Справа № 400/9263/25
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2025-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

04 вересня 2025 р. № 400/9263/25

м. Миколаїв

Суддя Миколаївського окружного адміністративного суду Птичкіна В.В., ознайомившись з матеріалами

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

доВійськової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_2

провизнання дій та бездіяльності протиправними; зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом, що містить вимогу про зобов`язання військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач) нарахувати та виплатити різницю індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 до 28.01.2025 в загальній сумі 317 868,38 грн, зобов`язати нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення включно за весь час затримки виплати.

Згідно з доданими до позову доказами, позивач був звільнений з військової служби у відставку у січні 2025 року.

У постанові від 21.03.2025 у справі № 460/21394/23 Верховний Суд зазначив:

«… 75. Період з 01 лютого 2020 року до 19 липня 2022 року регулюється положеннями статті 233 КЗпП України, у редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», яка визначає право особи на звернення до суду із позовом про стягнення належної їй заробітної плати [грошового забезпечення] без обмеження будь-яким строком.

76. Проте період з 19 липня 2022 року по 30 березня 2023 року регулюється вже нині чинною редакцією статті 233 КЗпП України, яка передбачає тримісячний строк звернення до суду з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.

77. Судова палата частково поділяє позицію суду апеляційної інстанції щодо порядку обчислення строку звернення до адміністративного суду, зазначену у його висновку. Зокрема, слід погодитися із висновком апеляційного суду про те, що початок перебігу тримісячного строку для подання адміністративного позову [у частині вимог за період з 19 липня 2022 року по 30 березня 2023 року] слід обчислювати з моменту, коли позивач набув достовірної та документально підтвердженої інформації про обсяг і характер виплачених йому сум, що, у цій справі, відбулося шляхом вручення грошового атестата (тобто, письмового документа, у якому детально зазначено суми, нараховані та виплачені позивачу при звільненні).

78. Виходячи з цього, Судова палата вважає обґрунтованим висновок про те, що саме дата вручення позивачу зазначеного документа … є подією, з якою пов`язаний початок перебігу строку звернення до суду …».

Таким чином, за висновками Верховного Суду, початком тримісячного строку звернення ОСОБА_1 до суду з вимогами за період з 19.07.2022 до 28.01.2025 є день вручення йому грошового атестата.

До позову додана заява про поновлення строку звернення до суду, в якій наведені норми Кодексу законів про працю України та висновки Верховного Суду з приводу обчислення строків, передбачених нормами Кодексу законів про працю України.

Подання заяви суд розцінює як визнання позивачем факту пропуску строку звернення до суду, тобто тієї обставини, що з дня вручення ОСОБА_1 грошового атестата до дня подання позову минуло більше трьох місяців.

Частиною шостою статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Відповідно до частини першої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

У заяві про поновлення строку ОСОБА_1 не зазначив, які обставини об`єктивно перешкоджали йому звернутися до суду протягом трьох місяців з дня отримання грошового атестата, якими доказами підтверджується існування цих обставин, не вказав підстави для поновлення строку. Як вказано вище, зміст заяви полягає виключно у цитуванні правових норм та постанов Верховного Суду.

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви.

Пунктами 4, 5 частини п`ятої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в позовній заяві зазначаються: зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, в а разі подання позову до декількох відповідачів зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Відповідно до частини четвертої статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Суд зауважив, що у постанові від 24.07.2025 у справі № 320/12984/21 Верховний Суд вказав:

«… 40. Тобто, для правовідносин, пов`язаних з нарахуванням індексації, визначальним є також факт підвищення саме грошового доходу, а не лише тарифних ставок (окладів).

41. Якщо у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) сума цієї індексації нараховується, то абзац 6 пункту 5 Порядку №1078 додатково указує, що ця сума індексації-різниці виплачується до наступного підвищення тарифних ставок (окладів) і до неї надалі додається поточна індексація, яка складається, коли величина індексу споживчих цін перевищує поріг індексації у розмірі 103 відсотки.

42. З урахуванням того факту, що 01 березня 2018 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року №704, якою установлені нові розміри окладів, у тому числі осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, та з огляду на правила пунктів 5, 10-2 Порядку №1078, березень 2018 року став місяцем підвищення доходу ОСОБА_1 , за яким слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення.

43. З огляду на викладене, у зв`язку із підвищенням у березні 2018 року доходу ОСОБА_1 , відповідачу належало вирішити питання, чи має останній право на отримання суми «індексації-різниці», а якщо так, то у якому розмірі.

44. Як випливає з установлених обставин справи, відповідач не нараховував і не виплачував позивачу цей вид індексації у період з 01 березня 2018 року до 23 червня 2018 року. Водночас позивач наполягав на тому, що має право на отримання «індексації-різниці» і що це право відповідач порушив через бездіяльність.

45. Отже, указані обставини є спірними в цій справі. Проте суди першої й апеляційної інстанцій їх не дослідили.

46. Суд зауважує, що з огляду на абзац 4 пункту 5 Порядку №1078 позивач має право на отримання суми індексації-різниці за умови, якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року.

47. Якщо ця умова наявна, то розмір належної «індексації-різниці» визначається як різниця між сумою можливої індексації і розміром підвищення доходу.

48. Суди попередніх інстанцій указані правовідносини не дослідили і не перевірили істотні для справи обставини, а відтак, не підтвердили й не спростували доводи позивача про те, що він має право на отримання щомісячної суми «індексації-різниці» за період з 01 березня 2018 року до 23 червня 2018 року і що це право порушив відповідач.

49. Так, для правильного застосування абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку №1078 суд повинен дослідити наявну у матеріалах справи довідку №215 від 22 червня 2021 року про розмір невиплаченої індексації грошового забезпечення (а.с.19), особисті картки грошового забезпечення позивача за 2015-2018 роки (а.с.80-83) та установити:

1) розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року (А);

2) суму можливої індексації грошового забезпечення позивача в березні 2018 року (Б);

3) чи перевищує розмір підвищення доходу (А) суму можливої індексації (Б).

50. Розмір підвищення доходу у березні 2018 року (А) визначається як різниця між сумою грошового забезпечення в березні 2018 року та сумою грошового забезпечення в лютому 2018 року.

51. При визначенні розміру грошового забезпечення ураховуються його складові, які не мають разового характеру (абзац 5 пункту 5 Порядку №1078).

52. Сума можливої індексації грошового забезпечення в березні 2018 року (Б) визначається як результат множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року, на величину приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, поділений на 100 відсотків (абзац 5 пункту 4 Порядку №1078).

53. Якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року (Б), то це є підставою для нарахування й виплати позивачу індексації-різниці до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) або до дати звільнення зі служби.

54. Як зазначалося, у такому випадку відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку №1078 сума «індексації-різниці» в березні 2018 року розраховується як різниця між сумою можливої індексації (Б) і розміром підвищення доходу (А) …».

У позовній заяві не вказано, якими доказами підтверджується той факт, що після березня 2018 року до дати звільнення ОСОБА_1 зі служби (січень 2025 року) розмір його грошового забезпечення (доходу) не збільшувався. Відповідно, докази на підтвердження позовної вимоги про стягнення суми 317 868,38 грн (добуток обчисленої позивачем суми індексації-різниці у березні 2018 року - 3 834,21 грн і кількості місяців у періоді з 01.03.2018 до 28.01.2025 82 місяці 28 днів) відсутні. Це є свідченням недотримання позивачем вказаних вище норм Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 123, 160, 161, 169, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

1. Залишити позовну заяву ОСОБА_1 без руху.

2. Запропонувати позивачу у десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху усунути недоліки позовної заяви, а саме подати до Миколаївського окружного адміністративного суду:

- заяву про поновлення строку звернення до суду (в частині вимог за період з 19.07.2022 до 28.01.2025), в якій навести поважні причини пропуску цього строку, а також подати відповідні докази.

- докази на підтвердження підстав для вимоги про нарахування та виплату суми 317 868,38 грн (з урахуванням висновків суду, що викладені в цій ухвалі).

4. Попередити позивача, що наслідком неусунення недоліків позовної заяви установлений судом строк є повернення позовної заяви.

Ухвала про залишення позовної заяви без руху набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає до оскарження окремо від рішення суду.

Суддя В.В. Птичкіна