Справа № 813/2570/18
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2025-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2025 рокуЛьвівСправа № 813/2570/18 пров. № А/857/22211/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Бруновської Н.В. та Хобор Р.Б.,

з участю секретаря судового засідання - Слободян І.М.,

а також сторін (їх представників):

від позивача не з`явився;

від відповідача - не з`явився;

від третіх осіб - не з`явилися;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Виконавчого комітету Львівської міської ради на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24.04.2025р. в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські перспективи» до Виконавчого комітету Львівської міської ради, треті особи без самостійних вимог на предмет спору Департамент економічного розвитку Львівської міської ради та Акціонерне товариство «Українська залізниця», про визнання протиправним та нечинним рішення щодо затвердження схеми впорядкування земель транспорту в межах населеного пункту рекламними конструкціями (суддя суду І інстанції: Брильовський Р.М.; час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 09 год. 51 хв. 24.04.2025р., м.Львів; дата складання повного рішення суду І інстанції: 28.04.2025р.),-

В С Т А Н О В И В:

15.06.2018р. (згідно з відомостями реєстраційної позначки суду першої інстанції) позивач Товариство з обмеженою відповідальністю /ТзОВ/ «Українські перспективи» звернувся до суду з позовом, в якому, із урахуванням кінцево сформульованих позовних вимог, просив:

визнати протиправним та нечинним п.1 рішення Виконавчого комітету /ВК/ Львівської міської ради /ЛМР/ № 535 від 25.05.2018р. «Про затвердження схеми впорядкування земель транспорту у межах м.Львова рекламними конструкціями»;

визнати протиправними та скасувати з моменту його прийняття рішення ВК ЛМР № 535 від 25.05.2018р. «Про затвердження схеми впорядкування земель транспорту у межах м.Львова рекламними конструкціями» в частині, що стосується рекламних конструкцій ТзОВ «Українські перспективи», а саме:

* підпункти 3.1.6, 3.1.7, 3.1.8, 3.2.4, 3.2.5, 3.2.6, 3.2.7 пункту 3 рішення ВК ЛМР № 535 від 25.05.2018р. «Про затвердження схеми впорядкування земель транспорту у межах м.Львова рекламними конструкціями»;

* пункт 4 рішення ВК ЛМР № 535 від 25.05.2018р. «Про затвердження схеми впорядкування земель транспорту у межах м.Львова рекламними конструкціями» в частині вул.Луганська (від вул.Стрийської до проспекту Червоної Калини);

судові витрати покласти на відповідача (Т.1, а.с.4-8, Т.3, а.с.75-76, 157-159).

Згідно ухвали суду від 20.06.2018р. вирішено розгляд цієї справи здійснювати за правилами загального позовного провадження.

Також цією ухвалою залучено до участі в справі у якості третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Департамент економічного розвитку ЛМР та Акціонерне товариство /АТ/ «Українська залізниця» (Т.1, а.с.1-2).

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 24.04.2025р. заявлений позов задоволено частково; визнано протиправними та скасовано підпункти 3.1.6, 3.1.7, 3.1.8, 3.2.4, 3.2.5, 3.2.6, 3.2.7 пункту 3 рішення ВК ЛМР № 535 від 25.05.2018р. «Про затвердження схеми впорядкування земель транспорту у межах м.Львова рекламними конструкціями» та пункт 4 рішення ВК ЛМР № 535 від 25.05.2018р. «Про затвердження схеми впорядкування земель транспорту у межах м.Львова рекламними конструкціями» в частині вул.Луганська (від вул. Стрийської до проспекту Червоної Калини); в задоволенні решти позовних вимог відмовлено (Т.3, а.с.178-183).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржив відповідач ВК ЛМР, який покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до помилкового вирішення спору, просить рішення суду скасувати в частині задоволених вимог та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову в повному обсязі (Т.3, а.с.188-191).

Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що під час розгляду справи суд не врахував відсутності в позивача правовстановлюючих документів на розміщення рекламних конструкцій.

Також спірне рішення прийнято в межах повноважень апелянта; прийняттю такого рішення передувало створення робочої групи з володільцями спірних ділянок АТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця», на підставі висновків якої було прийнято відповідачем спірне рішення.

Наголошує на тому, що АТ «Українська залізниця» на теперішній час не дає згоди на розміщення рекламних конструкцій позивача на спірних ділянках, а тому твердження останнього про втручання в господарську діяльність суб`єктів господарювання з боку відповідача є помилковим.

Окрім цього, об`єкти реклами позивача підпадають під визначення зовнішньої реклами (розміщені на стаціонарних інженерних спорудах залізничної інфраструктури, а не на транспорті).

Позивач ТзОВ «Українські перспективи» скерував до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу (письмові заперечення про апеляційної скарги), в якому останній вважає її безпідставною, необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення. Наголошує на тому, що суд першої інстанції надав належну оцінку всім обставинам справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального законодавства, ухвалив законне і справедливе судове рішення (Т.3, а.с.232-235).

Інші учасники справи не подали до суду апеляційної інстанції відзиви на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України не здійснювалося. Також в порядку ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Протокольною ухвалою від 02.09.2025р. колегія суддів ухвалила відхилити клопотання представника позивача адвоката Цукорник С.Г., про відкладення апеляційного розгляду справи через непередбачувані сімейні обставини, оскільки такі не перешкоджали позивачу скерувати до апеляційного суду іншого представника або прийняти участь в режимі відеоконференції; також останній не був позбавлений можливості скористатися правовою допомогою іншого адвоката під час апеляційного розгляду.

Окрім цього, зміст вказаного клопотання носить загальний і поверхневий характер, з якого неможливо чітко та однозначно визначити причини повторного відкладення розгляду справи.

Водночас, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність в судовому засідання учасників справи (їх представників), а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

За сукупності таких обставин, апеляційний суд дійшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності учасників справи, які були належним чином повідомлені про час розгляду справи, однак до суду не з`явилися.

Додатково колегія суддів враховує, що відповідно до ч.5 ст.44 КАС України учасники справи зобов`язані: 1) виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; 2) сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; 3) з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; 4) подавати наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; 5) надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; 6) виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; 7) виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки суду, а й учасників справи.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989р. у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Він не буде відповідальним за відкладення, викликані станом його здоров`я, оскільки вони пов`язані з форс-мажорними обставинами.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено під час судового розгляду, 01.01.2014р. між ТзОВ «Українські перспективи» та ДТГО «Львівська залізниця» (правонаступник АТ «Українська залізниця») укладено договір № Л/ДН-1-14201п/НЮ про надання рекламних послуг. Відповідно до вказаного договору ТзОВ «Українські перспективи» на об`єктах залізничного транспорту (окрім інших адрес) розміщено та встановлено у м.Львові: 4 конструкції (розміром 6м х 3м) по вул. Шевченка (станція Клепарів), 2 конструкції (розміром 6м х 3м) по вул. Винниця (вул.Омеляна Ковча), 1 конструкція (розміром 6 м х 3 м) по вул. Левандівська шляхопровід парна сторона (Т.1, а.с.19-32).

06.01.2014р. між ТзОВ «Українські перспективи» та ДТГО «Львівська залізниця» (правонаступник АТ «Українська залізниця») укладено договір № Л/П-14227п/НЮ про надання рекламних послуг. Відповідно до вказаного договору ТзОВ «Українські перспективи» на об`єктах залізничного транспорту (окрім інших адрес) розміщено та встановлено у м.Львові: 3 конструкції (розміром 6м х 3м) вул. Пластова - Богданівська біля залізничного переїзду; 2 конструкції (розміром 6м х 3м) вул. Любінська (парна і непарна сторони на залізничному мості); 1 конструкція (розміром 12м х 3м) вул. Луганська непарна сторона; 1 конструкція розміром (6 м х 3 м) вул. Дж.Вашингтона; 1 конструкція розміром (6 м х 3м) вул. Шевченка (станція Клепарів), 2 конструкції розміром (6м х 3м) вул. Опришківська, парна та непарна сторона, біля залізничного мосту; (2 конструкції розміром 6м х 3м) вул. Хмельницького, 176 парна та непарна сторона, біля залізничного переїзду (Т.1, а.с.33-42).

21.04.2017р. постановою Галицького районного суду м.Львова у справі № 461/7366/16-а, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 06.09.2017р. та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 14.12.2017р., задоволено позов ТзОВ «Українські перспективи» та скасовано накази Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради про демонтаж конструкцій зовнішньої реклами, які належать на праві приватної власності ТзОВ «Українські перспективи».

Також судами встановлено, що рекламні конструкції, які виступають предметом вищевказаних договорів, належать ТзОВ «Українські перспективи» на праві власності та розміщені на землях транспорту, зокрема, в смузі відведення залізниці; розміщення конструкцій ТзОВ «Українські перспективи» за адресами відповідно до укладених договорів є рекламою на транспорті, для розміщення якої дозвіл органів місцевого самоврядування не вимагається, а дія Правил розміщення зовнішньої реклами у м.Львові, на спірні відносини не поширюються (Т.1, а.с.43-63).

19.02.2018р. розпорядженням Львівського міського голови № 44 утворено робочу групу з розв`язання проблем перенасичення земель транспорту у межах Львова рекламними конструкціями з представників Управління економіки Департаменту економічного розвитку ЛМР, Комунального підприємства «Адміністративно-технічне управління» та представників РФ «Львівська залізниця АТ «Українська залізниця» (Т.1, а.с.115-128).

25.05.2018р. ВК ЛМР прийняв рішення № 535 «Про затвердження схеми впорядкування земель транспорту у межах м. Львова рекламними конструкціями».

Пункт 1 цього рішення затверджено комплексну схему розміщення рекламних засобів на землях транспорту в межах м. Львова:

1.1. На мостах:1.1.1. вул. Богданівська вул. С. Гайдучка (додаток 1).1.1.2. вул. Джерельна вул. Хімічна (додаток 2).1.1.3. вул. В. Єрошенка вул. В. Липинського вул. Клепарівська (додаток3). 1.1.4. вул. Замарстинівська вул. Л. Долинського (додаток 4).1.1.5. вул. Генерала В. Курмановича (додаток 5).1.1.6. вул. Опришківська (додаток 6).1.1.7. вул. Тунельна (додаток 7).1.1.8. просп. В. Чорновола (Міський палац культури ім. Гната Хоткевича) (додаток 8).

Пункт 2 вказаного рішення передбачає забезпечення приведення рекламних засобів у відповідність до вимог комплексної схеми розміщення рекламних засобів на землях транспорту (на мостах) у межах м.Львова у строк до 01.06.2018р.

Пунктом 3 зазначеного рішення вирішено з метою безпеки руху на залізничних переїздах та шляхопроводах демонтувати рекламні конструкції з правої та лівої сторони автомобільних доріг вздовж переїздів та шляхопроводів у термін до 01.07.2018р., а саме:

3.1.«На переїздах: 3.1.1. вул. Зелена вул. Дж. Вашингтона. 3.1.2. вул. Зубрівська, 3.1.3. вул. Левандівська вул. Повітряна. 3.1.4. вул. Левандівська, 13. 3.1.5. вул. Луганська (магазин Рукавичка). 3.1.6. вул. Пластова. 3.1.7. вул. Б. Хмельницького (магазин Фуршет). 3.1.8. вул. Т. Шевченка, 180 (за готелем НТОН).

3.2. На шляхопроводах: 3.2.1. вул. Городоцька, 168 (ПАТ Львівський хлібозавод № 1). 3.2.2. вул. Княгині Ольги вул. М. Аркаса. 3.2.3. вул. Кульпарківська, 93. 3.2.4. вул. Левандівська (автомобільний міст). 3.2.5. вул. Луганська вул. Стрийська.3.2.6. вул. Любінська, 74. 3.2.7. вул. Сихівська вул. Зелена. 3.2.8. вул. Сяйво. 3.2.9. вул. Т. Шевченка вул. о. Омеляна Ковча.»

Пункт 4 спірного рішення передбачає забезпечення приведення рекламних засобів у відповідність до вимог Правил розміщення зовнішньої реклами у м. Львові, затв. рішенням ВК ЛМР № 569 від 21.05.2010р., встановлення відстані між наземними рекламними засобами, розміщеними в одну лінію, не менше ніж 100 м для великоформатних рекламних засобів вздовж залізничних колій: вул. Брюховицька, вул. Дж. Вашингтона, вул. Тракт Глинянський, вул. Генерала В. Курмановича, вул. Луганська (від вул. Стрийської до просп. Червоної Калини), вул. Рудненська, вул. Тунельна, вул. Т. Шевченка. Термін: до 01.09.2018р. (Т.1, а.с.9-18).

Під дію вказаного рішення потрапили рекламні конструкції ТзОВ «Українські перспективи» розміщені за наступними адресами у м.Львові:

1 конструкція (розміром 6 м х 3 м) по вул. Єрошенка біля залізничного мосту встановлена згідно з договором № Л/П-14227п/НЮ (пп.1.1.3 п.1, п.2);

1 конструкція (розміром 6 м х 3 м) по вул. Варшавська - Єрошенка на залізничному мості встановлена згідно з договором № Л/П-14227п/НЮ (пп.1.1.3 п.1, п.2 );

2 конструкції (розміром 6 м х 3 м) по вул. Опришківська, парна та непарна сторона, біля залізничного мосту встановлені згідно з договором № Л/П-14227п/НЮ (пп.1.1.7 п.1, п.2);

3 конструкції (розміром 6 м х 3 м) по вул. Пластова - Богданівська біля залізничного переїзду встановлені згідно з договором № Л/П-14227п/НЮ (пп.3.1.6 п.3);

2 конструкції (розміром 6 м х 3 м) по вул. Хмельницького, 176 парна та непарна сторона біля залізничного переїзду встановлені згідно з договором № Л/П-14227п/НЮ (пп.3.1.7 п.3);

4 конструкції (розміром 6 м х 3 м) по вул. Шевченка (станція Клепарів) встановлені згідно з договором № Л/ДН-1-14201п/НЮ (пп.3.1.8 п.3);

1 конструкція (розміром 6 м х 3 м) по вул.Левандівська шляхопровід парна сторона встановлені згідно з договором № № Л/ДН-1-14201п/НЮ (пп.3.2.4 п.3);

1 конструкція (розміром 12 м х 3 м) по вул.Луганська непарна сторона встановлена згідно з договором № Л/П-14227п/НЮ (пп.3.2.5 п.3);

1 конструкція (розміром 6 м х 3 м) по вул. Стрийська парна сторона встановлена згідно з договором № Л/П-14227п/НЮ (пп.3.2.5 п.3);

2 конструкції (розміром 6 м х 3 м) по вул. Любінська парна сторона встановлена згідно з договором № Л/П-14227п/НЮ (пп.3.2.6 п.3);

2 конструкції (розміром 6 м х 3 м) по вул. Зелена - Сихівська біля залізничного переїзду встановлені згідно з Договором № Л/П-14227п/НЮ (пп.3.2.7 п.3);

2 конструкції (розміром 6 м х 3 м) по вул. Луганська непарна сторона встановлені згідно з договорами № Л/П-14227п/НЮ та № Л/ДН-1-14201п/НЮ (п.4 рішення в частині адреси вул. Луганська (від вул. Стрийської до просп. Червоної Калини)).

23.09.2021р. рішенням господарського суду Львівської обл. у справі № 910/6065/18, залишеним без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 08.11.2022р., відмовлено в задоволенні позову ТзОВ «Українські перспективи» до АТ «Українська залізниця» про визнання укладеними між сторонами правочинів, а саме: угод про внесення змін до договору № Л/П-14227п/НЮ від 06.01.2014р.; угоди про внесення змін до договору № Л/Т-14230п/НЮ від 06.01.2014р.; угоди про внесення змін до договору № Л/Е-17883п/НЮ від 01.01.2014р.; угоди про внесення змін до договору № Л/МЧЛьвів-14235п/НЮ від 06.01.2014р.; угоди про внесення змін до договору № Л/ДН-1-14201п/НЮ від 01.01.2014; угоди про внесення змін до договору № 47ТУ-12БМЕС-18/10 від 27.02.2018р.; угоди про внесення змін до договору № 48ТУ-12БМЕС-18/10 від 27.02.2018р.; угоди про внесення змін до договору № ПК/ВокЛьвів-18/25д-ПКЮ від 23.01.2018р., в частині продовження терміну дії договору та терміну проведення рекламних послуг до 31.03.2023р.

На час розгляду справи деякі рекламні конструкції ТзОВ «Українські перспективи» розміщені на об`єктах залізничного транспорту у м.Львові демонтовані, а саме:

1 конструкція (розміром 6 м х 3 м) по вул. Єрошенка біля залізничного мосту;

1 конструкція (розміром 6 м х 3 м) по вул. Варшавська - Єрошенка на залізничному мості;

2 конструкції (розміром 6 м х 3 м) по вул.Опришківська, парна та непарна сторона, біля залізничного мосту;

3 конструкції (розміром 6 м х 3 м) по вул. Шевченка (станція Клепарів).

Приймаючи рішення по справі та частково задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що за діючого правового регулювання для розміщення реклами на транспорті дозвіл органів місцевого самоврядування не вимагається, а дія Правил розміщення зовнішньої реклами у м.Львові, як такі що регулюють відносини, що виникають у зв`язку з розміщенням зовнішньої реклами у населених пунктах, та які визначають порядок на розміщення та надання дозволів, порядок нагляду, контролю за виконанням вказаних правил, в тому числі демонтажу такої реклами тощо, на спірні правовідносини не поширюються.

В контексті викладеного, суд критично оцінив аргументи ВК ЛМР про те, що прийняття оскаржуваного рішення здійснювалося в порядку контролю за дотриманням Типових правил розміщення зовнішньої реклами, в межах повноважень, передбачених Правилами розміщення зовнішньої реклами у м.Львові, затв. рішенням ВК ЛМР № 569 від 21.05.2010р.) оскільки такі регулюють відносини зовнішньої реклами (ст.16 Закону України «Про рекламу»), а не реклами на транспорті (ст.18 Закону України «Про рекламу»).

Таким чином, прийнявши спірне рішення, відповідач вийшов за межі своїх повноважень, вирішивши затвердити комплексну схему розміщення рекламних засобів на землях транспорту (зокрема, охопивши об`єкти залізничного транспорту: мости, інші споруди за визначеними у рішенні адресами, на яких розміщені конструкції позивача, встановлені як реклама на транспорті АТ «Українська залізниця»), та демонтувати рекламні конструкції, які розміщенні на землях транспорту (вздовж переїздів та шляхопроводів), в тому числі за адресами, де розміщені конструкції позивача як реклама на транспорті.

На думку суду, позивач має право на оскарження спірного рішення: хоча строк договору № Л/ДН-1-14201п/НЮ про надання рекламних послуг від 01.01.2014р. та договору № Л/П-14227п/НЮ про надання рекламних послуг від 06.01.2014р. закінчився, однак, конструкції, які встановлені позивачем на землях та спорудах транспорту на підставі вказаних договорів та, які розміщені за адресами, що потрапляють під дію підпунктів 3.1.6, 3.1.7, 3.1.8, 3.2.4, 3.2.5, 3.2.6, 3.2.7 пункту 3 та пункту 4 рішення № 535, не демонтовані.

Отже, відповідач вийшов за межі своїх повноважень, втрутившись у двосторонні зобов`язальні чи деліктні відносини між позивачем та АТ «Українська залізниця».

Разом з цим, не знайшли відображення у матеріалах справи твердження відповідача, про те що конструкції позивача розміщені з порушенням п.3.7.4 ДСТУ 3887-97 «Безпека дорожнього руху. Автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди. Вимоги до експлуатаційного стану», ДБН В.2.3-4:2007 «Споруди транспорту. Автомобільні дороги».

Окрім цього, оскаржуване рішення відноситься до індивідуальних правових актів, а тому кваліфікація останнього як нормативно-правового акту є помилковою.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із роз`ясненнями, які наведені в п.13.1 постанови Пленуму ВАС України № 7 від 20.05.2013р. «Про судове рішення в адміністративній справі», у разі часткового оскарження судового рішення суд апеляційної інстанції в описовій частині свого рішення повинен зазначити, в якій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, і при цьому не має права робити правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.

Рішення суду першої інстанції в частині, що не оскаржена особою, яка подала апеляційну скаргу, не може бути скасовано або змінено апеляційним судом (п.13.2 цієї постанови).

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції не оскаржується в частині незадоволених (відмовлених) позовних вимог (такі стосуються оскарження рішення відповідача в частині демонтованих рекламних конструкцій та вимог про визнання нечинним пунктів рішення), тому в цій частині судове рішення не переглядається судом апеляційної інстанції.

Стосовно решти позовних вимог колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до помилкових висновків про наявність підстав для часткового задоволення позову, з огляду на наступне.

Із змісту заявленого позову слідує, що ТзОВ «Українські перспективи» оскаржує рішення відповідача № 535 від 25.05.2018р. з тих мотивів, що ним на підставі укладених договорів з ДТГО «Львівська залізниця» (правонаступник АТ «Українська залізниця») встановлені рекламні конструкції на об`єктах залізничного транспорту в м.Львові.

При цьому, відповідач не має повноважень затверджувати схему розміщення рекламних засобів на землях транспорту та демонтувати рекламні конструкції вдовж переїздів та шляхопроводів. Спірне рішення є втручанням у договірні відносини позивача та ДТГО «Львівська залізниця» (правонаступник АТ «Українська залізниця»).

На думку колегії суддів, ключовим питанням під час вирішення розглядуваного спору є наявність порушених прав чи інтересів позивача спірним рішенням відповідача.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За змістом ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

Тобто, у порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке порушує безпосередньо права чи обов`язки позивача.

За приписами п.1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до п.18 ч.1 ст.4 КАС України нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування.

Індивідуальний акт це акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк (п.19 ч.1 ст.4 КАС України).

Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, обґрунтованим, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Європейський суд з прав людини (надалі ЄСПЛ) у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення ЄСПЛ від 21.12.2010р. у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України»).

За змістом Рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004р. № 18-рп/2004, яким мотивує свої вимоги позивач, поняття «охоронюваний законом інтерес», що вживається у законах України, згідно з п.3.6 мотивувальної частини цього Рішення означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Отже, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права чи охоронюваного законом інтересу, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має стосуватися суб`єктивних прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Із змісту рішення відповідача № 535 від 25.05.2018р. «Про затвердження схеми впорядкування земель транспорту у межах м.Львова рекламними конструкціями» слідує, що такий належить до індивідуальних правових актів, оскільки адресований конкретним особам, тобто, є формально обов`язковими для персоніфікованих (чітко визначених) суб`єктів; містить індивідуальні приписи, в яких зафіксовані суб`єктивні права та/чи обов`язки адресатів цього акту; розрахований на врегулювання лише конкретної життєвої ситуації, а тому його юридична чинність (формальна обов`язковість) вичерпується одноразовою реалізацією.

Також вказаний акт прийнятий відповідачем у співпраці з АТ «Українська залізниця», спрямований на розв`язання проблеми перенасичення м.Львова зовнішньою рекламою, забезпечення безпеки на залізничних переїздах.

За своїм змістом зазначене рішення затверджує комплексну схему розміщення рекламних засобів на землях транспорту в межах м.Львова; передбачає демонтаж визначених рекламних конструкцій на переїздах та шляхопроводах, визначає відстань для встановлення рекламних конструкцій вздовж залізничних колій.

У свою чергу, право позивача на розміщення рекламних конструкцій на об`єктах залізничного транспорту було передбачено договорами про надання рекламних послуг, що були укладені між ТзОВ «Українські перспективи» та ДТГО «Львівська залізниця» (правонаступник АТ «Українська залізниця»), зокрема, № Л/ДН-1-14201п/НЮ від 01.01.2014р. та № Л/П-14227п/НЮ від 06.01.2014р., які діяли до 31.03.2018р.

На час прийняття спірного рішення термін дії вказаних договорів був завершений, через що рекламодавець (позивач) зобов`язаний був в п`ятиденний строк демонтувати рекламні конструкції.

В подальшому АТ «Українська залізниця» своєї згоди на розміщення спірних рекламних конструкцій не надавала, а існування позадоговірних/деліктних правовідносин (за твердженням позивача) не може впливати на легітимний порядок функціонування органу місцевого самоврядування та його виконавчого органу в сфері регулювання відносин розміщення зовнішньої реклами в населеному пункті.

З викладеного вбачається, що у ТзОВ «Українські перспективи» відсутнє будь-яке оформлене право розміщення рекламних конструкцій, які згадані у спірному рішенні відповідача.

Колегія суддів звертає увагу на те, що право на оскарження індивідуального акта суб`єкта владних повноважень надано особі, щодо якої цей акт прийнятий або прав, свобод та інтересів якої він безпосередньо стосується.

Це кореспондується з тим, що захисту адміністративним судом підлягає фактично порушене право особи у публічно-правових відносинах із суб`єктом владних повноважень при здійсненні ним визначених чинним законодавством владних управлінських функцій.

З огляду на викладене, питання відновлення законності та правопорядку у публічних правовідносинах (тобто, вирішення питання дотримання компетенції ВК ЛМР, норм Законів України «Про рекламу» і «Про транспорт», Земельного кодексу України) за відсутності порушеного права (інтересу) позивача не можуть вирішуватися в рамках розглядуваного спору.

За таких обставин рішення відповідача № 535 від 25.05.2018р. «Про затвердження схеми впорядкування земель транспорту у межах м.Львова рекламними конструкціями» не порушує прав та інтересів позивача, оскільки останній не може вважатися учасником (суб`єктом) правовідносин, які виникли на підставі спірного рішення.

Додатково колегія суддів враховує й те, що відповідно до п.1.10 Правил дорожнього руху, затв. постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001р., залізничний переїзд це перехрещення дороги із залізничними коліями на одному рівні.

Відповідно до п.3.7.4 ДСТУ 3587-97 «Безпека дорожнього руху. Автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди. Вимоги до експлуатаційного стану», ДБН В.2.3-4:2007 «Споруди транспорту. Автомобільні дороги», розробленого Науково-дослідним центром з безпеки дорожнього руху МВС України, Державним шляховим науково-дослідним інститутом, Науково-дослідним і конструкторсько-технологічним інститутом міського господарства, Українським транспортним університетом, затвердженого і введеного в дію наказом Держстандарту України № 441 від 31.07.1997р., забороняється розміщувати споруди торговельно-побутового призначення, рекламоносії та інші об`єкти дорожнього сервісу: на тротуарах, пішохідних доріжках і алеях, штучних спорудах; ближче ніж 50 м до перехрещень вулиць та пішохідних переходів, ближче ніж 150 м по перехрещень, шляхопроводів, мостів на автомобільних дорогах загального користування; на зупинці маршрутних транспортних засобів ближче ніж 20 м у межах видимості в обидва боки тротуару від установленого дорожнього знаку, що позначає зупинку (крім кіосків для продажу проїзних квитків); ближче ніж 100 м під залізничних переїздів.

В розрізі викладеного спірне рішення відповідача, яке фактично погоджено з органом транспорту - АТ «Українська залізниця», відповідає зазначеним приписам і спрямовано на попередження нещасних випадків та зменшення травматизму на залізничних переїздах, мостах, шляхопроводах.

Відсутність доказів недотримання вимог згаданого ДСТУ належними позивачу рекламними конструкціями не спростовує мети і завдань, які переслідує спірне рішення.

Окрім цього, справа № 461/7366/16-а стосувалася інших обставин та відносин (оскарження позивачем наказів Департаменту економічного розвитку ЛМР на демонтаж рекламних конструкцій), не торкається предмету розглядуваного спору, а надана судами правова оцінка певним обставинам при розгляді вказаної справи не є обов`язковою для суду (ч.7 ст.78 КАС України), а тому її висновки не можуть враховуватися під час розгляду цієї справи.

Вказані обставини в своїй сукупності мають визначальне значення для вирішення розглядуваного спору, через що решта доводів учасників справи не носить принципового значення.

Оцінюючи в сукупності наведене, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що заявлений позов є безпідставним та необґрунтованим, через що останній не підлягає до задоволення.

Враховуючи вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права (незастосування закону, який підлягав застосуванню), що призвело до помилкового вирішення справи, через що рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні заявленого позову, з вищевикладених мотивів.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне скасувати рішення суду в повному обсязі, оскільки мотиви відмови в задоволенні частини позовних вимог не відповідають вимогам закону, а також виходячи із процесуальної неможливості усунути такі недоліки судового рішення шляхом його часткового скасування або зміни.

З огляду на результат апеляційного розгляду та в силу приписів ч.6 ст.139 КАС України колегія суддів змінює розподіл судових витрат:

понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви не підлягають відшкодуванню ТзОВ «Українські перспективи»;

суму сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги належить покласти на апелянта ВК ЛМР.

Керуючись ст.139, ч.3 ст.243, ст.310, п.2 ч.1 ст.315, п.п.1, 4 ч.1 ст.317, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Львівської міської ради задовольнити.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24.04.2025р. в адміністративній справі № 813/2570/18 скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські перспективи» до Виконавчого комітету Львівської міської ради, треті особи без самостійних вимог на предмет спору Департамент економічного розвитку Львівської міської ради та Акціонерне товариство «Українська залізниця», про визнання протиправним та нечинним рішення щодо затвердження схеми впорядкування земель транспорту у межах населеного пункту рекламними конструкціями, - відмовити.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви не підлягають відшкодуванню Товариству з обмеженою відповідальністю «Українські перспективи»; суму сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта Виконавчий комітет Львівської міської ради.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її ухвалення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення; у випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді Н. В. Бруновська
Р. Б. Хобор
Дата складання повного судового рішення: 05.09.2025р.