Справа № 380/21545/23
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2025-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2025 рокуЛьвівСправа № 380/21545/23 пров. № А/857/22983/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О. І.,

суддів - Курильця А. Р., Пліша М. А.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2024 року у справі №380/21545/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Львівській області, Державної судової адміністрації України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів керівника апарату Мостиського районного суду Львівської області Квасниці Л.С. про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, -

суддя в 1-й інстанції Чаплик І. Д.,

дата ухвалення рішення 01 серпня 2024 року,

місце ухвалення рішення м. Львів,

дата складання повного тексту судового рішення не зазначено,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідачів - Територіального управління Державної судової адміністрації України в Львівській області, Державної судової адміністрації України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів керівника апарату Мостиського районного суду Львівської області Квасниці Л. С., в якому з урахуванням заяви про усунення недоліків просив визнати протиправною бездіяльність начальника ТУ ДСА в Львівській області Віктора Дейнеки щодо розгляду скарги на дії працівників апарату Мостиського районного суду Львівської області від 28 лютого 2023 року та зобов`язати порушити дисциплінарне провадження на підставі поданої скарги і за результатами проведення дисциплінарного провадження прийняти відповідне рішення та надати відповідь; визнати протиправною бездіяльність керівництва ДСА України щодо розгляду скарги на дії начальника ТУ ДСА в Львівській області від 08 квітня 2023 року та зобов`язати порушити дисциплінарне провадження стосовно начальника Територіального управління Державної судової адміністрації в Львівській області Віктора Дейнеки щодо неналежного розгляду скарги на дії працівників апарату Мостиського районного суду Львівської області від 28 лютого 2023 року.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права і підлягає скасуванню. В обгрунтування вимог апеляційної скарги зазначає про те, що під час ознайомлення з матеріалами кримінальної справи у суді, в якій він має статус обвинуваченого, сторона захисту звернула увагу на той факт, що обвинувальний акт зареєстровано у суді з порушенням п.2.2.1 Розділу 2.2 «Положення про автоматизовану систему документообігу суду», затвердженого Рішенням Ради суддів України від 26.11.2010 р. №30 (зі змінами та доповненнями), а також з порушенням вимог «Інструкції з діловодства у місцевих та апеляційних судах». Незважаючи на те, що у письмовому повідомленні від 02 грудня 2022 року за підписом голови Мостиського районного суду Львівської області на адвокатський запит зазначається, що обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні надійшов до суду 04 листопада 2022 року нарочно, зареєстрований він у суді був тільки 10 листопада 2022 року, тобто через 6 днів після надходження, що є грубим порушенням вимог нормативних актів, якими врегульовано порядок реєстрації вхідної кореспонденції у судах. Вказує, що у разі неможливості з об`єктивних причин (кінець робочого дня, тощо) здійснити реєстрацію вхідної кореспонденції в день її надходження така кореспонденція реєструється в автоматизованій системі в термін, визначений у розпорядженні керівника апарату суду, із зазначенням причин встановлення такого терміну. На порушення вказаних вимог вхідна кореспонденція у виді обвинувального акта у кримінальному провадженні не була зареєстрована у день її надходження, а керівник апарату суду ніякого розпорядження з цього приводу не видала, тобто не зазначила об`єктивних причин, які б перешкоджали здійснити реєстрацію вхідної кореспонденції в день її надходження та не визначила термін, в який ця кореспонденція повинна бути зареєстрована, як того вимагає Інструкція. Ця вхідна кореспонденція була зареєстрована у суді тільки через 6 днів без будь- яких на те об`єктивних причин, про що свідчить той факт, що в цей же період була зареєстрована велика кількість іншої кореспонденції, яка надійшла пізніше, серед якої були і процесуальні документи. Тобто ніяких перешкод для того, щоб зареєструвати обвинувальний акт у день надходження, або у наступний робочий день не було, що може свідчити або про умисні дії, або про службову недбалість працівників апарату цього суду. Також зауважує, що перевірка його скарги фактично була здійснена не працівниками ТУ ДСА в Львівській області, а керівником апарату Мостиського районного суду, яка і висновок зробила про те, що порушень не допущено, тоді як у його скарзі йдеться про порушення, які допущені, зокрема і керівником апарату цього суду. На думку апелянта, начальник ТУ ДСА в Львівський області проігнорував свій обов`язок щодо здійснення контролю за станом діловодства в Мостиському районному суді, яке має здійснюватися у відповідності з суворим дотриманням приписів «Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах», де у п.10 вказується, що вимоги Інструкції є обов`язковими для виконання усіма працівниками суду. Порушення вимог Інструкції, а також недбале зберігання, умисне псування, безпідставне знищення, підроблення, приховування, розкрадання, незаконна передача іншій особі службових документів, у тому числі електронних, а також незаконний доступ до них або до електронної бази даних тягне за собою відповідальність згідно з чинним законодавством. Вважає, що судом не встановлено, що надані відповідачами відповіді на його скарги не є повними та обгрунтованими, як те передбачене ст.ст.15,19 Закону України «Про звернення громадян», оскільки відповідачами не надано обгрунтованих відповідей чи пояснень щодо питань, викладених у його скаргах, а тому подані скарги повинні бути належно розглянуті відповідачами у відповідності до вимог Закону України «Про звернення громадян». З урахуванням наведеного просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

Відповідач - Державна судова адміністрації України подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає про те, що скарга ОСОБА_1 від 28 лютого 2023 року на дії працівників апарату та голову Мостиського районного суду Львівської області, яка надійшла до територіального управління 02 березня 2023 року, розглянута в межах повноважень. Зокрема, для надання обґрунтованої відповіді, територіальним управлінням відібрано пояснення у керівника апарату Мостиського районного суду Львівської області. Здійснивши аналіз отриманої відповіді, 20 березня 2023 року територіальним управління підготовано та надано ОСОБА_1 відповідь на скаргу від 28 лютого 2023 року. Так, керівником апарату Мостиського районного суду Львівської області вказано на виникнення неординарних ситуацій в організації роботи суду, пов`язаних із веденням воєнних дій в країні. Часте оголошення повітряних тривог та пошкодження енергетичної інфраструктури України, що мало наслідком тривале аварійне відключення від електропостачання Мостиського районного суду Львівської області, призвело до дестабілізації організації роботи суду у листопаді 2022 року. Вказує, що керівництвом Мостиського районного суду Львівської області дано розпорядження старшому секретарю канцелярії суду здійснювати реєстрацію та опрацювання вхідної кореспонденції в автоматизованій системі документообігу суду по мірі технічної можливості, зокрема після налаштування та приведення до нормального режиму роботи комп`ютерної техніки та автоматизованих програм. З урахуванням наведеного, обвинувальний акт та матеріали досудового розслідування в кримінальному провадженні №0000042, які надійшли до Мостиського районного суду Львівської області 04 листопада 2022 року, зареєстровані у автоматизованій системі документообігу суду лише 10 листопада 2022 року за вхідним №5001/22. Водночас, керівник апарату зазначив, що в діях працівників апарату Мостиського районного суду Львівської області суду жодних порушень не вбачає. Крім того, до територіального управління не надходило подання голови Мостиського районного суду Львівської області щодо накладення дисциплінарного стягнення відносно керівника апарату зазначеного суду. Таким чином, вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення, а тому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Позивачем заявлено письмові клопотання про витребування доказів, щодо яких колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.80 Кодексу адміністративного судочинства України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 79 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

У клопотанні про витребування доказів повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) заходи, яких особа, що подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів, та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що зі змісту клопотання позивачем не зазначено поважних причин, які перешкоджали йому у самостійному наданні таких доказів.

Справа розглянута судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження, суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без виклику учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзив на апеляційну скаргу в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що на розгляді Мостиського районного суду Львівської області перебуває кримінальна справа №448/1504/22, номер провадження №00042 за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 368 КК України (прийняття пропозиції, обіцянки або одержання службовою особою неправомірної вигоди, а так само прохання надати таку вигоду для себе чи третьої особи за вчинення чи невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто пропонує, обіцяє чи надає неправомірну вигоду, чи в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища).

Обвинувальний акт по вказаній справі було надіслано до Мостиського районного суду Львівської області Львівською спеціалізованою прокуратурою у військовій та оборонній сфері Західного регіону супровідним листом від 04 листопада 2022 року та зареєстровано судом 10 листопада 2022 року.

Позивач звернувся до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Львівській області із скаргою від 28 лютого 2023 року, в якій зазначив, що звернувся до Мостиського районного суду з письмовим запитом, в якому просив підтвердити дату надходження обвинувального акту до суду.

На вказаний запит надійшла відповідь за підписом голови Мостиського районного суду Львівської області Юрія Білоуса від 02 грудня 2022 року, зі змісту якої вбачається, що обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування надійшов до суду від Львівської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері західного регіону 04 листопада 2022 року нарочно. Вхідний реєстраційний номер №5001/22 від 10 листопада 2022 року. Позивач вказує, що на оригіналі супровідного листа прокурора вказано дату реєстрації обвинувального акта - 10 листопада 2022 року та стоїть реєстраційний номер №5001, але на копії супровідного листа, яку прокурор пред`явив суду стоїть не штамп, а кругла печатка канцелярії суду, а під нею вказана дата 04 листопада 2022 року.

Позивач вважає, що працівниками апарату Мостиського районного суду Львівської області було допущено порушення Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, оскільки обвинувальний акт з додатками не був зареєстрований в день надходження, як того вимагають відповідні нормативно правові акти. У зв`язку із цим просив розглянути вказану скаргу та надати відповідь на наступні питання:

а) Чи були дотримані вимоги нормативно-правових актів, які регулюють правила з діловодства при реєстрації обвинувального акта з додатками, скерованого прокурором до суду та зареєстрованого 10 листопада 2022 року за вхідним №5001;

б) Чи були об`єктивні причини не здійснювати реєстрацію обвинувального акта у день його надходження, якщо припустити, що він дійсно надійшов нарочно 04 листопада 2022 року, як про це вказано у письмовій відповіді голови суду;

в) Як мав діяти у цій ситуації голова Мостиського районного суду Львівської області, Юрій Білоус.

Листом від 20 березня 2024 року №С28-23-32/23 відповідач повідомив позивача, що згідно з поясненнями, наданими керівником апарату Мостиського районного суду Львівської області, у провадженні суду перебуває кримінальне провадження №0000042 про обвинувачення ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 368 КК України. Обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування у вищевказаному кримінальному провадженні було доставлено працівником Львівської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західною регіону наручно під кінець другої половини робочого дня 04 листопада 2022 року. Крім того зазначено, що 04 листопада 2022 року припало на п`ятницю, а період часу, в який було доставлено зазначене кримінальне провадження - орієнтовно 15:45-16:15 год., що фактично унеможливило здійснити реєстрацію даного документа у день надходження. При цьому, наступним робочим днем був понеділок - 07 листопада 2022 року. Разом з тим наголошено, що починаючи із жовтня місяця, враховуючи масовані ракетні удари агресора (російської федерації), які спричинили шкоду енергетичній системі України, в Мостиському районному суді, поряд із віяловими вимкненнями електропостачання, часто застосовувались і позачергові вимкнення електропостачання. Неодноразові оголошення повітряних тривог протягом робочого дня, аварійні вимкнення електропостачання спричинили збій у роботі комп`ютерної техніки і програм, що вплинуло на звичну роботу суду. У зв`язку з цим, керівництвом суду було надані розпорядження старшому секретарю канцелярії суду протягом наступних днів листопада 2022 року приймати вхідну кореспонденцію, в тому числі процесуальні документи; здійснювати їх опрацювання користувачами автоматизованої системи, відповідно до функціональних обов`язків після налаштування та приведення до нормального режиму роботи комп`ютерної техніки та програм.

Також, керівником апарату Мостиського районного суду Львівської області повідомлено, що у зв`язку з викладеними обставинами, склалися об`єктивні причини фізичної неможливості реєстрації в автоматизованій системі документообігу суду ряду процесуальних документів, в тому числі і вказаних вище процесуальних документів, а також іншої вхідної кореспонденції у день їх надходження до суду та протягом декількох наступних робочих днів. Разом з тим зазначено, що після стабілізації енергопостачання Мостиського районного суду Львівської області, 10 листопада 2022 року було здійснено первинну реєстрацію отриманої вхідної кореспонденції, зокрема, і обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування в кримінальному провадженні №0000042 за вхідним номером 5001/22. Що стосується дій голови Мостиського районного суду Львівської області, відповідач зазначив, що голова суду, як адміністративний керівник і суддя, у своїй діяльності керується Законом України «Про судоустрій і статус суддів». Судді, як носії судової влади, при здійсненні правосуддя є незалежними від будь-якого впливу, нікому не підзвітні і підпорядковуються лише закону. Держава охороняє самостійність і незалежність суддів, встановлюючи спеціальні гарантії, які стосуються не тільки особливого порядку призначення і обрання суддів, а й притягнення їх до відповідальності та звільнення з посади.

Не погодившись із такою відповіддю, позивач звернувся до Державної судової адміністрації зі скаргою на дії начальника Територіального управління Державної судової адміністрації України в Львівській області від 08 квітня 2023 року, в якій просив порушити дисциплінарне провадження щодо начальника Територіального управління Державної судової адміністрації в Львівській області Віктора Дейнеки з метою вирішення питання про притягнення його до дисциплінарної відповідальності та зобов`язати ТУ ДСА в Львівській області здійснити належну перевірку обставин, викладених у скарзі з метою вжиття заходів по недопущенню у майбутньому порушень щодо ведення діловодства в суді. Під час проведення перевірки з`ясувати наступні питання: -яким чином на копії супроводжувального листа прокуратури стоїть дата надходження обвинувального акту 04 листопада 2022 року, тоді як на його оригіналі вказана дата - 10 листопада 2022 року; -хто з працівників апарату суду приймав та реєстрував вказану кореспонденцію; -чи відповідають вимогам Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах дії працівників апарату суду щодо реєстрації вказаної кореспонденції; -хто конкретно надав розпорядження про реєстрацію обвинувального акту саме 10 листопада 2022 року і яке це було розпорядження (усне чи письмове); -чи відповідають дії пов`язані з виданням такого розпорядження з огляду на положення Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах; - яка кількість кореспонденції надійшла до суду саме 4 листопада 2022 року і коли в цей день- 4 листопада 2022 року (в який час - о котрій годині) було вимкнення електроенергії в суді , якщо таке мало місце і який період тривало таке відключення і яка кількість вхідної кореспонденції залишилась незареєстрованою; -чи проводилась реєстрація вхідної кореспонденції в період з 7 по 10 листопада 2022 року та коли ця кореспонденція надійшла до суду; -чи видавались аналогічні розпорядження щодо реєстрації іншої кореспонденції, що надійшла до суду в період з 4 по 10 листопада 2022 року; -шляхом огляду журналу осіб, які відвідували суд 4 листопада 2022 року встановити в який час прибув до суду працівник прокуратури, який, як проте вказується у відповіді на скаргу, нарочно надав обвинувальний акт в цей день; - витребувати від підприємства «Обленерго» інформацію про відключення електроенергії в період з 4 по 10 листопада 2022 року; - витребувати в відділу МНС інформацію про оголошення повітряних тривог в період з 4 по 10 листопада 2022 року; -надати відповідну правову оцінку діям керівника апарату суду та голові цього суду, не як судді, а як адміністративному керівникові щодо дотримання вимог Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах.

Листом від 08 червня 2023 року №С984-23-1202/23 відповідач повідомив позивача, що згідно зі статтею 16 Закону України «Про звернення громадян» скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об`єднання громадян, медіа, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду. Однак скарга позивача на дії працівників апарату та голови Мостиського районного суду Львівської області від 28 лютого 2023 року подана до Територіального управління без дотримання порядку підлеглості, оскільки працівники апарату Мостиського районного суду Львівської області підпорядковуються керівникові апарату цього суду.

Крім того, зазначено, що суддя набуває адміністративні повноваження шляхом дотримання відповідного порядку. Суддю може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності в порядку дисциплінарного провадження шляхом подання скарги на дії судді до Вищої ради правосуддя (розділ VI Закону).

Таким чином, начальник Територіального управління не є вищим органом (вищою посадовою особою) по відношенню до голови Мостиського районного суду Львівської області. Своєю чергою Територіальним управлінням у межах розгляду скарги від 28 лютого 2023 року було відібрано пояснення у керівника апарату Мостиського районного суду Львівської області. Здійснивши аналіз отриманої інформації, було підготовлено та надано відповідь. Зокрема, керівником апарату Мостиського районного суду Львівської області вказано на виникнення неординарних ситуацій в організації роботи суду, пов`язаних із веденням воєнних дій в країні. Часте оголошення повітряних тривог та пошкодження енергетичної інфраструктури України, що мало наслідком тривале аварійне відключення від електропостачання Мостиського районного суду Львівської області, та призвело до дестабілізації організації роботи суду у листопаді 2022 року. Керівництвом Мостиського районного суду Львівської області дано розпорядження старшому секретарю канцелярії суду здійснювати реєстрацію та опрацювання вхідної кореспонденції в автоматизованій системі документообігу суду по мірі технічної можливості, зокрема, після налаштування та приведення до нормального режиму роботи комп`ютерної техніки та автоматизованих програм. На підставі наведеного та з урахуванням того, що контроль за дотриманням виконавської та службової дисципліни працівниками апарату суду здійснює керівник апарату суду, начальник Територіального управління у своїй відповіді на скаргу, надану листом від 20 березня 2023 року №С28-23-32/23, вказав на те, що керівником апарату Мостиського районного суду Львівської області в діях працівників апарату суду жодних порушень не вбачає. Таким чином, підстави для порушення дисциплінарного провадження стосовно начальника Територіального управління Віктора Дейнеки за результатами розгляду Територіальним управлінням скарги від 28 лютого 2023 року відсутні (а.с.115-116, том 1).

Не погодившись із вказаними відповідями відповідача, позивач звернувся у суд із цим позовом.

Матеріалами справи стверджується, що ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2023 року, залишеною без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2023 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до керівника апарату Мостиського районного суду Львівської області Квасниці Л.С., Територіального управління Державної судової адміністрації в Львівській області, Державної судової адміністрації України про визнання протиправними дій.

Постановою Верховного Суду від 12 квітня 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2023 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2023 року в частині відмови у відкритті провадження за позовними вимогами про визнання незаконними дій начальника ТУ ДСА в Львівській області Віктора Дейнеки щодо розгляду скарги на дії працівників апарату Мостиського районного суду Львівської області від 28 лютого 2023 року та дії керівництва ДСА України щодо розгляду скарги на дії начальника ТУ ДСА в Львівській області від 08 квітня 2023 року скасовано та направлено справу №380/21545/23 в цій частині позовних вимог на новий судовий розгляд до Львівського окружного адміністративного суду. В іншій частині ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2023 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2023 року залишено без змін.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Львівській області вжило у межах своїх повноважень усіх заходів при розгляді скарги ОСОБА_1 , тому не вчинило протиправних дій чи бездіяльності, відповідно, у суду немає підстав зобов`язувати відповідача до вчинення будь-яких дій. Крім того, вимога позивача про зобов`язання Державної судової адміністрації України порушити дисциплінарне провадження стосовно начальника Територіального управління Державної судової адміністрації в Львівській області не підлягає задоволенню, оскільки задоволення такої вимоги означатиме втручання у дискреційні повноваження відповідача, що суперечитиме принципу пропорційності та правової визначеності. Щодо вимоги позивача про витребування у Мостиського районного суду Львівської області матеріалів, зазначених у скарзі від 08 квітня 2023 року та надання оцінки діям керівника апарату суду, то судом зазначено, що голова ДСА України не є вищою посадовою особою щодо керівника та працівників апарату суду у порядку підлеглості та не уповноважений законом на накладення на вказаних службовців дисциплінарних стягнень, у вказаного відповідача були відсутні підстави та повноваження на вчинення відповідних дій, про що відповідачем було правильно зазначено у листі-відповіді на скаргу. Також судом зауважено, що будь-які незаконні втручання або вплив на суд чи суддів, є неприпустимими та мають наслідком відповідальність, встановлену законом. Рішення, дії та бездіяльність суддів у межах розгляду справи можуть бути предметом дослідження та оцінки лише при їх перегляді в апеляційному та касаційному порядку, а тому вимога позивача про надання оцінки діям голови суду була звернена до неналежного органу та не могла бути виконана.

Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильним, законним та обґрунтованим, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно з ч.1, 3 ст.6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII (далі- Закон №1402-VIII) здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права. Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповага до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації усно, письмово або в інший спосіб з метою дискредитації суду або впливу на безсторонність суду, заклики до невиконання судових рішень забороняються і мають наслідком відповідальність, установлену законом.

За змістом ч.1-6 ст.155 Закону №1402-VIII організаційне забезпечення роботи суду здійснює його апарат, який очолює керівник апарату. Положення про апарат суду розробляється на підставі типового положення про апарат суду та затверджується зборами суддів відповідного суду. Тимчасове положення про апарат новоутвореного суду затверджується тимчасово виконуючим обов`язки керівника апарату цього суду. Керівник апарату суду несе персональну відповідальність за належне організаційне забезпечення суду, суддів та судового процесу, функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, інформує збори суддів про свою діяльність. Збори суддів можуть висловити недовіру керівнику апарату суду, що має наслідком звільнення його з посади. Керівника апарату місцевого суду, його заступника призначає за погодженням голови відповідного суду на посаду та звільняє з посади начальник відповідного територіального управління Державної судової адміністрації України, а керівників апаратів апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду, Верховного Суду, їх заступників призначає за погодженням голови відповідного суду на посаду та звільняє з посади Голова Державної судової адміністрації України. Керівник апарату суду призначає на посаду та звільняє з посади працівників апарату суду, застосовує до них заохочення та накладає дисциплінарні стягнення. Добір працівників апарату суду здійснюється на конкурсній основі, крім випадків переведення державних службовців відповідно до законодавства про державну службу. Правовий статус працівників апарату суду визначається Законом України "Про державну службу" з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

П.12 Типового положення про апарат суду, затвердженого наказом ДСА від 08 лютого 2019 року №131, передбачає, що керівник апарату суду призначає на посаду та звільняє з посади працівників апарату суду, застосовує до них заохочення та накладає дисциплінарні стягнення. Добір працівників апарату суду здійснюється на конкурсній основі (крім помічника голови суду, помічника заступника голови суду, помічника секретаря судової палати, помічника судді - члена Ради суддів України, помічників суддів, прес-секретаря, працівників, які виконують функції з обслуговування, робітників) і в порядку переведення державних службовців відповідно до законодавства про державну службу. Призначення на посаду та звільнення з посади помічника голови суду, помічника заступника голови суду, помічника секретаря судової палати, помічника судді - члена Ради суддів України, помічника судді здійснюється відповідно до Положення про помічника (помічників) судді.

Відповідно до ч.4 ст.5 Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року №889-VIII (далі - Закон №889-VIII) особливості правового регулювання державної служби в системі правосуддя визначаються законодавством про судоустрій і статус суддів.

Як правильно зазначив суд першої інстанці, суб`єктом притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників апарату суду є керівник апарату відповідного суду, при цьому, предметом спору у цій справі не є дії працівників апарату Мостиського районного суду, які полягають у можливому порушенні правил діловодства, тому правова оцінка суду вказаним діям працівників апарату суду не надається.

Даючи правову оцінку неналежному розгляду скарги позивача до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Львівській області на дії працівників апарату Мостиського районного суду Львівської області від 28 лютого 2023 року та неналежному розгляду скарги Державною судовою адміністрацією України на дії начальника ТУ ДСА в Львівській області від 08 квітня 2023 року, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про звернення громадян» від 02 жовтня 1996 року №393/96-ВР (далі- Закон №393/96-ВР) громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, медіа, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

За змістом ст.3 Закону №393/96-ВР під зверненнями громадян необіхдно розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

Ст.4 Закону №393/96-ВР передбачає, що до рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких: порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян); створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод; незаконно покладено на громадянина які-небудь обов`язки або його незаконно притягнуто до відповідальності.

Відповідно до ч.1 ст.16 Закону №393/96-ВР скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об`єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду.

Згідно зі ст.19 Закону №393/96-ВР органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи. У разі необхідності та за наявності можливостей розгляд звернень громадян покладається на посадову особу чи підрозділ службового апарату, спеціально уповноважені здійснювати цю роботу, в межах бюджетних асигнувань. Це положення не скасовує вимоги абзацу дев`ятого частини першої цієї статті.

За змістом ст.20 Закону №393/96-ВР звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів. На обґрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну. Звернення громадян, які мають встановлені законодавством пільги, розглядаються у першочерговому порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до ТУ ДСА у Львівській області зі скаргою від 28 лютого 2023 року, в якій вказує про порушення, допущені працівниками апарату Мостиського районного суду Львівської області, які полягали у несвоєчасному прийнятті та реєстрації в системі діловодства суду обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується.

Зі змісту вищевказаної скарги вбачається, що позивач просив зазначити, зокрема, чи були дотримані вимоги нормативно-правових актів, які регулюють правила з діловодства при реєстрації обвинувального акта з додатками, скерованого прокурором до суду та зареєстрованого 10 листопада 2022 року за вхідним №5001; чи були об`єктивні причини не здійснювати реєстрацію обвинувального акта у день його надходження, якщо припустити, що він дійсно надійшов нарочно 04 листопада 2022 року, як про це вказано у письмовій відповіді голови суду; як мав діяти у цій ситуації голова Мостиського районного суду Львівської області, Юрій Білоус. Крім того, позивач у скарзі покликається на пункти 4.11 та 4.26 Положення про Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Львівській області.

Відповідно до ч.1, 3, 4, 6 ст.151 Закону №1402-VIII Державна судова адміністрація України є державним органом у системі правосуддя, який здійснює організаційне та фінансове забезпечення діяльності органів судової влади у межах повноважень, установлених законом. Державна судова адміністрація України має територіальні управління. Рішення про утворення територіальних управлінь та визначення їх кількості приймається Державною судовою адміністрацією України за погодженням з Вищою радою правосуддя. Правовий статус посадових осіб Державної судової адміністрації України, її територіальних управлінь визначається Законом України «Про державну службу». Положення про Державну судову адміністрацію України та типове положення про її територіальне управління затверджуються Вищою радою правосуддя після консультацій з Радою суддів України.

Згідно з ч.1, 2, 4, 7 ст.154 Закону №1402-VIII територіальними органами Державної судової адміністрації України є територіальні управління Державної судової адміністрації України. Територіальне управління Державної судової адміністрації України очолює начальник, який призначається на конкурсній основі на посаду і звільняється з посади Головою Державної судової адміністрації України. Начальник територіального управління Державної судової адміністрації України призначає за погодженням голови місцевого суду на посаду керівника апарату місцевого суду, заступника керівника апарату місцевого суду та звільняє їх з посади, застосовує за поданням голови місцевого суду до них заохочення або накладає дисциплінарні стягнення відповідно до закону; присвоює керівнику апарату місцевого суду, його заступнику ранги державного службовця відповідно до законодавства про державну службу. Територіальні управління Державної судової адміністрації України здійснюють свою діяльність відповідно до положення про них, що затверджується Головою Державної судової адміністрації України на підставі типового положення про територіальне управління Державної судової адміністрації України.

Так, станом на час звернення ОСОБА_1 до відповідача було чинним Типове положення про територіальні управління Державної судової адміністрації України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затверджене Наказом Державної судової адміністрації України від 15 липня 2015 року №104, яке втратило чинність з 10 травня 2023 року на підставі Наказу Державної судової адміністрації України №229 (далі Типове положення).

За змістом п.1-3 Типового положення територіальні управління Державної судової адміністрації України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - територіальні управління) є територіальними органами Державної судової адміністрації України (далі - ДСА України) та їй підпорядковуються. Територіальні управління утворюються в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі. Територіальні управління у своїй діяльності керуються Конституцією і законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, актами Кабінету Міністрів України, рішеннями з`їзду суддів України та Ради суддів України, Положенням про ДСА України, наказами ДСА України, рішеннями колегії ДСА України, іншими нормативно-правовими актами та цим Положенням. Основним завданням територіальних управлінь є організаційне забезпечення діяльності місцевих судів та фінансове забезпечення місцевих загальних судів з метою створення належних умов для діяльності судів, суддів цих судів та забезпечення роботи органів суддівського самоврядування. Організаційне забезпечення становлять заходи матеріально-технічного, кадрового, інформаційного, організаційно-технічного характеру, ведення судової статистики, діловодства та архіву суду.

Пункти 4.11 та 4.26 Типового положення передбачають, що територіальні управління, зокрема, контролюють стан діловодства, зокрема, процеси, що забезпечують документування управлінської інформації і організацію роботи зі службовими документами в місцевих судах; здійснюють розгляд звернень громадян з питань, що належать до їх повноважень, виявляють причини і умови, що породжують заяви та скарги громадян, і вживають заходів до їх усунення.

Відповідно до п.5.2-5.3 Типового положення передбачено, що територіальні управління мають право вживати заходів щодо контролю за станом діловодства, діяльності служби судових розпорядників та наявністю матеріальних цінностей, які обліковуються у місцевих загальних судах; за результатами контрольних заходів ініціювати питання про усунення виявлених порушень та притягнення до відповідальності осіб, які допустили порушення.

Згідно з п.7.8-7.9 Типового положення начальник територіального управління за поданням голови місцевого суду призначає на посаду керівника апарату місцевого суду, заступника керівника апарату місцевого суду та звільняє їх з посади; за поданням голови місцевого суду застосовує до керівників апарату суду, їх заступників заохочення або накладає дисциплінарні стягнення відповідно до закону.

З системного аналізу наведених вище правових норм суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що територіальні управління Державної судової адміністрації здійснюють контроль стану діловодства, зокрема, процеси, що забезпечують документування управлінської інформації і організацію роботи зі службовими документами в місцевих судах та координують діяльність керівників апаратів місцевих судів; такі повноваження територіальних управлінь зводяться до контролю за належним матеріальним, фінансовим, організаційно-технічним та інформаційним забезпеченням місцевих судів з метою гарантування здійснення ними правосуддя у встановленому законом порядку.

При цьому, територіальні управління Державної судової адміністрації України не наділені повноваженнями безпосередньо притягати працівників апарату суду до дисциплінарної відповідальності, оскільки вказані повноваження покладені законом безпосередньо на керівника апарату відповідного суду, разом з тим, територіальні управління можуть вказати на виявлені недоліки керівнику апарату суду, як особі, наділеній відповідними повноваженнями.

Матеріалами справи стверджується, що при розгляді скарги позивача у листі-відповіді відповідачем проаналізовано питання, порушені позивачем при поданні скарги щодо порушеного, на думку позивача, порядку реєстрації обвинувального акту в системі документообігу суду.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, з метою належного розгляду скарги ОСОБА_1 відповідачем було отримано пояснення від керівника апарату Мостиського районного суду Львівської області, за змістом яких встановлено, що керівник апарату не вбачає жодних порушень у діях працівників апарату цього суду.

За змістом ч.2 ст.154 Закону №1402-VIII та п.7.2 Типового положення начальник територіального управління ДСА України має право накладати дисциплінарне стягнення на керівника апарату суду або його заступника за поданням голови відповідного суду.

Таким чином, наявність відповідного подання голови суду є обов`язковою умовою для притягнення керівника апарату суду до дисциплінарної відповідальності.

Разом з тим, матеріалами справи стверджується, що головою Мостиського районного суду Львівської області не направлялось подання до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Львівській області для притягнення керівника апарату суду до дисциплінарної відповідальності, а відтак у відповідача були відсутні підстави для притягнення керівника апарату вказаного суду до відповідальності та накладення на неї дисциплінарного стягнення.

Крім того, як правильно зазначив суд першої інстанції, судді, як носії судової влади, при здійсненні правосуддя є незалежними від будь-якого впливу і підпорядковуються лише закону. Держава охороняє самостійність і незалежність суддів, встановлюючи спеціальні гарантії, які стосуються не тільки особливого порядку призначення і обрання суддів, а й притягнення їх до відповідальності та звільнення з посади. Процесуальні дії судді, законність та обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом оцінки лише при їх перегляді в апеляційному та касаційному порядку. У разі ж вчинення суддею дисциплінарного проступку, такого суддю може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності Вищою радою правосуддя у порядку, визначеному законом.

Таким чином, з врахуванням наведеного вище суд в силу вимог закону не наділений повноваженнями давати правову оцінку рішенням, діям чи бездіяльності суддів на предмет їх відповідності нормам права. Перебування судді на посаді голови суду жодним чином не позбавляє його гарантій незалежності та самостійності, встановлених законом.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Львівській області вжило у межах своїх повноважень усіх заходів при розгляді скарги ОСОБА_1 , тому не вчинило протиправних дій чи бездіяльності, відповідно, у суду не було підстав зобов`язувати відповідача до вчинення будь-яких дій.

Даючи правову оцінку позовній вимозі щодо зобов`язання ДСА України порушити дисциплінарне провадження щодо начальника Територіального управління Державної судової адміністрації України в Львівській області, то колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.152 Закону №1402-VIII Державна судова адміністрація України: 1) представляє суди у відносинах із Кабінетом Міністрів України та Верховною Радою України під час підготовки проекту закону про Державний бюджет України на відповідний рік у межах повноважень, визначених цим Законом; 2) забезпечує належні умови діяльності судів, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Національної школи суддів України та органів суддівського самоврядування в межах повноважень, визначених цим Законом; 3) вивчає практику організації діяльності судів, розробляє і вносить у встановленому порядку пропозиції щодо її вдосконалення; 4) вивчає кадрові питання апарату судів, прогнозує потребу у спеціалістах, здійснює замовлення на підготовку відповідних спеціалістів; 5) забезпечує необхідні умови для підвищення кваліфікації працівників апарату судів, створює систему підвищення кваліфікації; 6) організовує роботу з ведення судової статистики, діловодства та архіву; контролює стан діловодства в судах; 7) готує бюджетний запит; 8) організовує комп`ютеризацію судів для здійснення судочинства, діловодства, інформаційно-нормативного забезпечення судової діяльності та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затверджує Загальний класифікатор спеціалізацій суддів та категорій справ; забезпечує суди необхідними технічними засобами фіксування судового процесу в межах коштів, передбачених у Державному бюджеті України на фінансування відповідних судів; 9) забезпечує впровадження електронного суду; здійснює заходи щодо організації обміну електронними документами між судами та іншими державними органами і установами; 10) забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень; 11) взаємодіє з відповідними органами та установами, в тому числі інших держав, з метою вдосконалення організаційного забезпечення діяльності судів; 12) розробляє та затверджує за погодженням із Вищою радою правосуддя Типове положення про апарат суду; 12-1) надає у випадках, передбачених цим Законом, Вищій раді правосуддя консультативний висновок, який є офіційним документом, що містить рекомендації та пропозиції щодо кількості суддів у суді (крім Верховного Суду), кількості суддів в апеляційній палаті вищого спеціалізованого суду; 13) організовує діяльність служби судових розпорядників; 14) контролює діяльність Cлужби судової охорони; 15) затверджує положення про бібліотеку суду; 16) здійснює управління об`єктами державної власності, що належать до сфери управління Державної судової адміністрації України; 17) здійснює інші повноваження, визначені законом.

Згідно з ч.6 ст.151 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" Положення про Державну судову адміністрацію України та типове положення про її територіальне управління затверджуються Вищою радою правосуддя після консультацій з Радою суддів України.

За змістом п.1-3 Положення №141/0/15-19 Державна судова адміністрація України є державним органом у системі правосуддя, який здійснює організаційне та фінансове забезпечення діяльності органів судової влади в межах повноважень, установлених законом. ДСА України підзвітна Вищій раді правосуддя у межах, визначених законом. ДСА України здійснює організаційне та фінансове забезпечення діяльності органів судової влади з метою створення належних умов функціонування судів і діяльності суддів. Організаційне забезпечення становлять заходи матеріально-технічного, кадрового, інформаційного, організаційно-технічного характеру, ведення судової статистики, діловодства та архіву суду. Територіальними органами ДСА України є територіальні управління Державної судової адміністрації України (далі - територіальні управління). Рішення про утворення, реорганізацію та ліквідацію територіальних управлінь, визначення їх кількості приймається ДСА України за погодженням з Вищою радою правосуддя.

Відповідно до п.5 Положення №141/0/15-19 основними завданнями ДСА України є: 1) організаційне та фінансове забезпечення діяльності органів судової влади в межах повноважень, установлених законом; 2) забезпечення належних умов діяльності судів, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Національної школи суддів України та органів суддівського самоврядування в межах повноважень, визначених законом; 3) забезпечення виконання рішень про утворення чи припинення (ліквідацію) судів у межах повноважень, визначених законом.

З системного аналізу наведених вище правових норм суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що завданнями ДСА України є перш за все забезпечення належних матеріальних, організаційно-технічних та фінансових умов діяльності судів для забезпечення здійснення ними правосуддя у належному порядку.

Згідно з пп.19 п.9 Положення №141/0/15-19 голова ДСА України призначає на посаду та звільняє з посади начальників територіальних управлінь ДСА України, їх заступників, застосовує до них заохочення й накладає дисциплінарні стягнення у порядку, визначеному законодавством про державну службу, в тому числі приймає рішення про переведення начальника територіального управління або його заступника на рівнозначну або нижчу посаду до іншого територіального управління у порядку, визначеному пунктом 1 частини першої статті 41 Закону України "Про державну службу".

Таким чином, наведені вище правову норми свідчать про те, що голова ДСА України уповноважений за законом накладати дисциплінарні стягнення на начальників територіальних управлінь ДСА України.

За змістом ч.1-2 ст.68 Закону України «Про державну службу» дисциплінарне провадження порушується шляхом видання відповідного наказу (розпорядження): міністром - стосовно державного секретаря відповідного міністерства; суб`єктом призначення - стосовно інших державних службовців.

Дисциплінарні стягнення накладаються (застосовуються): на державних службовців, які займають посади державної служби категорії "А": зауваження - суб`єктом призначення; інші види дисциплінарних стягнень - суб`єктом призначення з урахуванням пропозиції Комісії; на державних службовців, які займають посади державної служби категорій "Б" і "В": зауваження - суб`єктом призначення; інші види дисциплінарних стягнень - суб`єктом призначення за поданням дисциплінарної комісії.

Таким чином, з аналізу наведеного вище вбачається, що Законом України «Про державну службу» передбачено, що особою, уповноваженою ініціювати дисциплінарне провадження та приймати рішення за його результатами, є суб`єкт призначення, а тому ініціювання дисциплінарного провадження стосовно начальників територіальних управлінь ДСА України належить до повноважень Голови Державної судової адміністрації України та є його дискреційним повноваженням.

Положення Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи №R (80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, що були прийняті 11.03.1980 Комітетом Міністрів, передбачають, що під дискреційними повноваженнями необхідно розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, дискреція - це елемент управлінської діяльності, пов`язаний з владними повноваженнями та їх носіями - органами державної влади та органами місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не слід ототожнювати лише з формалізованими повноваженнями, вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта.

Попри те, що на законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє, у судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими необхідно розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення.

Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тому, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

При цьому, з огляду на положення ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України щодо компетенції адміністративного суду останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які Конституцією України віднесені до компетенції цього органу державної влади.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративний суд, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Аналіз приписів КАС України свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, оскільки ключовим його завданням є здійснення правосуддя.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вимога позивача про зобов`язання Державної судової адміністрації України порушити дисциплінарне провадження стосовно начальника Територіального управління Державної судової адміністрації в Львівській області не підлягає задоволенню, оскільки задоволення такої вимоги означатиме втручання у дискреційні повноваження відповідача, що суперечитиме принципу пропорційності та правової визначеності.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Львівській області вжило у межах своїх повноважень усіх заходів при розгляді скарг ОСОБА_1 у визначеному Законом №393/96-ВР порядку, а тому підстави для задоволення позову відсутні. Також ДСА України про розгляді скарги позивача на дії начальника ТУ ДСА у Львівській області діяло відповідно до вимог закону, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог у цій частині.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Крім того, колегія суддів зазначає, що інші зазначені позивачем в апеляційній скарзі обставини, крім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) №303-A, пункт 29).

Також згідно з п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про безпідставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.242, 243, 250, 304, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2024 року у справі №380/21545/23 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О. І. Мікула
судді А. Р. Курилець
М. А. Пліш
Повне судове рішення складено 04 вересня 2025 року.