодавство, чинне на момент виникнення спірних правовідносин, не вимагало згоди поліцейського при прийнятті рішення про його переміщення у зв`язку із скороченням на рівнозначну посаду у цю або іншу місцевість. На думку відповідача, ГУНП в Львівській області, приймаючи наказ № 487 о/с від 14.08.2024, діяло виключно у межах повноважень та у спосіб, що визначені чинним законодавством, не допускаючи, при цьому порушень прав та законних інтересів позивача.

Щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку інспектором роти № 2 батальйону поліції особливого призначення «КОРД» (стрілецький) ГУНП у Львівській області лейтенантом поліції ОСОБА_1 та тверджень, викладених у позовній заяві, відповідач зазначив таке. Наказом ГУНП у Львівській області № 487 о/с від 14.08.2024 відповідно до ч. 4 ст. 68 ст. 68 та пп. 3 п. 2 ч. 1 та ч. 8 ст. 65 Закону України «Про Національну поліцію» у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням реорганізації лейтенанта поліції ОСОБА_1 переміщено на посаду інспектора роти № 2 БПОП «КОРД» (стрілецький) ГУНП у Львівській області, звільнивши його з посади оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції № 2 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області, з 15 серпня 2024 року. Підставою видачі спірного наказу слугували: подання заступника начальника ГУНП від 14.06.2024 та наказ НПУ від 07.06.2024 № 615. Вказав, що до Головного управління Національної поліції у Львівській області надійшов рапорт командира БПОП «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький) ГУНП у Львівській області щодо можливого порушення службової дисципліни зі сторони окремих працівників вказаного підрозділу, а саме: інспектора роти № 2 батальйону поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький) ГУНП у Львівській області лейтенанта поліції ОСОБА_1 , який згідно рапорту (№ РП-268 від 05.09.2024) командира батальйону поліції особливого призначення «КОРД» (стрілецький) полковника поліції ОСОБА_2 04.09.2024 був відсутній на службі з невідомих причин. Водночас ОСОБА_1 05.09.2024, 06.09.2024, 09.09.2024, 10.09.2024, 11.09.2024, 12.09.2024, 13.09.2024, 16.09.2024, 17.09.2024, 18.09.2024, 19.09.2024, 20.09.2024, 23.09.2024, 24.09.2024, 25.09.2024, 26.09.2024, 27.09.2024, 30.09.2024, 01.10.2024, 02.10.2024 та 03.10.2024 був відсутній на службі з невідомих причин та не виходив на зв`язок з керівництвом батальйону, на неодноразові телефонні дзвінки не відповідав. Водночас, у зв`язку з невиходом на службу останнього у вищезазначений період часу працівниками БПОП «КОРД» (стрілецький) ГУНП у Львівській області, складено акти про відсутність лейтенанта поліції ОСОБА_1 на службі (1223/35/03-2024 від 05.09.2024, 1225/35/03-2024 від 05.09.2024, 1234/35/03-2024 від 06.09.2024, 1249/35/03-2024 від 09.09.2024, 1252/35/03-2024 від 10.09.2024, 1261/35/03-2024 від 11.09.2024, 1278/35/03-2024 від 12.09.2024, 1285/35/03-2024 від 13.09.2024, 1296/35/03-2024 від 16.09.2024, 1302/35/03-2024 від 17.09.2024, 1311/35/03-2024 від 18.09.2024, 1313/35/03-2024 від 19.09.2024, 1317/35/03-2024 від 20.09.2024, 1324/35/03-2024 від 23.09.2024, 1338/35/03-2024 від 24.09.2024, 1348/35/03-2024 від 25.09.2024, 1353/35/03-2024 від 26.09.2024, 1364/35/03-2024 від 27.09.2024, 1370/35/03-2024 від 30.09.2024, 1379/35/03-2024 від 01.10.2024, 1393/35/03-2024 від 02.10.2024, 1402/35/03-2024 від 03.10.2024), згідно відомостей сервісу зберігання медичних даних «Helsi» у вказаний період часу на лікарняному не перебував. Повідомив, що відповідно до пунктів 1, 2, 3.1, 3.2 Додатку № 1 до наказу ГУНП у Львівській області від 25.11.2022 № 3343 «Про затвердження Правил внутрішнього розпорядку дня поліцейських та працівників поліції (окрім державних службовців) апарату ГУНП, територіальних (відокремлених) та окремих підрозділів Головного управління Національної поліції у Львівській області», початок робочого дня о 09:00, обідня перерва тривалістю 45 хвилин: з 13:00 до 13:45, закінчення робочого дня (в понеділок, вівторок, середа, четвер) о 18:00 та в (п`ятницю) о 16:45. Відповідно до п. 8 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII, службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку. Відповідач вказав, що проведеним службовим розслідуванням установлено, капітан поліції ОСОБА_1 проявив безвідповідальне ставлення до виконання службових обов`язків у зв`язку з невиходом на службу, у зв`язку з чим допустив грубе порушення службової дисципліни, яке полягає у безпідставній відсутності на службі у період посиленого варіанту несення служби на час дії в Україні воєнного стану. Стверджує, що такими своїми діями інспектор роти № 2 батальйону поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький) ГУНП у Львівській області лейтенант поліції ОСОБА_1 грубо порушив службову дисципліну, зокрема вимоги п. 1 ч. 1 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», щодо неухильного дотримання положень Конституції України, законів України та нормативно-правових актів, які регламентують діяльність поліції, пунктів 1, 4, 5, 8 13 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII, підпункту 1.1 пункту 1 наказу ГУНП у Львівській області «Про покращення службової дисципліни та забезпечення належного інформування» № 1470 від 27.04.2023 та п. 1 та п.3 Внутрішнього розпорядку дня поліцейських та працівників поліції (окрім державних службовців) апарату ГУНП, територіальних (відокремлених) та окремих підрозділів Головного управління Національної поліції у Львівській області, затвердженого наказом Головного управління Національної поліції у Львівській області від 25.11.2022 № 3343. Отже, оскільки матеріалами службового розслідування доведено факт порушення позивачем службової дисципліни, тому при прийнятті оскаржуваних наказів відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, встановлений законом. Просив у задоволенні позову відмовити.

07.04.2025 представник позивача подав відповідь на відзив, у якій вказав таке.

Доводи відповідача в частині наявності підстав для звільнення зводяться до доведення відсутності позивача у підрозділі БПОП «КОРД» (стрілецький) на посаді інспектора роти. На думку представника позивача, вказані доводи жодним чином не спростовують заявленого позову та не доводять правомірності дій відповідача, так як позов в цій частині обґрунтований тим, що до позивача не доводився наказ про його переведення у тому числі у встановленого законом порядку. Зазначив, що позивач не здавав займаної посади та не приймав жодних інших посад. В силу вказаного позивач об`єктивно не повинен був прибувати на будь-яке інше робоче місце, у тому числі у підрозділ БПОП «КОРД» (стрілецький). Таким чином, відсутність позивача у БПОП «КОРД» (стрілецький), є очевидною, логічною та правомірною, в силу чого не могла слугувати підставою для законного звільнення позивача. Вважає безпідставними покликання відповідача на те, що позивач був зобов`язаний виконувати накази, оскільки такі йому у встановленому порядку не доводились. Окрім цього підставою для звільнення позивача відповідачем не визначалось «як невиконання наказу». Вказав, що процес скорочення штату та чисельності чітко та детально регламентовані нормами трудового законодавства та передбачаються підвищені гарантії для працівників та чітко регламентовані дії і рішення, які можуть бути чинені роботодавцем. Також, позивач не надає жодного підтвердження штатних змін чи чисельності, у тому числі наказ, стара, нова структура, штатний розпис та інші установчі документа па підтвердження таких будь-яких штатних змін. Зокрема передбачено як наслідок скорочення штату та чисельності звільнення або за згодою працівника переведення на іншу посаду. Водночас такої дії роботодавця, як примусове переведення чинне трудове законодавство у процесі скорочення штатів та чисельності не передбачає. Вказане, на думку представника позивача, додатково та беззаперечно свідчить про протиправність прийнятих відповідачем оскаржуваних рішень. Наголосив, що відповідач покликається на переведення позивача на рівнозначну посаду, однак на надає цьому жодних доказів, які давали б можливість з`ясувати ступінь рівнозначності посад, у тому числі спеціального звання поліції та розміру посадових окладів, порівняння та аналізу таких показників, як коло функціональних обов`язків, тощо.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Оскільки відсутні клопотання будь-якої зі сторін про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на які сторони покликаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд установив такі обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 , лейтенант поліції, проходив службу на посаді інспектора роти № 2 батальйону поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький) ГУНП.

Наказом ГУНП у Львівській області від 17.06.2024 № 61 о/с дск, ОСОБА_1 відряджений з 18.06.2024 до особливого розпорядження (але не більше ніж на 180 діб) до навчально-тренувального відділу «Верещиця» Львівського державного університету внутрішніх справ до складу батальйону поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький) ГУНП у Львівській області, для участі у підготовці з виконання бойових (стрілецький) завдань під час воєнного стану.

ОСОБА_1 переміщено на посаду інспектора роти № 2 батальйону поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький) ГУНП у Львівській області, відповідно до наказу ГУНП у Львівській області від 14.08.2024 № 487 о/с з 15.08.2024.

Наказом ГУНП у Львівській області від 20.08.2024 № 109 о/с дск відряджений з 21.08.2024 до особливого розпорядження (але не більше ніж на 180 діб) до навчально-тренувального відділу «Верещиця» Львівського державного університету внутрішніх справ до складу батальйону поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький) ГУНП у Львівській області, для участі у підготовці з виконання бойових (стрілецький) завдань під час воєнного стану.

Відповідно до п. 3 наказу ГУНП у Львівській області від 01.10.2024 № 135 о/с дск «Про встановлення терміну відрядження» ОСОБА_1 вважається таким, що не прибув 21.08.2024 у відрядження до навчально-тренувального відділу «Верещиця» Львівського державного університету внутрішніх справ відповідно до наказу ГУНП у Львівській області від 20.08.2024 № 109 о/с дск.

Згідно з п. 24 наказу ГУНП у Львівській області від 08.10.2024 № 140 о/с дск «Про встановлення терміну відрядження» лейтенант поліції ОСОБА_1 вважається таким, що не прибув 18.06.2024 у відрядження до навчально-тренувального відділу «Верещиця» Львівського державного університету внутрішніх справ відповідно до наказу ГУНП у Львівській області від 17.06.2024 № 61 о/с дск.

До ГУНП у Львівській області надійшов рапорт командира БПОП «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький) ГУНП у Львівській області щодо можливого порушення службової дисципліни зі сторони окремих працівників вказаного підрозділу, а саме: інспектора роти № 2 батальйону поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький) ГУНП у Львівській області лейтенанта поліції ОСОБА_1 , який згідно рапорту (№ РП-268 від 05.09.2024) командира батальйону поліції особливого призначення «КОРД» (стрілецький) полковника поліції ОСОБА_2 04.09.2024 був відсутній на службі з невідомих причин. Водночас ОСОБА_1 05.09.2024, 06.09.2024, 09.09.2024, 10.09.2024, 11.09.2024, 12.09.2024, 13.09.2024, 16.09.2024, 17.09.2024, 18.09.2024, 19.09.2024, 20.09.2024, 23.09.2024, 24.09.2024, 25.09.2024, 26.09.2024, 27.09.2024, 30.09.2024, 01.10.2024, 02.10.2024 та 03.10.2024 був відсутній на службі з невідомих причин та не виходив на зв`язок з керівництвом батальйону, на неодноразові телефонні дзвінки не відповідав.

Наказом ГУНП у Львівській області від 19.09.2024 № 3676 призначено службове розслідування у формі письмового провадження за фактом можливих порушень службової дисципліни, допущених окремими працівниками БПОП «КОРД» (стрілецький) ГУНП у Львівській області.

03.10.2024 начальником ГУНП у Львівській області затверджено висновок службового розслідування за фактом грубого порушення службової дисципліни працівниками БПОП «КОРД» (стрілецький) ГУНП у Львівській області.

Наказом ГУНП у Львівській області № 4108 від 10.10.2024 «Про застосування дисциплінарного стягнення до окремих працівників ГУНП у Львівській області» за грубе порушення службової дисципліни, основних обов`язків поліцейського, передбачених пунктом 1 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», щодо неухильного дотримання положень Конституції України, законів України та нормативно-правових актів, які регламентують діяльність поліції, пунктів 1, 4, 5, 8 13 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII, підпункту 1.1 пункту 1 наказу ГУНП у Львівській області «Про покращення службової дисципліни та забезпечення належного інформування» № 1470 від 27.04.2023 та п. 1 та п.3 Внутрішнього розпорядку дня поліцейських та працівників поліції (окрім державних службовців) апарату ГУНП, територіальних (відокремлених) та окремих підрозділів Головного управління Національної поліції у Львівській області, затвердженого наказом Головного управління Національної поліції у Львівській області від 25.11.2022 №3343, на підставі п. 7 ч. 3 ст. 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII, застосовано до інспектора роти № 2 батальйону поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький) ГУНП у Львівській області лейтенанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення звільнення із служби в поліції.

Наказом ГУНП у Львівській області № 671 о/с від 14.10.2024 ОСОБА_1 звільнено зі служби з поліції відповідно до Закону «Про Національну поліцію» за пунктом 6 частини 1 статті 77 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України), з 14 жовтня 2024 року.

Позивач не погоджується із вищевказаними наказами, вважає їх протиправними та такими, що підлягають скасуванню, тому звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, які склалися між сторонами, та встановленим обставинам справи, суд застосовує такі норми чинного законодавства та робить висновки по суті спору.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України унормовано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 38 Конституції України громадяни користуються рівним правом доступу до державної служби, а також до служби в органах місцевого самоврядування.

Згідно зі ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

За правилами ст. 12 Закону України № 1932-ХІІ від 06.12.1991 «Про оборону України» участь в обороні держави разом із Збройними Силами України беруть у межах своїх повноважень інші військові формування, утворені відповідно до законів України, Державна спеціальна служба транспорту, Державна служба спеціального зв`язку та захисту інформації України, а також відповідні правоохоронні органи.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України регламентовані Законом України № 580-VIII від 02.07.2015 «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIIІ в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону № 580-VIII Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку, а за статтею 17 Закону № 580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу в поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

За змістом ч. 1 ст. 59 Закону № 580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Статтею 8 Закону № 580-VIII регламентовано, що поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України. Поліцейському заборонено виконувати злочинні чи явно незаконні розпорядження та накази. Накази, розпорядження та доручення вищих органів, керівників, посадових та службових осіб, службова, політична, економічна або інша доцільність не можуть бути підставою для порушення поліцейським Конституції та законів України. Під час дії воєнного стану поліція діє згідно із призначенням та специфікою діяльності з урахуванням тих обмежень прав і свобод громадян, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, що визначаються відповідно до Конституції України та Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

За приписами ч. 1 ст. 18 Закону № 580-VIII поліцейський зобов`язаний:

1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;

3) поважати і не порушувати прав і свобод людини;

4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я;

5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків;

6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Відповідно до ст. 60 Закону № 580-VIII відносини, що виникають у зв`язку зі вступом, проходженням та припиненням служби в поліції, регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами з питань проходження служби в поліції.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 77 Закону № 580-VIII визначено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Згідно із ч. 2 та 3 ст. 77 Закону № 580-VIII днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення. День звільнення вважається останнім днем служби.

За приписами ч. 1 ст. 19 Закону № 580-VIII у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України».

Положення ч. 2 ст. 19 Закону № 580-VIII передбачають, що підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Дисциплінарний статут Національної поліції України, затверджений Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» № 2337-VIII від 15.03.2018 (далі - Дисциплінарний статут) і визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.

Нормою ч. 1 ст. 1 Дисциплінарного статуту визначено, що службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Відповідно до ч. 2 ст. 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

На підставі ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського:

1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України;

2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки;

3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень;

4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону;

5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника;

6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України;

7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини;

8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку;

9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень;

10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів;

11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень;

12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення;

13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції;

14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

Статтею 11 Дисциплінарного статуту встановлено, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.

За змістом ст. 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Частиною 1 ст. 13 Дисциплінарного статуту унормовано, що дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Згідно із ч. 2 ст. 13 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони (частина друга статті 13 Дисциплінарного статуту).

За правилами ч. 3 ст. 13 Дисциплінарного статуту передбачено, що до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень:

1) зауваження;

2) догана;

3) сувора догана;

4) попередження про неповну службову відповідність;

5) пониження у спеціальному званні на один ступінь;

6) звільнення з посади;

7) звільнення із служби в поліції.

Вимогою ч. 5 ст. 13 Дисциплінарного статуту є заборона застосування до поліцейського інших видів дисциплінарних стягнень, не передбачених цим Статутом.

Відповідно до положень ч. 1-3 ст. 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Згідно з ч. 4 ст. 14 Дисциплінарного статуту підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, медіа (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного.

Відповідно до ч. 6 ст. 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.

Частиною 10 цієї ж статті встановлено, що порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Законом України від 15.03.2022 № 2123-IX «Про внесення змін до законів України «Про Національну поліцію» та «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» з метою оптимізації діяльності поліції, у тому числі під час дії воєнного стану» , який набрав чинності 01.05.2022, Дисциплінарний статут Національної поліції України доповнено розділом V «Особливості проведення службового розслідування в період дії воєнного стану».

Статтею 26 Дисциплінарного статуту встановлено, що у період дії воєнного стану службове розслідування проводиться з дотриманням вимог цього Статуту з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Службове розслідування призначається та проводиться у формі письмового провадження.

Службове розслідування за фактом порушення поліцейським службової дисципліни може проводитися як дисциплінарною комісією, так і однією особою, у тому числі безпосередньо уповноваженим керівником, який одноособово здійснює передбачені Статутом повноваження дисциплінарної комісії (далі - уповноважена особа).

Відповідно до ч. 3 ст. 26 Дисциплінарного статуту службове розслідування має бути завершене протягом 15 календарних днів з дня його призначення уповноваженим керівником. У разі потреби цей строк може бути продовжений керівником, який призначив службове розслідування, але не більш як на 15 календарних днів. До строку проведення службового розслідування не зараховується документально підтверджений час перебування поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, у відрядженні чи на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, розташованих на підконтрольних органам державної влади територіях.

Згідно із ч. 5 ст. 26 Дисциплінарного статуту за результатами службового розслідування уповноважена особа складає висновок. У разі проведення службового розслідування безпосередньо керівником, який його призначив, висновок не складається, а обставини вчинення дисциплінарного проступку відображаються в наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності або в довідці про відсутність в діях поліцейського ознак дисциплінарного проступку.

Положення ч. 6 ст. 26 Дисциплінарного статуту передбачають, що службове розслідування вважається завершеним у день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка його заміщує, висновку за результатами службового розслідування. У разі проведення службового розслідування безпосередньо керівником, який його призначив, днем завершення службового розслідування є день підписання наказу про притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності або довідки про відсутність в діях поліцейського дисциплінарного проступку, яка підлягає реєстрації в органі поліції.

Процедуру проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування визначає Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затверджений наказом МВС України від 07.11.2018 № 893, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 28.11.2018 за № 1355/32807 (далі - Порядок № 893).

Згідно з п. 1 розділу ІІ Порядку № 893 службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Пунктом 1 розділу V Порядку № 893 визначено, що проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.

Відповідно до п. 4 розділу V Порядку № 893 службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

Підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія (п. 1 розділу VІ Порядку № 893).

Положеннями п. 1 розділу VII Порядку № 893 визначено, що у разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення.

Уповноважений керівник, враховуючи характер проступку, обставини, за яких він був учинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби, визначає вид дисциплінарного стягнення, що підлягає застосуванню до поліцейського, та видає й наказ про його застосування. У разі якщо керівник не уповноважений на застосування дисциплінарних стягнень, він порушує перед старшим прямим керівником клопотання про притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності.

Застосування до поліцейського, винного в учиненні дисциплінарного проступку, дисциплінарних стягнень та їх виконання здійснюються з урахуванням вимог статей 19-22 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Згідно з ч. 3 ст. 19 Дисциплінарного статуту під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Частинами 7-8 ст. 19 Дисциплінарного статуту визначено, що у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції. Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Відповідно до ч. 9 ст. 20 Дисциплінарного статуту застосування дисциплінарного стягнення у виді звільнення із служби в поліції, звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь здійснюється керівниками, які уповноважені приймати на службу до поліції, призначати на посаду та присвоювати спеціальне звання.

За приписами ч. 3 ст. 22 Дисциплінарного статуту дисциплінарні стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь та звільнення із служби в поліції виконуються (реалізуються) шляхом видання наказу по особовому складу.

Положеннями ст. 29 Дисциплінарного статуту, якими регламентовано особливості застосування дисциплінарних стягнень у період дії воєнного стану, визначено, що у разі встановлення за результатами службового розслідування в діях поліцейського дисциплінарного проступку видається письмовий наказ про застосування до нього одного з видів дисциплінарного стягнення з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Дисциплінарні стягнення застосовуються в порядку зростання від менш суворого, яким є зауваження, до більш суворого - звільнення зі служби в поліції.

Отож, невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни є дисциплінарним проступком, який є підставою для притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності.

Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно - щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення.

Вказана правова позиція відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах від 22.09.2022 у справі № 420/4977/20, від 25.11.2022 у справі № 600/1167/22-а, від 23.10.2024 у справі № № 380/8781/22.

Верховний Суд у подібних правовідносинах, аналізуючи норми законодавства, які регулюють особливості проходження служби в поліції, неодноразово висновував (зокрема, у постановах від 23.11.2023 у справі № 420/14443/22, від 04.04.2025 у справі № 380/546/23), що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки.

Як установив суд, до ГУНП у Львівській області надійшов рапорт командира БПОП «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький) ГУНП у Львівській області щодо можливого порушення службової дисципліни зі сторони окремих працівників вказаного підрозділу, а саме: інспектора роти № 2 батальйону поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький) ГУНП у Львівській області лейтенанта поліції ОСОБА_1 , який згідно рапорту (№ РП-268 від 05.09.2024) командира батальйону поліції особливого призначення «КОРД» (стрілецький) полковника поліції ОСОБА_2 04.09.2024 був відсутній на службі з невідомих причин. Водночас ОСОБА_1 05.09.2024, 06.09.2024, 09.09.2024, 10.09.2024, 11.09.2024, 12.09.2024, 13.09.2024, 16.09.2024, 17.09.2024, 18.09.2024, 19.09.2024, 20.09.2024, 23.09.2024, 24.09.2024, 25.09.2024, 26.09.2024, 27.09.2024, 30.09.2024, 01.10.2024, 02.10.2024 та 03.10.2024 був відсутній на службі з невідомих причин та не виходив на зв`язок з керівництвом батальйону, на неодноразові телефонні дзвінки не відповідав.

Наказом ГУНП у Львівській області від 19.09.2024 № 3676 призначено службове розслідування у формі письмового провадження за фактом можливих порушень службової дисципліни, допущених окремими працівниками БПОП «КОРД» (стрілецький) ГУНП у Львівській області.

03.10.2024 Начальником ГУНП у Львівській області затверджено висновок службового розслідування за фактом грубого порушення службової дисципліни працівниками БПОП «КОРД» (стрілецький) ГУНП у Львівській області.

Наказом ГУНП у Львівській області № 4108 від 10.10.2024 «Про застосування дисциплінарного стягнення до окремих працівників ГУНП у Львівській області» за грубе порушення службової дисципліни, основних обов`язків поліцейського, передбачених пунктом 1 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», щодо неухильного дотримання положень Конституції України, законів України та нормативно-правових актів, які регламентують діяльність поліції, пунктів 1, 4, 5, 8 13 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII, підпункту 1.1 пункту 1 наказу ГУНП у Львівській області «Про покращення службової дисципліни та забезпечення належного інформування» № 1470 від 27.04.2023 та п. 1 та п.3 Внутрішнього розпорядку дня поліцейських та працівників поліції (окрім державних службовців) апарату ГУНП, територіальних (відокремлених) та окремих підрозділів Головного управління Національної поліції у Львівській області, затвердженого наказом Головного управління Національної поліції у Львівській області від 25.11.2022 № 3343, на підставі п. 7 ч. 3 ст. 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII, застосовано до інспектора роти № 2 батальйону поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький) ГУНП у Львівській області лейтенанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення звільнення із служби в поліції.

Наказом ГУНП у Львівській області № 671 о/с від 14.10.2024 ОСОБА_1 звільнено зі служби з поліції відповідно до Закону «Про Національну поліцію» за пунктом 6 частини 1 статті 77 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України), з 14 жовтня 2024 року.

Наведене дає підстави для висновку, що саме відсутність позивача на службі з 04.09.2024 до 03.10.2024 та недотримання наказу ГУНП у Львівській області № 109 о/с дск від 20.08.2024 «Про відрядження» було визнано відповідачем як грубе порушенням службової дисципліни та стало підставою для накладення дисциплінарного стягнення до позивача.

Позивач, аргументуючи відсутність на службі у період з 04.09.2024 до 03.10.2024, зазначив, що наказ ГУНП у Львівській області № 109 о/с дск від 20.08.2024 «Про відрядження» є протиправним з огляду на відсутність його згоди на відрядження та не ознайомлення із таким наказом.

Відповідно до ст. 4 Дисциплінарного статуту наказ є формою реалізації службових повноважень керівника, згідно з якими визначаються мета і предмет завдання, строк його виконання та відповідальна особа. Наказ має бути чітко сформульований і не може допускати подвійного тлумачення.

Наказ, прийнятий на основі Конституції та законів України і спрямований на їх виконання, віддається (видається) керівником під час провадження ним управлінської діяльності з метою виконання покладених на нього завдань та здійснення функцій відповідно до наданих повноважень.

Наказ може віддаватися усно чи видаватися письмово, у тому числі з використанням технічних засобів зв`язку.

Згідно зі ст. 5 Дисциплінарного статуту поліцейський отримує наказ від керівника в порядку підпорядкованості та зобов`язаний неухильно та у визначений строк точно його виконувати. Забороняється обговорення наказу чи його критика.

За відсутності можливості виконати наказ поліцейський зобов`язаний негайно повідомити про це безпосередньому керівнику з обґрунтуванням причин невиконання і повідомленням про вжиття заходів до подолання перешкод у виконанні наказу.

З приводу аргументу позивача щодо протиправності наказу ГУНП № 109 о/с дск від 20.08.2024 «Про відрядження» з огляду на відсутність його письмової згоди на відрядження, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Закону № 580-VIII поліцейські за їхньою згодою можуть бути відряджені до органів державної влади, установ та організацій із залишенням на службі в поліції, але зі звільненням із займаної посади з подальшим призначенням на посади відповідно до переліку посад, які можуть бути заміщені поліцейськими в державних органах, установах та організаціях, що затверджується Президентом України.

Аналіз указаної норми дає підстави для висновку, що згода поліцейського на відрядження до органів державної влади, установ та організацій необхідна лише в разі звільнення із займаної посади з подальшим призначенням на посади відповідно до переліку посад, які можуть бути заміщені поліцейськими в державних органах, установах та організаціях, що затверджується Президентом України.

Водночас у відносинах, що склалися, мало місце службове відрядження позивача, без його звільнення із займаної посади.

Особливості направлення у службові відрядження поліцейських структурних підрозділів апарату центрального органу управління поліції, міжрегіональних територіальних органів Національної поліції та головних управлінь Національної поліції в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, областях, м. Києві, у тому числі їх територіальних (відокремлених) підрозділів (управлінь, відділів, відділень поліції), а також підприємств, закладів та установ, що належать до сфери управління Національної поліції України (далі органи (підрозділи) поліції), у межах України, визначені Інструкцією про службові відрядження поліцейських у межах України, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 02.08.2017 за № 672 (далі - Інструкція № 672, в редакції від 17.07.2020, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

За приписами п. 2 розділу І Інструкції № 672 службовим відрядженням вважається поїздка поліцейського за наказом, підписаним керівником органу поліції або особою, яка виконує його обов`язки, його першим заступником або заступниками відповідно до їх компетенції, на певний строк до іншого населеного пункту для виконання службового завдання поза місцем його постійної служби.

Відповідно до п. 3 розділу І Інструкції № 672 одним із основних завдань службових відряджень є, серед іншого, навчання працівників органів (підрозділів) поліції.

Суд установив, що згідно з наказом ГУНП у Львівській області № 109 о/с дск від 20.08.2024 «Про відрядження», такий прийнято «з метою набуття навичок та підвищення професійного рівня для поліцейських, які входять до складу батальйону поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький) ГУНП у Львівській області» і згідно з пунктом 1 наказано відрядити поліцейських «для участі у підготовці з виконання бойових (спеціальних) завдань під час воєнного стану».

Водночас зі змісту Інструкції № 672 можна зробити висновок, що для направлення у службові відрядження поліцейських, отримання згоди вимагається тільки від вагітних жінок і тих, які мають дітей віком до чотирнадцяти років чи дитину-інваліда (п. 7 Інструкції № 672).

Отже, аргументи позивача про те, що за відсутності його згоди (у письмовому вигляді) на відрядження наказ ГУНП у Львівській області від 20.08.2024 № 109 о/с дск «Про відрядження» протиправний, є безпідставними.

Проте суд зауважує, що Інструкція № 672 визначає особливості направлення у службові відрядження поліцейських, а отже загалом процедуру, яка не була дотримана відповідачем, що підтверджується таким.

Згідно з п. 1 розділу ІІ Інструкції № 672 при направленні поліцейського у службове відрядження видається наказ, підписаний керівником органу поліції або особою, яка виконує його обов`язки, його першим заступником або заступниками відповідно до розподілу функціональних обов`язків (посадових інструкцій).

У наказі зазначаються пункт призначення, найменування органу поліції, у тому числі його територіального (відокремленого) підрозділу (управління, відділу, відділення), куди відряджено працівника, строк та мета відрядження.

Зміна строків відрядження або пунктів призначення здійснюється шляхом видання нового наказу.

Відповідно до п. 2 розділу ІІ Інструкції № 672 строк перебування поліцейського у відрядженні визначається керівником, але не може перевищувати 30 календарних днів з урахуванням часу перебування в дорозі, за винятком випадків, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 02 лютого 2011 року № 98 «Про суми та склад витрат на відрядження державних службовців, а також інших осіб, що направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів» (далі - постанова КМУ № 98), та випадків, передбачених пунктами 4 та 6 цього розділу.

Пункт 4 розділу ІІ Інструкції № 672 передбачає, що строк службового відрядження поліцейського, який направляється в межах України для участі в антитерористичних операціях і здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки й оборони, відсічі та стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів, а також здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні (далі - операція Об`єднаних сил), не повинен перевищувати періоду проведення таких операцій.

Пунктом 6 розділу ІІ Інструкції № 672 визначено, що строк відрядження поліцейських, направлених на навчання в системі перепідготовки, удосконалення, підвищення кваліфікації кадрів, не повинен перевищувати строку такого навчання.

Зі змісту наказу ГУНП у Львівській області № 109 о/с дск від 20.08.2024 «Про відрядження» суд з`ясував, що в такому не був визначений конкретний строк відрядження, виходячи із формулювання пункту 1 «відрядити з 21 серпня 2024 року до особливого розпорядження (але не більше 180 діб)…».

Окрім того, відповідач лише 02.10.2024 прийняв наказ № 135 о/с дск, із назви якого можна встановити, що саме ним був встановлений строк відрядження: «Про встановлення терміну відрядження».

Також п. 1 розділу ІІІ Інструкції № 672 передбачено, що поліцейському, який направляється у службове відрядження, видається посвідчення про відрядження з талоном посвідчення про відрядження та карткою автоматизованої інформаційної системи «Відрядження» інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» (далі - картка АІС «Відрядження») (додаток 1), які оформлюються відрядженою особою.

Орган (підрозділ) поліції самостійно забезпечує виготовлення бланків посвідчень про відрядження.

На бланку посвідчення про відрядження проставляється відповідні серія та номер.

Виїзд поліцейського у службове відрядження без посвідчення про відрядження не дозволяється.

Всупереч наведеним нормам, відповідач не виконав вказаних вимог Інструкції № 672.

Вказане дає підстави стверджувати про протиправність наказу ГУНП у Львівській області від 20.08.2024 № 109 о/с дск «Про відрядження» в частині відрядження ОСОБА_1 з 21.08.2024 до особливого розпорядження до навчально-тренувального відділу «Верещиця» Львівського державного університету внутрішніх справ до складу батальйону поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький) ГУНП у Львівській області, тому такий в цій частині підлягає скасуванню.

Суд не погоджується з аргументами відповідача про те, що ОСОБА_1 був ознайомлений з наказом ГУНП № 109 о/с дск від 20.08.2024 «Про відрядження», з огляду на таке.

Суд звертає увагу, що у матеріалах справи міститься розписка ОСОБА_1 від 31.05.2024 про згоду на обробку персональних даних для використання в межах професійних, службових, трудових обов`язків у якій відсутня інформація у графі щодо мобільного номера телефону, що може використовуватись як засіб комунікації із позивачем.

Із вказаного суд висновує, що абонентський номер телефону, яким, на думку відповідача, користується ОСОБА_1 , не може бути підтверджений, а також не може використовуватися відповідачем в межах професійних, службових, трудових обов`язків.

Відповідач також аргументує належне ознайомлення позивача із наказом № 109 о/с дск від 20.08.2024 тим, що пункт 11 Типової інструкції про порядок ведення обліку, зберігання, використання і знищення документів та інших матеріальних носіїв інформації, що містять службову інформацію», затвердженої постановою Кабінет Міністрів України від 19.10.2016 № 736 (далі - Інструкція № 736), забороняє використовувати для передачі службової інформації відкриті канали зв`язку. У разі виникнення необхідності в передачі (надсиланні) документів, що містять службову інформацію, юридичним особам, громадським об`єднанням без статусу юридичної особи та фізичним особам, на яких не поширюються вимоги цієї Інструкції, останні беруть на себе письмове зобов`язання стосовно нерозголошення отриманої службової інформації. Зауважує, що наказ № 109 о/с дск від 20.08.2024 містить інформацію для службового користування, а тому іншого способу ознайомлення ОСОБА_1 із вказаним наказом № 109 о/с дск від 20.08.2024, окрім як прийти на службу та ознайомитись, Інструкція № 736 не передбачає.

Суд не погоджується з таким твердженням, оскільки п. 54-62 Інструкції № 736 унормовано порядок надсилання документів з грифом «Для службового користування», зі змісту яких видно, що відповідач міг іншим способом ознайомити позивача (наприклад, надсилання кур`єрською службою установи (кур`єрами), підрозділами урядового фельд`єгерського зв`язку, підрозділами органів спеціального зв`язку).

Окрім того, спосіб повідомлення про письмовий наказ із грифом «Для службового користування» у телефонному режимі є порушенням абз. 6 п. 54 Інструкції № 736, відповідно до якого передача службової інформації (надсилання документів з грифом «Для службового користування») телекомунікаційними, інформаційно-телекомунікаційними мережами здійснюється лише з використанням засобів криптографічного захисту інформації, що в установленому порядку допущені до експлуатації, з дотриманням вимог технічного захисту інформації.

Як підсумок, доказів на підтвердження ознайомлення позивача із наказом ГУНП у Львівській області від 20.08.2024 № 109 о/с дск «Про відрядження» відповідачем не надано. Також суд критично оцінює наявність підстав для врахування пояснень поліцейських про телефонні розмови посадових осіб відповідача з позивачем, які надані під час проведення службового розслідування.

Відповідач у службовому розслідуванні вказує про те, що ОСОБА_1 , окрім невиконання наказу ГУНП у Львівській області від 20.08.2024 № 109 о/с дск «Про відрядження», також і в період з 04.09.2024 до 03.10.2024, не перебуваючи на лікуванні, без поважних причин не з`являвся на службу.

Як уже зазначав суд, строк відрядження був визначений наказом ГУНП у Львівській області від 02.10.2024 № 135 о/с дск «Про встановлення терміну відрядження», відповідно до пункту 1 якого встановлено термін відрядження з 21 серпня до 02 жовтня 2024 року поліцейським, котрих відряджено відповідно до наказу ГУНП від 20.08.2024 № 109 о/с дск «Про відрядження». Відповідно до пункту 3.7 цього ж наказу, лейтенант поліції ОСОБА_1 вважається таким, що не прибув 21.08.2024 у відрядження до навчально-тренувального відділу «Верещиця» Львівського державного університету внутрішніх справ відповідно до наказу ГУНП у Львівській області від 20.08.2024 № 109 о/с дск.

Суд висновує, що встановлення терміну відрядження до 02.10.2024 у наказі ГУНП у Львівській області № 135 о/с дск «Про встановлення терміну відрядження» (прийнятий тоді ж 02.10.2024) унеможливило ознайомлення позивача з інформацією про строки відрядження до 02.10.2024.

Оцінивши наведені докази та доводи в сукупності, суд дійшов висновку про відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні лейтенанта поліції ОСОБА_1 , з приводу якого було призначено службове розслідування, а тому наказ ГУНП у Львівській області № 4108 від 10.10.2024 «Про застосування дисциплінарного стягнення до окремих працівників ГУ НП у Львівській області», яким застосовано до позивача дисциплінарне стягнення звільнення зі служби, підлягає скасуванню.

У зв`язку з цим, підлягає скасуванню і похідний від попереднього наказ ГУНП у Львівській області № 671 о/с від 14.10.2024 «Про особовий склад», яким лейтенанта поліції ОСОБА_1 , інспектора роти № 2 батальйону поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький) ГУ НП у Львівській області, звільнено зі служби з поліції з 14.10.2024 відповідно до Закону «Про Національну поліцію» за пунктом 6 частини 1 статті 77 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України).

При цьому, матеріалами справи не підтверджується протиправність інших оскаржуваних наказів, зокрема, такі не змінюють правового становища позивача у спірних правовідносинах.

Так, суд звертає увагу на те, що за приписами абз. 2 ч. 8 ст. 65 Закону № 580-VIII поліцейські зобов`язані проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами керівника органу (закладу, установи) поліції, до повноважень якого належить право призначення на посаду та звільнення з посади.

Спеціальне законодавство з питань проходження служби в поліції, виключає можливість субсидіарного застосування норм трудового законодавства до регулювання порядку переміщення поліцейських, усунувши таким чином неоднозначне застосування відповідних норм права у подібних правовідносинах.

ОСОБА_1 перебував на посаді оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції № 2 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області 14.06.2024 лейтенанта поліції ОСОБА_1 попереджено про організаційно-штатні зміни.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 переміщено на посаду інспектора роти № 2 батальйону поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький) ГУНП у Львівській області, відповідно до наказу ГУНП у Львівській області від 14.08.2024 № 487 о/с з 15.08.2024.

Посада, на яку переміщений позивач, передбачала те саме спеціальне звання, що і посада, яку позивач обіймав до переміщення, що, з урахуванням приписів ч. 2 ст. 65 Закону № 580-VIII, є рівнозначними посадами.

Відповідно до ст.59 Закону № 580-VIIІ з метою забезпечення належної підготовки та видання наказів з питань проходження служби поліцейськими, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 23.11.2016 № 1235, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20.12.2016 за № 1668/29798, затверджено Порядок підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції (далі - Порядок №1235) та Перелік документів з питань проходження служби (далі - Перелік).

Відповідно до розділу ІІ Порядку № 1235 підставою для видання наказів по особовому складу є такі зміни в службовій діяльності, зокрема, як переміщення по службі.

За змістом п. 2 розділу ІІІ Порядку № 1235 підставою для підготовки та видання наказів по особовому складу є документи з питань проходження служби, подані до підрозділу кадрового забезпечення поліцейським, його керівником або працівником, який здійснює кадрове забезпечення підрозділу.

Перелік документів з питань проходження служби визначається Переліком документів з питань проходження служби, затвердженим наказом МВС України від 23.11.2016 № 1235 (п. 3 розділу ІІІ Порядку № 1235).

Переліком визначено, що документами з питань проходження служби є: рапорт (заява), що пишеться власноручно у довільній формі; подання про призначення на посаду; подання про встановлення додаткових видів грошового забезпечення.

Отже, наказом ГУНП у Львівській області № 487 о/с від 14.08.2024 відповідно до ч. 4 ст. 68 ст. 68 та пп. 3 п. 2 ч. 1 та ч. 8 ст. 65 Закону України «Про Національну поліцію» у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням реорганізації лейтенанта поліції ОСОБА_1 переміщено на посаду інспектора роти № 2 БПОП «КОРД» (стрілецький) ГУНП у Львівській області, звільнивши його з посади оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції № 2 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області. Підставою видачі спірного наказу слугували: доповідна записка від 13.06.2024 начальника Львівського районного управління поліції № 2 ГУНП у Львівській області та подання заступника начальника ГУНП від 14.06.2024 та наказ НПУ від 07.06.2024 № 615.

Отже, відповідачем підтверджений факт переміщення позивача у зв`язку з інтересами служби під час дії воєнного стану в Україні.

Таким чином, накази ГУНП у Львівській області про відрядження та про встановлення терміну відрядження прийнято відповідачем правомірно, у зв`язку з інтересами служби під час дії воєнного стану в Україні, як наслідок переміщення позивача на рівнозначну посаду в інтересах служби.

Тому в цій частині позовних вимог позивача слід відмовити.

За змістом ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не подано належних доказів правомірності прийняття оскаржуваних наказів.

Відповідно до ч.2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Даючи оцінку оскаржуваним наказам, суд дійшов висновку, що такі не відповідають критеріям, встановленим ч. 2 ст. 2 КАС України до такого роду рішень, тому їх слід визнати протиправними і скасувати.

При цьому, відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним.

Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду, сформульованим у постанові від 29.05.2019 в справі № 452/970/17, способи захисту трудових прав наведені, зокрема, у статтях 235 і 237-1 КЗпП України. Так, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір (частина перша статті 235 КЗпП України). Цей спосіб захисту порушених прав працівника застосовується незалежно від підстави припинення з ним трудового договору у випадку незаконного звільнення працівника чи його незаконного переведення на іншу роботу.

Ураховуючи висновок суду про протиправність оскаржуваних наказів і скасування таких, позивач підлягає поновленню на посаді, з якої його було звільнено.

Частина 6 ст. 43 Конституції України гарантує громадянам захист від незаконного звільнення.

За загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовані спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Нормами Закону № 580-VIII не врегульовано процедуру поновлення на посаді незаконно звільненого поліцейського, тому до спірних правовідносин необхідно застосовувати відповідні норми Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України).

За приписами частини 1 статті 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Під незаконним звільненням слід розуміти як звільнення без законної підстави, так і звільнення з порушенням порядку, встановленого законом.

Ураховуючи положення частини 1 статті 235 КЗпП України, на орган, що розглядає трудовий спір, у разі з`ясування того, що звільнення працівника відбулось незаконно, покладається обов`язок поновлення такого працівника на попередній роботі.

Закон не наділяє орган, який розглядає трудовий спір, повноваженнями на обрання іншого способу захисту прав, ніж зазначений в частині 1 статті 235 КЗпП України, а тому, встановивши, що звільнення відбулось із порушенням установленого законом порядку, суд зобов`язаний поновити працівника на попередній роботі.

У постанові Верховного Суду від 20.01.2021 у справі № 804/958/16 зазначено, що з аналізу статті 235 КЗпП України вбачається, що у разі встановлення незаконного звільнення суд обмежений правами щодо поновлення такого працівника на посаді, а саме, суд може поновити таку особу лише на роботі, з якої працівника було звільнено.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 11.02.2021 у справі № 640/21065/18, від 27.04.2021 у справі № 826/8332/17, від 31.05.2021 у справі № 840/3202/18, від 20.01.2021 у справі № 640/18679/18, від 25.02.2021 у справі № 820/292/17.

Суд звертає увагу, що визнання протиправним та скасування акта індивідуальної дії (наказу про звільнення) має наслідком його недійсність з моменту прийняття. Тобто такий акт індивідуальної дії від моменту прийняття не породжує жодних правових наслідків, крім тих, що пов`язані з його скасуванням.

Отож, встановлення судом факту незаконного звільнення поліцейського і, як наслідок, поновлення його на службі, є нерозривними складовими одного процесу із захисту порушеного права, що співпадають у часі.

Відповідно до положень ст. 241-1 КЗпП України строки виникнення і припинення трудових прав та обов`язків обчислюються роками, місяцями, тижнями і днями. Коли строки визначаються днями, то їх обчислюють з дня, наступного після того дня, з якого починається строк.

Таким чином, працівник вважатиметься звільненим з наступного дня після того дня, з якого починається строк звільнення.

За змістом п. 2.27 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58, днем звільнення вважається останній день роботи.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що поновлення на службі незаконно звільненого поліцейського повинно відбуватись з дня, наступного за днем звільнення.

Враховуючи, що день звільнення вважається останнім днем служби, позивач підлягає поновленню на посаді інспектора роти № 2 батальйону поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький) ГУ НП у Львівській області днем, наступним за днем звільнення, тобто з 15.10.2024.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Відтак, рішення суду в частині поновлення позивача на посаді підлягає негайному виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Перевіривши обґрунтованість доводів сторін, оцінивши наявні у справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи встановлені обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позову частково.

Оскільки позивач не поніс витрат зі сплати судового збору, такі розподілу не підлягають.

Керуючись ст. 2, 72-77, 90, 139, 241-246, 255, 293, 295-297, 371 КАС України, суд

у х в а л и в:

1. Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправними та скасування наказів задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області від 20.08.2024 № 109 о/с дск «Про відрядження» в частині відрядження ОСОБА_1 з 21.08.2024 до особливого розпорядження до навчально-тренувального відділу «Верещиця» Львівського державного університету внутрішніх справ до складу батальйону поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький) ГУНП у Львівській області.

3. Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області від 10.10.2024 №4108 «Про застосування дисциплінарного стягнення до окремих працівників ГУ НП у Львівській області», яким до лейтенанта поліції ОСОБА_1 , інспектора роти № 2 батальйону поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький) ГУ НП у Львівській області застосовано дисциплінарне стягнення звільнення зі служби.

4. Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області № 671 о/с від 14.10.2024 «Про особовий склад», яким лейтенанта поліції ОСОБА_1 , інспектора роти № 2 батальйону поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький) ГУ НП у Львівській області, звільнено зі служби з поліції з 14.10.2024 відповідно до Закону «Про Національну поліцію» за пунктом 6 частини 1 статті 77 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

5. Поновити лейтенанта поліції ОСОБА_1 на посаді інспектора роти №2 батальйону поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький) ГУ НП у Львівській області з 15.10.2024.

6. Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді звернути до негайного виконання.

7. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

8. Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач - Головне управління Національної поліції у Львівській області (місцезнаходження: пл. Генерала Григоренка, буд. 3, м. Львів, 79008; ).

СуддяАндрусів Уляна Богданівна