Справа № 400/4036/25
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2025-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2025 р.м. ОдесаСправа № 400/4036/25

Категорія:113080000 Головуючий в 1 інстанції: Мельник О.М.

Місце ухвалення: м. Миколаїв

Дата складання повного тексту:18.07.2025р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Бітова А.І.

суддів Лук`янчук О.В.

Ступакової І.Г.

у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), справа розглянута за правилами п.3 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 липня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа ІНФОРМАЦІЯ_2 , про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ІНФОРМАЦІЯ_3 ), третя особа ІНФОРМАЦІЯ_4 , про:

- визнання протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_5 , щодо оголошення у розшук ОСОБА_1 ;

- зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_3 , скасувати та видалити запис про розшук ОСОБА_1 .

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що йому стало відомо, що він перебуває у розшуку як порушник правил військового обліку. Вважав, що у відповідача не було таких повноважень, а тому такі дії є протиправними.

Відповідач позов не визнав, вказуючи, що після того як позивач не прибув за повісткою, відповідачем в автоматичному режимі було подано звернення до органів Національної поліції.

Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 липня 2025 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального та з порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що предметом спору у цій справі є саме правомірність оголошення позивача у розшук відповідачем. Натомість, чинне законодавство передбачає звернення ТЦК та СП до органів Національної поліції для доставлення осіб, які вчинили адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст. 210, 210-1 КУпАП, з метою складання протоколів про адміністративні правопорушення. Незважаючи на те, що суд встановив відсутність таких повноважень у відповідача, він відмовив у задоволенні позову, що є внутрішньо суперечливим та таким, що не відповідає предмету спору. Якщо відповідач не наділений повноваженнями вносити осіб у розшук, то дії щодо оголошення позивача у розшук є автоматично протиправними, незалежно від інших обставин.

Апелянт зазначає, що суд, відмовляючи у позові, фактично проігнорував власний висновок про відсутність повноважень, зосередившись на питанні належності оповіщення повісткою. Однак, питання належного оповіщення та можливість звернення до поліції для доставлення особи є окремими правовими інститутами і не можуть виправдовувати дії Відповідача щодо самостійного оголошення особи у розшук, якщо таких повноважень у нього немає. Також, відповідно до практики суду, яка склалася на даний час, встановлено, що норми чинного законодавства, не містять приписів про обов`язок особи отримати повістку про виклик до відповідного ТЦК та СП. Таким чином, сама лише відмова особи від отримання повістки щодо призову на військову службу не є порушенням законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію Позивач у позовній заяві наголошував, що йому не надсилалася повістка особисто, протокол про адміністративне правопорушення не складався, постанова не виносилася. Суд першої інстанції визнав, що відповідачем надсилалася повістка, яку позивач не отримав через відсутність за місцем проживання. Суд першої інстанції кваліфікував це як належне вручення повістки, що, на його думку, дало право Відповідачу звернутися до органів Національної поліції для доставлення позивача. Однак, слід розрізняти можливість звернення до поліції для доставлення особи з метою складання протоколу про адміністративне правопорушення та самостійне оголошення ТЦК та СП особи у розшук. Чинне законодавство передбачає звернення до Національної поліції саме для доставлення особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст.ст. 210, 210-1 КУпАП, з метою складення протоколів про адміністративні правопорушення. Жодних положень про автоматичне "оголошення у розшук" ТЦК та СП, тим більше, без складання протоколу про адміністративне правопорушення та винесення постанови, законодавство не містить.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлені, судом апеляційної інстанції підтверджені, учасниками апеляційного провадження неоспорені наступні обставини.

Позивач із відповіді на адвокатський запит дізнався, що перебуває у розшуку як порушник правил військового обліку. Вказує, що повістка йому не надсилалася, протокол по справі про адміністративне правопорушення уповноваженою особою ІНФОРМАЦІЯ_4 не складався, постанова не виносилася. Тому вважає оголошення його у розшук для подальшого адміністративного затримання незаконним.

Не погодившись із вищезазначеними діями відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції встановив, що відповідачем надсилалася позивачу повістка, яку позивач від відділення Укрпошти не отримував, вважає дії відповідача протиправними щодо оголошення останнього у розшук.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач здійснив виклик військовозобов`язаного за допомогою повістки, яку військовозобов`язаний не отримав за відсутністю за місцем проживання. Зазначене відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року №1487 якою затверджено Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі Порядок №1487), кваліфікується як належне вручення повістки та дає право відповідачу для звернення до органів Національної поліції для доставлення позивача, як особи, яка скоїли адміністративне правопорушення.

Згідно із Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року №154 (далі -Положення №154) повноваженнями вносити осіб у розшук районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки не наділені.

З урахуванням вищезазначеного, суд першої інстанції на підставі наданих учасниками справи письмових доказів та системного аналізу положень законодавства України, дійшов висновку, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а в задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 6-12, 77 КАС України, Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", Постанови Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року №1487 якою затверджено Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч.ч. 1-4 ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" №2232-XII (далі Закон №2232-XII), військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом), за направленням або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту та Національній гвардії України.

Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно абз.4 ст. 1, абз.3 ч. 4 ст. 3 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" №3543-XII (далі Закон №3543-XII), мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Зміст мобілізації становить переведення Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту на організацію і штати воєнного часу.

Обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації визначені ст. 22 Закону №3543-XII.

Згідно абз.абз.2-4 ч.1, абз.абз.2, 8 ч.3 ст. 22 Закону №3543-XII, громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду; надавати в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, силам цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом; проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях.

У разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 27 Закону №3543-XII, у разі невиконання під час мобілізації громадянином обов`язків, передбачених частинами першою, третьою статті 22 цього Закону, та вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки звертається до органів та підрозділів, що входять до системи поліції, щодо здійснення адміністративного затримання та доставлення такого громадянина до територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Згідно п. 79 Порядку №1487, районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки звертаються в установленому законом порядку до органів Національної поліції (у разі неможливості складення протоколу про адміністративне правопорушення на місці його вчинення) для доставлення осіб, які скоїли адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст. 210, 210-1 КУпАП, з метою складення протоколів про адміністративні правопорушення, до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, в якому ця особа перебуває (повинна перебувати) на військовому обліку, з урахуванням вимог абзацу третього пункту 56 цього Порядку.

Частиною 3 ст. 38 Закону №2232-XII передбачено, що органи Національної поліції України у встановленому законом порядку зобов`язані за зверненнями територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України доставити до таких територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України осіб, які вчинили адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно п.56 Порядку №1487, Національна поліція: за зверненням районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ та розвідувальних органів (яке має містити прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності), адресу задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), дату народження, інші дані (за наявності), передбачені статтею 7 Закону України "Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів", підставу (порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку; порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію), унікальний вихідний номер та кваліфікований електронний підпис уповноваженої особи), надісланим у вигляді набору даних шляхом електронної інформаційної взаємодії між Єдиним державним реєстром призовників, військовозобов`язаних та резервістів та єдиною інформаційною системою МВС, здійснює адміністративне затримання та доставлення призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які вчинили адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, до найближчого районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ. У разі відсутності технічної можливості передачі даних такі звернення надсилаються в паперовій формі (додаток 20).

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, позивач перебуває на обліку ІНФОРМАЦІЯ_4 , як військовозобов`язаний, та відповідачем надсилалася позивачу повістка. Відповідач звернувся до органів Національної поліції для доставлення позивача, який скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст. 210, 210-1 КУпАП, з метою складення протоколів про адміністративні правопорушення.

Позивач у даній справі не оспорює будь-яких дій відповідачем щодо надсилання повістки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_4 , не вказує на порушення такого виклику, а так само не оспорює дій відповідача щодо звернення до органу НПУ для доставлення позивача, не посилається на порушення порядку складення такого звернення.

Водночас, позивач посилається на те, що відповідачем було оголошено позивача в розшук, у зв`язку із чим, позивач просить визнати дію ІНФОРМАЦІЯ_5 щодо внесення запису про розшук ОСОБА_1 до електронної бази розшуку протиправною, зобов`язати дію ІНФОРМАЦІЯ_5 скасувати та видалити запис про розшук апелянта із електронної бази розшуку.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість наведених вимог позивача, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_5 не наділений повноваженнями на внесення записів чи їх видалення у базі даних про розшук, а лише звертається до органів Національної поліції для доставлення особи, яка скоїла адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст. 210, 210-1 КУпАП, з метою складення протоколів про адміністративні правопорушення.

Колегія суддів наголошує, що база даних "Розшук" є частиною інформаційно-комунікаційної системи "Інформаційний портал Національної поліції України" та ведеться відповідно до Інструкції з формування та ведення бази даних "Розшук" інформаційно-комунікаційної системи "Інформаційний портал Національної поліції України", затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 28 червня 2023 року № 534 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2023 року за № 1486/40542), відповідно до якої: користувач БД "Розшук" - поліцейський та/або представник іншого органу державної влади, зокрема суб`єкта наповнення БД "Розшук", яким у встановленому порядку надано доступ до БД "Розшук"; суб`єкти наповнення БД "Розшук" працівники оперативних підрозділів, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність.

Таким чином, колегія суддів відхиляє доводи апелянта та погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_5 скасувати та видалити запис про розшук ОСОБА_1 із електронної бази розшуку.

За таких обставин, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Колегія суддів не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.

Оскільки дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст. 328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, ч.5 ст. 328, 329 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 липня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 04 вересня 2025 року.

Головуючий: Бітов А.І.

Суддя: Лук`янчук О.В.

Суддя: Ступакова І.Г.