Справа № 462/5729/25
Суддя: Постигач О. Б.
Дата ухвалення: 2025-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 462/5729/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2025 року м. Львів

Залізничний районний суд м. Львова в складі головуючої судді Постигач О. Б., секретаря судового засідання Глушко С. І., розглянувши у приміщенні суду у м. Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» звернувся до Залізничного районного суду м. Львова із позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову № 1326 від 20.07.2025 року, винесену відповідачем про накладення на позивача адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та стягнути з відповідача на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суму сплаченого штрафу у розмірі 8 500,00 грн.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 20.07.2025 року ІНФОРМАЦІЯ_2 винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, якою на нього накладено штраф у розмірі 17 000,00 грн. Підставою для притягнення стало неприбуття позивача 03.07.2025 року о 09 год. 00 хв. до РТЦ для уточнення даних. Позивач наголошує, що жодних повідомлень чи повісток про виклик на вказану дату він не отримував, а про факт винесення постанови від 20.07.2025 року та про обставини, які їй передували, йому стало відомо лише під час особистого відвідання ІНФОРМАЦІЯ_3 . Зазначає, що у матеріалах справи відсутні докази належного повідомлення позивача про виклик, а відтак постанова винесена з порушенням вимог закону. Позивач категорично не погоджується з оскаржуваною постановою, вважає її незаконною та просить суд врахувати, що факт можливої сплати штрафу не може розцінюватися як визнання вини. У зв`язку з наведеним, просить суд позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою судді Залізничного районного суду м. Львова від 30.07.2025 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку ст. 286 КАС України, встановлено процесуальні строки для подання заяв по суті справи.

07.08.2025 року на адресу суду уповноваженим представником відповідача ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 подано суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено про те, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_4 . Під час здійснення мобілізаційних заходів позивачу рекомендованим поштовим відправленням було надіслано повістку № 4103681 для уточнення даних з терміном прибуття на 09 год. 00 хв. 03.07.2025 року. Поштове відправлення було повернуто до ІНФОРМАЦІЯ_4 із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що підтверджується довідкою Укрпошти. Зазначає, що позивач згідно повістки не прибував, у зв`язку з чим 20.07.2025 року було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно позивача та за результатами розгляду винесено постанову № 1326 по справі про адміністративне правопорушення. Таким чином, на думку представника відповідача, ІНФОРМАЦІЯ_4 діяв в межах та у спосіб передбачений чинним законодавством, у зв`язку з чим просить у задоволенні позову відмовити.

У судове засідання, призначене на 02.09.2025 року учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, не з`явились.

В силу вимог ч. 3 ст. 268 КАС України та з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 10.10.2024 року у справі № 990/147/23, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій, а тому суд постановив проводити судовий розгляд справи за відсутності належним чином повідомлених учасників справи.

Судовий розгляд здійснювався за відсутності учасників справи в порядку письмового провадження без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 4 ст. 229 КАС України.

Суд, з`ясувавши доводи на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, установив такі фактичні обставини справи, та відповідні до них правовідносини.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Із змісту ст. 5 КАС України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Частиною 1 ст. 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що 20.07.2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 винесено постанову № 1326, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000,00 грн. Згідно змісту оскаржуваної постанови, позивача ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 03.07.2025 року о 09 год. 00 хв. за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_3 у встановлений законом строк для уточнення даних не прибув, про причини неявки не повідомляв, чим порушив вимоги ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» /а.с.21-21 зворот/.

Вказану постанову прийнято на підставі заяви ОСОБА_1 . Від 17.07.2025 року, в якій містяться пояснення позивача, у яких він зазначає, що дане правопорушення не оспорює, вину визнає та надає згоду на притягнення його до адміністративної відповідальності /а.с.20/.

Частиною 3 статті 210-1 КпАП України встановлено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про оборону України» та ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на всій території України введено воєнний стан із 05.30 год. 24.02.2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 14.01.2025 року № 26/2025 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05.30 год. 08.02.2025 року строком на 90 діб.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Відповідно до абз.7 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Згідно з п. 2 ч. 1 Додатку 2 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року №1487, призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

Відповідно до статей 7, 8 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності та ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Положеннями ст. 235 КУпАП встановлено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Зі змісту ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до положень КУпАП вищевказані обставини встановлюються на підставі доказів.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

В той же час судом також встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується наданою копією електронного військово-облікового документу із застосунку «Резерв+» із якого вбачається, що облікові дані ОСОБА_1 уточнено вчасно, адресу проживання підтверджено за адресою: АДРЕСА_1 , окрім того, міститься також інформація про наявність у останнього відстрочки до 23.06.2026 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» /а.с.4/.

Підставою для прийняття оскаржуваної постанови була неявка ОСОБА_1 по повістці ТЦК, направленій для уточнення даних останнього, однак з огляду на ті матеріали справи, які представлені суду, не вбачається наявності у відповідача фактичних підстав для виклику ОСОБА_1 за повісткою для уточнення даних, з огляду на проставлення відмітки у електронному застосунку «Резерв+» про вчасне уточнення останнім своїх облікових даних, в тому числі і адреси проживання.

Наведені обставини відповідачем не спростовано.

Крім цього, з аналізу зазначених правових норм у контексті спірних правовідносин слідує, що для висновку щодо правомірності оскаржуваної постанови необхідно встановити: факт отримання позивачем повістки для необхідності з`явитися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки; факт відповідності змісту повістки вимогам законодавства; наявність поважних причин неприбуття позивача до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк, визначений у повістці.

Відповідно до п. 30 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 року № 560, повістка може формуватися за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів або оформлюватися на бланку, який заповнюється представником районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки. У разі формування повістки за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу накладає на повістку кваліфікований електронний підпис у день її формування. Реєстраційний номер повістки фіксується в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів або Журналі реєстрації виданих для оповіщення повісток за формою згідно з додатком 3.

З матеріалів справи вбачається, що 23.06.2025 року ІНФОРМАЦІЯ_5 було сформовано повістку № 4103681 про виклик ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на 09 год. 00 год. 03.07.2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_4 , що за адресою: АДРЕСА_2 ), для уточнення даних /а.с.18/.

Згідно п. 34 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 року № 560, повістка про виклик резервіста або військовозобов`язаного до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ може бути надіслана зазначеними органами військового управління (органами) засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення з повідомленням про вручення на адресу його місця проживання після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних, у тому числі адреси місця проживання.

У разі коли резервіст або військовозобов`язаний уточнив свої облікові дані після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних, повістка може надсилатися на адресу місця проживання, зазначену резервістом або військовозобов`язаним під час уточнення облікових даних.

У разі неуточнення протягом 60 днів резервістом або військовозобов`язаним своєї адреси місця проживання повістка може надсилатися на його адресу зареєстрованого / задекларованого місця проживання.

Повістка про виклик резервіста або військовозобов`язаного до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ надсилається адресату протягом 48 годин після підпису повістки відповідним керівником. При цьому день явки за викликом резервіста або військовозобов`язаного з населеного пункту, що є адміністративним центром області, визначається протягом семи діб, а з інших населених пунктів протягом десяти діб від дня надсилання повістки засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення».

Сформована 23.06.2025 року та підписана кваліфікованим електронним підписом начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 повістка була направлена 23.06.2025 року на адресу ОСОБА_1 рекомендованим листом з описом вкладення до рекомендованого поштового відправлення за № 002 /а.с.18 зворот/.

Згідно з п. 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560 (далі Порядок №560), належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:

1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки;

2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку: день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Проаналізувавши вказану норму в контексті обставин цієї справи, суд зазначає, що оскільки повістку № 410368 надіслано ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку, належним підтвердженням оповіщення позивача про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_4 є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку.

Із копії конверту та довідки про причини повернення/досилання вбачається, що поштове відправлення № 002 повернуто відправнику з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою, а саме: АДРЕСА_3 . На довідці про причини повернення/досилання наявний відбиток КШ «Укрпошта Львів» із зазначенням дати 04.07.2025 року /а.с.19/.

Відтак, днем проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за місцем зареєстрованого проживання є 04.07.2025 року, оскільки саме цього дня поштове відправлення було повернуто відправнику у зв`язку з відсутністю адресата.

Водночас виклик ОСОБА_1 для уточнення даних, відповідно до повістки № 4103681 від 23.06.2025 року, було призначено на 09 год. 00 хв. 03.07.2025 року.

Отже, з огляду на те, що поштове відправлення № 002 повернулося до ІНФОРМАЦІЯ_4 лише 04.07.2025 року, тобто після дати, визначеної для явки, суд дійшов висновку, що позивач не був належним чином повідомлений про виклик за повісткою № 4103681 від 23.06.2025 року.

Будь-яких інших доказів на підтвердження наявності в ОСОБА_1 умислу на неявку до ІНФОРМАЦІЯ_4 за повісткою матеріали справи не містять.

Несвоєчасне повідомлення або неповідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення є підставою для визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення неправомірною як такої, що винесена з порушенням встановленої процедури. Наслідком цього є позбавлення особи прав, передбачених Конституцією України та КУпАП, зокрема, бути присутнім під час розгляду справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, мати професійну правову допомогу.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 06.03.2018 року у справі № 522/20755/16-а, від 30.09.2019 року у справі № 591/2794/17, від 06.02.2020 року у справі № 05/7145/16-а, від 21.05.2020 року у справі № 286/4145/15-а, від 3103.2021 року у справі № 676/752/17 та від 25.05.2022 року у справі № 465/5145/16-а.

Так, під час судового розгляду справи відповідачем не надано доказів належного повідомлення позивача про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є підставою для визнання такої постанови у справі про адміністративне правопорушення неправомірною як такої, що винесена з порушенням встановленої процедури.

В контексті даної справи, суд зауважує на суттєвому розмірі штрафу, тому на ТЦК та СП покладається вимога пересвідчитись у належному сповіщені особи про необхідність прибути за викликом. Підставою для накладення адміністративного стягнення може бути визнана виключно умисна поведінка направлена на ухилення від обов`язку прибути по повістці. Відсутність доказів обізнаності особи про існування повістки, за умови її добросовісної поведінки, не може бути підставою для накладення адміністративного стягнення.

Щодо доводів відповідача з приводу заяви позивача ОСОБА_1 у якій він зазначив, що згоден з правопорушенням, засвідчивши це особистим підписом, суд звертає увагу на те, що визнання вини не є остаточним і беззаперечним доказом, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 08.07.2020 року у справі № 463/1352/16-а, у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Згідно з ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає серед іншого рішення про скасування постанови і закриття справи.

Виходячи з наведеного, з огляду на встановлені судом обставини та враховуючи, що в судовому засіданні не встановлено, а відповідач як суб`єкт владних повноважень згідно з вимогами ст. 77 КАС України не довів правомірності прийнятого ним рішення, суд дійшов висновку, що постанова № 1326 від 20.07.2025 року підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно абз.2 ч. 5 ст. 139 КАС України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи, що позивач в силу положень п. 13 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, і норми Кодексу адміністративного судочинства України та Закону України «Про судовий збір» не містять положень, які б зобов`язували в такому випадку стягувати несплачені позивачем суми судового збору з відповідача в дохід державного бюджету, то судові витрати зі сплати судового збору не підлягають стягненню з суб`єкта владних повноважень.

Враховуючи викладене, а також у зв`язку з задоволенням позовних вимог позивачу варто повернути суму сплаченого адміністративного штрафу в розмірі 8 500,00 грн. за постановою №1326 від 20.07.2025 року, сплаченого ОСОБА_1 згідно платіжної інструкції № 9385-6617-0054-4483 від 23.07.2025 року /а.с.6/.

Керуючись ст. ст. 22 Закону України «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку», ст. 38, ч. 3 ст. 210 КУпАП, ст. ст. 9, 73-77, 90, 139, 229, 241-246, 268, 271, 272, 286 КАС України, суд,

ухвалив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення- задовольнити.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення № 1326 від 20.07.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Головному управлінню Державної казначейської служби України у Львівській області (код , що розташоване за адресою: м. Львів, вул. К. Левицького, 18) повернути з державного бюджету ОСОБА_1 (РНОКПП (код отримувача): НОМЕР_1 ) суму сплаченого згідно платіжної інструкції № 9385-6617-0054-4483 від 23.07.2025 року адміністративного штрафу в розмірі 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок за постановою № 1326 від 20.07.2025 року.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_4 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_7 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_5

Суддя: Постигач О. Б.