Справа № 607/2413/25
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2025-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2025 рокуЛьвівСправа № 607/2413/25 пров. № А/857/18218/25

Восьмий апеляційного адміністративного суду в складі колегії суддів:

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Довгої О.І., Шинкар Т.І.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Тернопільській області на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 квітня 2025 року (суддя- Багрій Т.Я., ухвалене в м. Тернопіль, час розгляду- 15 год. 01 хв.) у справі № 607/2413/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,-

ВСТАНОВИВ:

04 лютого 2025 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №3927202 від 24 січня 2025 року та закриття провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 квітня 2025 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погодившись з прийнятим рішенням суду Головне управління Національної поліції в Тернопільській області оскаржило його, подавши апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції, та з наведених у ній підстав, вважає, що оскаржуване рішення винесене без належного з`ясування обставин справи і з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить його скасувати.

Відзив на апеляційну скаргу рішення суду першої інстанції поданий не був.

Оскільки клопотання від учасників справи про розгляд справи за їх участю відсутні, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається зі змісту оскаржуваної постанови серії ЕНА №3927202 від 24 січня 2025 року, що ОСОБА_2 24 січня 2025 року о 15 год. 24 хв. в м.Тернопіль, по вул.Бродівська, здійснив зупинку транспортного засобу на мосту, чим порушив вимоги п.15.9 в ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

Зазначеною постановою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Позивач вважаючи протиправними дії працівників поліції, звернувся до суду з даним позовом.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Згідно частини 1 ст.122 КУпАП передбачено відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з відеозапису під назвою «1», що працівник поліції перебуває біля транспортного засобу білого кольору та спілкується з Годованим В.В. На 00:04:16 відеозапису працівник поліції пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у найближчому медичному закладі. На 00:03:07 відеозапису під назвою «2», ОСОБА_1 запитує у працівників поліції причину зупинки його транспортного засобу. На вказане запитання працівник поліції відповідає, що причиною зупинки є перевірка вмісту транспортного засобу на наявність заборонених предметів. На 00:00:52 відеозапису під назвою «3» працівник поліції роз`яснює ОСОБА_1 те, що на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням ПДР України. Після цього, ОСОБА_1 сідає в службовий автомобіль працівників поліції та вони прямують у медичний заклад для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння (відеозапис під назвою «4» та «доставлення»).

Згідно ПДР, зупинка - припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо).

Відповідно до п. 15.9 ПДР зупинка забороняється: a) на залізничних переїздах; б) на трамвайних коліях (крім випадків, обумовлених пунктом 15.8 цих Правил); в) на естакадах, мостах, шляхопроводах і під ними, а також у тунелях; г) на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі; ґ) на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга; д) у місцях, де відстань між суцільною лінією розмітки, розділювальною смугою чи протилежним краєм проїзної частини і транспортним засобом, що зупинився, менше 3 м; е) ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає - ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків, тощо.

Як зазначено судом першої інстанції, наданими представником відповідача відеозаписами не підтверджуються обставини вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, а саме здійснення зупинки на мосту.

Згідно відеозаписів працівник поліції не встановлював фактичного місця розташування транспортного засобу марки Renault Trafic. При спілкуванні працівник поліції вказав, що причиною зупинки є перевірка багажу на наявність заборонених предметів, після проїзду «посту». Жодних дій щодо встановлення фактичного місця розташування транспортного засобу працівник поліції не здійснював, роз`яснивши лише ОСОБА_1 те, що на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням ПДР України. З відеозаписів вбачається, що автомобіль Renault Trafic розташований на проїзній частині дороги, однак із вказаних відеозаписів неможливо встановити те, що автомобіль розташований саме на мосту. Працівник поліції не здійснював жодних замірів чи дослідження проїзної частини дороги, на якій було зупинено транспортний засіб, з метою встановлення місця зупинки транспортного засобу в межах чи поза межами мосту або шляхопроводу. При цьому, розгляд справи про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП відносно ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу з додержанням вимог ст.280 КУпАП, взагалі не проводився.

Відповідно до п.1.10 ПДР України міст - споруда, призначена для руху через річку, яр та інші перешкоди, межами якої є початок і кінець пролітних споруд.

Прогонова будова (пролітна споруда) тримальна конструкція мостової споруди, що перекриває простір між опорами та спирається на них. Прогонова будова сприймає навантаження від елементів мостового полотна, транспортних засобів, пішоходів, вітру тощо, передаючи її на опори мосту.

Шляхопровід - інженерна споруда мостового типу над іншою дорогою (залізницею) в місці їх перетину, що забезпечує рух по ній на різних рівнях та дає можливість з`їзду на іншу дорогу.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач не заперечує зупинку транспортного засобу у зазначеному на відеозаписі місці на вимогу працівників поліції, однак він не погоджується з тим, що зупинку було здійснено на мосту.

Разом з тим, з наданих відповідачем відеозаписів не можливо встановити факту зупинки транспортного засобу на мосту, тому вказані докази не можуть бути достатніми в розумінні ст.76 КАС України для підтвердження поза розумним сумнівом наявності в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Ба більше, слушними є посилання позивача на те, що при винесені постанови про накладення адміністративного стягнення, працівником поліції не додержано вимог чинного законодавства щодо оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст.222 КУпАП, органи національної поліції розглядають справи, передбачені, зокрема ч.1 ст.122 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно ч.2 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395, постанова по справі про адміністративні правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, виноситься поліцейськими підрозділів Департаменту патрульної поліції, територіальних (відокремлених) підрозділів територіальних органів поліції, поліцейські яких забезпечують безпеку дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Порядок та підстави притягнення до адміністративної відповідальності регулюються нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП, на місці вчинення адміністративного правопорушення не проводився. Працівником поліції не з`ясовано належним чином, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також не з`ясовано інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відтак, при притягнені позивача до адміністративної відповідальності, відповідачем не в повному обсязі були дотримані вищенаведені вимоги закону, а також не були вжиті всі заходи щодо повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин, що мали значення для правильного вирішення справи.

Дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення.

Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Аналогічна правова позиція відображена у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 року у справі № 524/5536/17, від 30.05.2018 року у справі № 337/3389/16, від 17.07.2019 року у справі № 295/3099/17 та від 05.03.2020 року по справі № 607/7987/17.

Порушення прав особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності, та порушення порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення є окремою підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Аналогічна правова позиція відображена Верховним Судом у постанові від 18 лютого 2020 року у справі № 524/9827/16-а.

Відповідно до ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Враховуючи наведені обставини та здійснений аналіз норм чинного законодавства, суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції, що при винесенні оскаржуваної постанови, відповідачем порушено норми чинних нормативно-правових актів, вина особи у вчиненні правопорушення належним чином не доведена, твердження позивача не спростовані, а тому, постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА№3927202від 24січня 2025року стосовно ОСОБА_1 за ч.1ст.122КУпАП, вірно скасовано судом першої інстанції та закрито провадження у справі.

Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 308, 310, 312, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Тернопільській області залишити без задоволення, а рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 квітня 2025 року у справі № 607/2413/25 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

Постанова остаточна та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І. І. Запотічний
судді О. І. Довга
Т. І. Шинкар