Справа № 140/6793/25
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2025-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2025 року ЛуцькСправа № 140/6793/25

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Каленюк Ж.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом Волинського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю до Товариства з обмеженою відповідальністю «Елкор» про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені,

ВСТАНОВИВ:

Волинське обласне відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Елкор» (далі -ТзОВ «Елкор») про стягнення адміністративно-господарських санкцій в сумі 88501,45 грн та пені в сумі 2876,25 грн, а всього 91377,70 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в порушення вимог частини першої статті 19 Закону України від 21 березня 1991 року №875-ХІІ «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» (далі - Закон №875-ХІІ) відповідач у 2024 році не забезпечив норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у кількості одна особа. Сума адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю становить 88501,45 грн, яка відповідачем в добровільному порядку не була сплачена. За несвоєчасну сплату адміністративно-господарських санкцій відповідачу нарахована пеня в сумі 2876,25 грн, яку позивач просив стягнути із сумою адміністративно-господарських санкцій.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 24 червня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за цим позовом та розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

У відзиві на позовну заяву (а.с.18-20) відповідач позовні вимоги не визнав, зазначивши, що ним у податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску за І, ІІ, ІІІ та IV квартали 2024 року була допущена арифметична помилка при обчисленні середньооблікової кількості штатних працівників (рядок 101). Необхідно врахувати, що один працівник ( ОСОБА_1 ) перебувала у відпустці у зв`язку із вагітністю та пологами, а потім у відпустці по догляду за дитиною, а ще один ( ОСОБА_2 ) увільнений від роботи у зв`язку із призовом на військову службу під час мобілізації. Тож фактична середньооблікова кількість штатних працівників (рядок 101) помісячно має становити: (8+8+7+7+7+7+7+7+7+7+7+7)/12 = 7,16 (заокруглюється до 7). Поряд з тим у ті місяці, коли середньооблікова кількість штатних працівників становила 8, що вимагало працевлаштування однієї особи з інвалідністю, до 11 березня 2024 року у товаристві працювала ОСОБА_3 , яка має інвалідність. З цих підстав відповідач вважає, що дотримався виконання нормативу робочих місць у січні - лютому 2024 року; в інші місяці у нього такий обов`язок не виникав (середньооблікова кількість штатних працівників не перевищувала 8 осіб), а отже застосування адміністративно-господарських санкцій є безпідставним.

Крім того відповідач вважає, що виконання суб`єктами господарювання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю є предметом проведення перевірки виключно центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення (Держпраці) та її територіальних органів, а позивач, не маючи акта перевірки, посилаючись на інформаційно-аналітичні бази даних, передчасно звернувся із цим позовом.

У відповіді на відзив (а.с.72-75) позивач наголосив, що керується отриманою від Пенсійного фонду України автоматизовано, без стороннього втручання, за допомогою програмного комплексу «Реєстр роботодавців щодо виконання нормативу працевлаштування осіб з інвалідністю» Централізованого банку з проблем інвалідності (ЦБІ) інформацією, згідно з якою у ТзОВ «Елкор» у 2024 році середньооблікова кількість штатних працівників становила 8 осіб, а кількість осіб з інвалідністю - 0 осіб, тобто норматив не виконано. Для зарахування виконання нормативу особа з інвалідністю повинна працювати не менше шести місяців у календарному році.

Також позивач вказав, що відповідач не позбавлений права здійснити коригування своєї звітності у встановленому порядку, проте станом на 11 липня 2025 року стосовно відповідача зміни до ЦБІ Пенсійним фондом України не внесені, а тому відсутні підстави щодо виключення відповідача з числа боржників.

Відповідач заперечення на відповідь на відзив не подав.

Дослідивши письмові докази, перевіривши доводи сторін у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

Відповідно до витягу з ЦБІ, наданого Пенсійним фондом України Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (а.с.8), середньооблікова кількість штатних працівників ТзОВ «Елкор» у 2024 році становила 8 працівників, а осіб з інвалідністю у вказаний період - 0.

Згідно із розрахунком сум адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за 2024 рік, та розрахунком позову (а.с.4, 6), норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю для ТзОВ «Елкор» становить одне робоче місце. За недотримання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю позивачем нараховано відповідачу адміністративно-господарські санкції у сумі 88501,45 грн, виходячи з розрахунку розміру середньорічної заробітної плати (177002,09 грн х 50%). Розрахунок сум адміністративно-господарських санкцій надіслано відповідачу в електронному вигляді 04 березня 2025 року (а.с.7).

У зв`язку з несплатою ТзОВ «Елкор» у встановлений термін (до 15 квітня 2025 року) суми адміністративно-господарських санкцій, за період з 16 квітня 2024 року по 19 червня 2025 року нарахована пеня у сумі 2876,25 грн (а.с.4).

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд керується такими нормативно-правовими актами.

Закон №875-XII (тут і надалі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) як спеціальний нормативно-правовий акт встановлює механізми соціального захисту осіб з інвалідністю, зокрема через обов`язок роботодавців створювати робочі місця (статті 17, 18, 19) та санкції за його невиконання (стаття 20).

Стаття 17 Закону №875-XII визначає, що з метою реалізації творчих і виробничих здібностей осіб з інвалідністю та з урахуванням індивідуальних програм реабілітації їм забезпечується право працювати на підприємствах, в установах, організаціях, а також займатися підприємницькою та іншою трудовою діяльністю, яка не заборонена законом.

За приписами частин першої, другої, четвертої статті 18 Закону №875-ХІІ забезпечення прав осіб з інвалідністю на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

Підбір робочого місця здійснюється переважно на підприємстві, де настала інвалідність, з урахуванням побажань особи з інвалідністю, наявних у неї професійних навичок і знань, а також рекомендацій медико-соціальної експертизи.

Особам з інвалідністю, які не мають змоги працювати на підприємствах, в установах, організаціях, державна служба зайнятості сприяє у працевлаштуванні з умовою про виконання роботи вдома.

Відповідно до частини третьої статті 18 Закону №875-ХІІ підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для таких осіб умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З наведених норм слідує, що обов`язки роботодавців із забезпечення прав осіб з інвалідністю на працевлаштування полягають у виділенні та створенні робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю; у створенні для них відповідних умов праці та у забезпеченні інших соціально-економічних гарантій, передбачених чинним законодавством; у наданні для організації працевлаштування осіб з інвалідністю інформації державній службі зайнятості.

Доказом, який свідчить про створення робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальних робочих місць, є наказ по підприємству стосовно створення відповідних робочих місць, а доказом інформування органів зайнятості про наявність вільних робочих місць для осіб з інвалідністю є своєчасне подання звіту форми №3-ПН (затверджений наказом Міністерства економіки України від 12 квітня 2022 року №827-22 «Про затвердження форми звітності №3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)» та Порядку її подання, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25 травня 2022 року за №565/37901). Звіт форми №3-ПН є актом інформування органів працевлаштування про створені на підприємстві робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю і, водночас, запитом про направлення на підприємство таких осіб для працевлаштування. До обов`язків роботодавців відповідно до приписів частини третьої статті 17, частини першої статті 18, частин другої, третьої, п`ятої статті 19 Закону №875-XII фактично віднесено укладання трудового договору з особою з інвалідністю, який самостійно звернувся до роботодавця або був направлений до нього державною службою зайнятості.

Згідно з частинами першою, другою, четвертою статті 19 Закону №875-ХІІ для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця. Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті та з урахуванням вимог статті 18 цього Закону, і здійснюють працевлаштування осіб з інвалідністю у рахунок нормативу робочих місць. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення. Виконанням нормативу робочих місць у кількості, визначеній згідно з частиною першою цієї статті, вважається працевлаштування підприємством, установою, організацією, у тому числі підприємством, організацією громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичною особою, яка використовує найману працю, осіб з інвалідністю, для яких це місце роботи є основним.

Частиною першою статті 20 Закону №875-ХІІ передбачено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, де працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.

Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк (частина друга статті 20 Закону №875-ХІІ).

Отже, законом передбачена відповідальність у вигляді адміністративно-господарських санкцій для суб`єктів господарювання, які не забезпечили середньооблікову чисельність працюючих осіб з інвалідністю відповідно до установленого нормативу. Адміністративно-господарські санкції є заходом впливу на правопорушника у сфері господарювання у зв`язку зі скоєнням правопорушення. Санкції обчислюються як певна сума за кожне непрацевлаштоване місце в межах нормативу (залежно від розміру середньої заробітної плати).

Відповідно до частини першої статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Частиною другою зазначеної статті передбачено, що учасник господарських відносин несе відповідальність, зокрема, за порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що він ужив усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Як уже зазначалося, середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу відповідача у 2024 році становила 8 осіб (згідно із витягом з ЦБІ, наданого Пенсійним фондом України) (а.с.8), а середньооблікова чисельність осіб з інвалідністю 0 осіб.

Відповідно до частин шостої, восьмої статті 19 Закону №875-ХІІ Пенсійний фонд України у порядку та за формою, встановленими Пенсійним фондом України за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення, надає Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю інформацію про створення підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, які використовують найману працю, робочих місць для осіб з інвалідністю, про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю; інформацію, необхідну для обчислення кількості робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, які використовують найману працю, відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті.

Отримана від Пенсійного фонду України інформація про працевлаштованих осіб з інвалідністю використовується в Централізованому банку даних з проблем інвалідності для визначення в автоматичному режимі осіб з інвалідністю, які можуть бути працевлаштовані.

Електронна інформаційна взаємодія здійснюється відповідно до Порядку надання Пенсійним фондом України Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю інформації з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 10 березня 2023 року №14-2 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15 березня 2023 року за №457/39513).

Згідно з пунктом 2 вказаного Порядку (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) надання інформації з реєстру застрахованих осіб здійснюється на центральному рівні в електронній формі за формою, затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України від 10 березня 2023 року №14-2, щоквартально до 25 числа другого місяця, наступного за звітним кварталом, наростаючим підсумком в розрізі місяців. та за попередній рік станом на 01 квітня наступного року - до 01 травня відповідного року.

Механізм обміну інформацією між Міністерством соціальної політики України та Пенсійним фондом України (далі - суб`єкти) відомостями про осіб з інвалідністю, що містяться у реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування і Централізованому банку даних з проблем інвалідності (далі - інформаційний обмін) визначається Порядком обміну інформацією з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та Централізованого банку даних з проблем інвалідності, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 10 вересня 2021 року №26-1, наказом Міністерства соціальної політики України від 10 вересня 2021 року №506 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 04 листопада 2021 року за №1426/37048).

Пунктом 2 розділу І цього Порядку передбачено щомісячне (не пізніше ніж до 28 числа місяця, наступного за звітним) надання Пенсійним фондом України інформації з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування про кількість працевлаштованих осіб з інвалідністю страхувальниками, в яких кількість працюючих перевищує 8 осіб, Міністерству соціальної політики України для внесення до Централізованого банку даних з проблем інвалідності.

Пунктом 4 розділу V Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року №10-1 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за №785/25562№10-1), визначено, що інформація з Реєстру застрахованих осіб містить актуальні на дату та час її формування відомості, що обробляються в Реєстрі, або відомості про відсутність інформації за визначеними параметрами пошуку.

Як передбачено частиною тринадцятою статті 19 Закону №875-XII, у разі зміни до 31 березня показників за попередній рік у Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування, що впливають на визначену згідно із частиною дванадцятою цієї статті суму адміністративно-господарських санкцій, Фонд соціального захисту осіб з інвалідністю до 10 червня в автоматизованому режимі з використанням даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та Централізованого банку даних з проблем інвалідності формує та надсилає уточнений розрахунок сум адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за попередній рік, обчислених відповідно до статті 20 цього Закону. Зміна показників у Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування після 31 березня не призводить до зміни сум адміністративно-господарських санкцій, які визначені у відповідному розрахунку або уточненому розрахунку.

Створені Фондом соціального захисту осіб з інвалідністю оригінали розрахунків передаються Пенсійному фонду України з дотриманням вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг», «Про електронні довірчі послуги», «Про публічні електронні реєстри», «Про захист персональних даних», «Про захист інформації в інформаційно-комунікаційних системах», інших нормативно-правових актів. Пенсійний фонд України надсилає розрахунки через електронні кабінети підприємств, установ та організацій, фізичних осіб, які використовують найману працю, на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду України протягом п`яти календарних днів з дня їх одержання від Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю. Інформація про дату і час надсилання розрахунків надається Пенсійним фондом України в електронному вигляді у формі квитанцій протягом трьох робочих днів з дня їх відправки (пункти 3 - 5 вказаного Порядку).

Згідно із пунктами 2, 4 Порядку надсилання розрахунку сум адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за попередній рік, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 10 березня 2023 року №14-1, наказом Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю від 10 березня 2023 року №17 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15 березня 2023 року за №456/39512), розрахунок надсилається у формі електронного документа Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю за формою, наведеною у додатку. Уточнений розрахунок, що надсилається відповідно до частини тринадцятої статті 19 Закону, у заголовку документа містить позначку «(Уточнений)».

Пенсійний фонд України надсилає розрахунки через електронні кабінети підприємств, установ та організацій, фізичних осіб, які використовують найману працю, на вебпорталі електронних послуг Пенсійного фонду України протягом п`яти календарних днів з дня їх одержання від Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю.

Тож дії Фонду можуть бути визнані судом неправомірними лише з підстав порушення процедури накладення адміністративно-господарської санкції - неналежного повідомлення про санкції або невідповідність розрахунку санкцій вимогам статті 20 Закону №875-XII.

З приводу тверджень відповідача про допущені позивачем порушення (не забезпечення послідовності дій, спрямованих на доведення належними доказами невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, зокрема, ненадання доказів проведення перевірки ТзОВ «Елкор» органами Держпраці) необхідно зазначити, що за приписами частин дев`ятої, десятої, одинадцятої статті 19 Закону №875-ХІІ порядок контролю за виконанням нормативу робочих місць та перевірки підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, щодо виконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі шляхом його зарахування, визначається Кабінетом Міністрів України.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, здійснює перевірки підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, щодо виконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі шляхом його зарахування.

Керівники підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, у разі незабезпечення виконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю несуть відповідальність у встановленому законом порядку.

Аналіз положень статті 19 Закону №875-ХІІ вказує на те, що заходи контролю Держпраці та Фонду соціального захисту осіб з інвалідності у питанні виявлення порушень у дотриманні нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю не підміняють один одного - проактивний контроль дає змогу Держпраці оперативно реагувати на потенційні порушення та притягувати посадових осіб до адміністративної відповідальності, а реактивний контроль у випадку встановлення порушення має наслідком для роботодавця сплату відділенню Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю суми адміністративно-господарських санкцій та пені, у разі порушення такої сплати санкції.

Суд зазначає, що з 06 листопада 2022 рок (з набранням чинності Законом України від 18 жовтня 2022 року №2682-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо захисту соціальних, трудових та інших прав фізичних осіб, у тому числі під час воєнного стану, та спрощення обліку робочих місць для осіб з інвалідністю», яким статтю 19 викладено у новій редакції) Фонд соціального захисту осіб з інвалідністю здійснює визначення факту невиконання нормативу робочих місць та розрахунок адміністративно-господарських санкцій в автоматизованому режимі виключно на підставі даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та Централізованого банку даних з проблем інвалідності, зафіксованих станом на контрольну дату - до 10 березня року, наступного за звітним.

У справі, що розглядається, судом не встановлено порушення позивачем встановленої законодавством процедури визначення та повідомлення про нарахування адміністративно-господарських санкцій та пені (зокрема, щодо строків, форми та змісту розрахунку, визначених Порядком №14-1).

Поряд з тим відповідальність за повноту, достовірність і своєчасність подання інформації до зазначених реєстрів покладається на роботодавця як джерело такої інформації. Несвоєчасне виправлення помилок у звітності - у разі зміни показників за попередній рік у Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування є ризиком роботодавця і не звільняє його від сплати адміністративно-господарської санкції, передбаченої статтею 20 Закону №875-XII, навіть якщо фактичні обставини не відповідали поданій звітності.

Якщо роботодавець подав звітність з неправильною середньообліковою чисельністю штатних працівників або не вказав у звітності працівника з інвалідністю (через помилку чи незнання про наявність у працівника статусу інвалідності) та не уточнив звітність, Фонд має всі підстави вважати, що норматив не виконано, і накласти санкції відповідно до статті 20 Закону №875-XII.

Таким чином, обов`язок роботодавця відповідати за достовірність звітності є ключовим у контексті виконання нормативу працевлаштування осіб з інвалідністю. Для уникнення санкцій або успішного їх оскарження роботодавець має забезпечити точність і своєчасність звітності, а в разі помилок - оперативно їх виправити та надати докази виконання нормативу.

Вказані правові висновки викладені Верховним Судом у постанові від 24 квітня 2025 року у справі №280/3642/23.

Джерелом інформації, поданої суб`єктами господарювання до контролюючих органів, є відомості податкової звітності - щоквартальних податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску.

Наказом Міністерства фінансів України від 13 січня 2015 року №4 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 30 січня 2015 року за №111/26556; зі змінами) затверджені: форма Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску (далі Розрахунок); Порядок заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску (далі - Порядок №4).

Відповідно до пункту 1 розділу ІІ Порядку №4 Розрахунок подається окремо за кожний квартал (податковий період) з розбивкою по місяцях звітного кварталу протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного кварталу. Окремий Розрахунок за календарний рік не подається. Такий Розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку протягом звітного періоду.

Згідно з пунктом 1 розділом ІІІ Порядку №4 у заголовній частині Розрахунку зазначається: рядок 101 - середньооблікова кількість штатних працівників за звітний період; рядок 102 - чисельність працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлено інвалідність.

Питання, пов`язані з обліком штатних працівників, регулюються Інструкцією №286, дія якої згідно із пунктом 1.1 поширюється на всі юридичні особи, їх філії, представництва та інші відокремлені підрозділи, а також на фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю.

Відповідно до пункту 3.2 та підпунктів 3.2.1, 3.2.2, 3.2.5 розділу 3 Інструкції №286 середньооблікова кількість штатних працівників розраховується на підставі щоденних даних про облікову кількість штатних працівників, які повинні уточнюватись відповідно до наказів про прийом, переведення працівника на іншу роботу та припинення трудового договору. Облікова кількість штатних працівників за кожен день має відповідати даним табельного обліку використання робочого часу працівників, на підставі якого визначається кількість працівників, які з`явились або не з`явились на роботу. Середньооблікова кількість штатних працівників за місяць обчислюється шляхом підсумовування кількості штатних працівників облікового складу за кожний календарний день звітного місяця, тобто з 1 по 30 або 31 число (для лютого - по 28 або 29), включаючи вихідні, святкові та неробочі дні, і ділення одержаної суми на число календарних днів звітного місяця. Кількість штатних працівників облікового складу за вихідний, святковий і неробочий день приймається на рівні облікової кількості працівників за попередній робочий день. У випадку двох або більше вихідних чи святкових і неробочих днів підряд кількість штатних працівників облікового складу за кожний з цих днів приймається на рівні кількості працівників облікового складу за робочий день, що їм передував. При обчисленні середньооблікової кількості штатних працівників облікового складу враховуються всі категорії працівників облікового складу, зазначені у пунктах 2.4, 2.5 цієї Інструкції, крім працівників, які перебувають у відпустках у зв`язку з вагітністю та пологами або для догляду за дитиною до досягнення нею віку, передбаченого чинним законодавством або колективним договором підприємства, включаючи тих, які усиновили новонароджену дитину безпосередньо з пологового будинку (підпункти 2.5.8 - 2.5.9 Інструкції). Облік цих категорій працівників ведеться окремо. Середньооблікова кількість штатних працівників за період з початку року (у тому числі за квартал, півріччя, 9 місяців, рік) обчислюється шляхом підсумовування середньооблікової кількості штатних працівників за всі місяці роботи підприємства, що минули за період з початку року до звітного місяця включно, та ділення одержаної суми на кількість місяців у цьому періоді, тобто відповідно на 2, 3, 4, ... 12.

Суд установив, що згідно із затвердженим штатним розписом ТзОВ «Елкор» штатна чисельність працівників товариства з 01 січня 2024 року становить 9 осіб, а з 14 березня 2024 року 8 (а.с.23-24).

Показник середньооблікової кількості штатних працівників у 2024 році відображався відповідачем у щоквартальних Розрахунках, що подавалися ним до ГУ ДПС у Волинській області за формою, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 13 січня 2015 року №4.

Згідно з цими Розрахунками (рядок 101) середньооблікова кількість штатних працівників в ТзОВ «Елкор» у 2024 році становить (осіб): у січні 9, у лютому 9, у березні 8, у квітні 8, у травні 8, у червні 8, у липні 8, у серпні 8, у вересні 8, у жовтні 8, у листопаді 8, у грудні 8 (а.с.33-34, 41-42, 49-50, 58-59).

Тож згідно з цими даними середньооблікова кількість штатних працівників за 2024 рік становить 8,17 ((9 + 9 + 8 + 8+ 8 + 8 + 8 + 8 + 8 + 8 + 8 + 8)/12), а внаслідок округлення за правилом «парної цифри» - 8.

Тобто, відповідач підпадає під норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, наведений у частині першій статті 19 Закону №875-XII, і повинен забезпечувати його виконання.

Відповідно Розрахунків за І, ІІ, ІІІ, ІV квартали 2024 року середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлено інвалідність (рядок 102), у відповідача 0 у всіх місяцях 2024 році, крім січня та лютого, у ці місяці 1.

В рядку 2.2 Розрахунку за І квартал 2024 року відображено нарахування відповідачем доходу та єдиного внеску найманим працівникам працюючим особам з інвалідністю (8,41%). З додатку Д1 за 1 та 2 місяці до Розрахунку за І кварталу 2024 року слідує, що ОСОБА_3 є тією особою з інвалідністю, якій у січні та лютому 2024 року нараховувалася заробітна плата з нарахуванням єдиного внеску за ставкою 8,41% (в графі 08 код категорії застрахованої особи «2» (для працюючих осіб з інвалідністю)). ОСОБА_3 відповідно до наказу ТзОВ «Елкор» від 11 березня 2024 року №5/24 звільнена з 13 березня 2024 року (а.с.30).

У справі суд оцінив дані з офіційних державних реєстрів (ЦБІ), які мають автоматизований характер формування (за даними Розрахунків середньооблікова кількість штатних працівників за 2024 рік відповідача становить 8).

Враховуючи норму підпункту 3.2.5 розділу 3 Інструкції №286, для виконання нормативу зараховуються особи, які прийняті в будь-який місяць року, але за умови, що вона відпрацювала не менше шести місяців у календарному році. В цьому разі сума середньооблікової чисельності працівників з інвалідністю за всі місяці року становитиме: (6 : 12) = 0,5, що за правилами заокруглення до цілого математичного числа буде становити 1.

Тобто, оскільки ОСОБА_3 (особа з інвалідністю, що підтверджено пенсійним посвідченням а.с.25) працювали лише близько двох з половиною місяці, то цього недостатньо для зарахування відповідачу виконання нормативу робочих місяць для осіб з інвалідністю.

У цій справі відповідач не надав суду доказів, які б свідчили про вжиття ним усіх залежних від нього заходів для забезпечення середньооблікової чисельності працюючих осіб з інвалідністю відповідно до установленого нормативу у 2024 році: створення робочого місця для особи з інвалідністю, пошук самостійно чи за посередництвом центру зайнятості осіб з інвалідністю відповідно до умов праці на такому робочому місці (після звільнення ОСОБА_3 ).

Під час розгляду справи в суді суб`єкт господарювання вправі спростувати факт невиконання ним нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю або свою вину у невиконанні такого нормативу, а також оспорити Розрахунок нарахованих йому адміністративно-господарських санкцій, надавши суду відповідні докази.

Відповідач у відзиві на позов вказав, що при поданні Розрахунків за І, ІІ, ІІІ та IV квартали 2024 року допущено технічну описку щодо середньооблікової кількості штатних працівників (рядок 101) й вважає, що фактично такий показник мав би становити у розрізі місяців: у січні та лютому - 8, а у березні - грудні 7 працівників.

За позицією відповідача при обчисленні середньооблікової кількості штатних працівників не підлягають врахуванню такі працівники, як ОСОБА_1 (перебувала у відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами згідно з наказами по товариству від 13 грудня 2023 року№29/2, від 17 квітня 2024 року №11/24 з 13 грудня 2023 року по 30 квітня 2024 року, а наказом від 01 травня 2024 року №13/24 їй з 01 травня 2024 року по 25 лютого 2027 року надано відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку) та ОСОБА_2 (наказом від 25 березня 2022 року №13/22 увільнений від роботи у зв`язку із призовом на військову службу під час мобілізації, на особливий період, із збереженням місця роботи, посади і середнього заробітку на період проходження військової служби).

Для точного визначення кількості працівників та виконання квоти слід керуватися нормами Інструкції №286, яка є нормативно-правовим актом.

За приписами пункту 2.5 розділу 2 Інструкції №286 в облікову кількість працівників включаються також працівники, які були тимчасово відсутні з таких причин: перебувають у відпустках у зв`язку з вагітністю та пологами (підпункт 2.5.8); перебувають у відпустках для догляду за дитиною до досягнення нею віку, передбаченого чинним законодавством або колективним договором підприємства, включаючи тих, які усиновили новонароджену дитину безпосередньо з пологового будинку (підпункт 2.5.9).

Суд повторює, що за приписами підпункту 3.2.2 розділу 3 Інструкції №286 при обчисленні середньооблікової кількості штатних працівників облікового складу враховуються всі категорії працівників облікового складу, крім працівників, які перебувають у відпустках у зв`язку з вагітністю та пологами або для догляду за дитиною до досягнення нею віку, передбаченого чинним законодавством або колективним договором підприємства.

У постанові від 24 квітня 2025 року у справі №240/3642/23 Верховний Суд зазначив, що працівники, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, прямо не згадуються у переліку винятків. Тож Верховний Суд виснував, що працівники, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, включаються до розрахунку середньооблікової чисельності штатних працівників для цілей визначення нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до статті 19 Закону №875-XII.

Суд зауважує, що за правилами пункту 9 Порядку контролю за виконанням нормативу робочих місць та перевірки підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, щодо виконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю, зокрема шляхом його зарахування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31 січня 2007 року №70, суб`єкт господарювання вправі ініціювати проведення органами Держпраці позапланової перевірки за його бажанням щодо виконання ним нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю.

У спірних правовідносинах відповідач, який заперечує поширення на нього нормативу, установленого частиною першою статті 19 Закону №875-XII, не скористався можливістю ініціювати проведення перевірки його органами Держпраці, аби спростувати розрахунок невиконання ним цього нормативу, складений позивачем.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до статті 62 Закону України від 17 лютого 2022 року №2073-IX «Про адміністративну процедуру» (набрав чинності 15 грудня 2023 року) у випадках та порядку, визначених законом, адміністративне провадження повністю або частково здійснюється адміністративним органом в автоматичному режимі (за допомогою програмних засобів, без втручання людини). Адміністративний орган зобов`язаний вживати заходів для розгляду справ в автоматичному режимі. Адміністративний орган несе відповідальність за адміністративні акти, прийняті в автоматичному режимі.

За висновками Верховного Суду у постанові від 24 квітня 2025 року у справі №280/3642/23 під час судового розгляду суд може врахувати, чи вживав роботодавець заходів для виправлення звітності до моменту накладення санкцій, а не переглядати результат автоматизованого аналізу даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та Централізованого банку даних з проблем інвалідності.

Отже, при розгляді спірних правовідносин судом оцінюються дії ТзОВ «Елкор» щодо забезпечення достовірності та своєчасності звітності, вжиття ним як роботодавцем заходів для виправлення помилок у звітності до моменту накладення адміністративно-господарських санкцій Фондом соціального захисту осіб з інвалідністю, фактичного виконання нормативу працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до статті 19 Закону №875-XII.

Відповідач не подав уточнюючих Розрахунків, якщо ним не правильно відображено показники, що впливають на визначену суму адміністративно-господарських санкцій (до 31 березня 2025 року).

Відповідач не надав суду доказів, які б свідчили про вжиття усіх залежних від нього заходів для забезпечення середньооблікової чисельності працюючих осіб з інвалідністю відповідно до установленого нормативу у 2024 році (1 робоче місце): виділення/ створення робочого місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, надання державній службі зайнятості інформації, необхідної для організації працевлаштування (подання звітності форми №3-ПН), інших доказів, які б свідчили про повне виконання ним своїх обов`язків щодо забезпечення прав осіб з інвалідністю на працевлаштування.

Натомість у позивача у межах встановлених законом процедур були відсутні підстави для виключення відповідача з числа боржників.

Частиною першою статті 9 КАС України установлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням встановлених у справі обставин та норм чинного законодавства, якими врегульовані спірні правовідносини, суд дійшов переконання, що відповідач має нести відповідальність за невжиття заходів щодо забезпечення виконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у вигляді сплати адміністративно-господарських санкцій, нарахованих територіальним відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю, та пені за несвоєчасну сплату таких санкцій, які ним на час розгляду справи не сплачені, у зв`язку із чим позов необхідно задовольнити.

Відповідно до частини другої статті 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

У цій справі задоволено позов суб`єкта владних повноважень, тому судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору в сумі 3028,00 грн згідно із платіжною інструкцією від 17 червня 2025 року №672 (а.с.3) з відповідача стягненню не підлягають.

Керуючись статтями 9, 77, 243 - 246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Волинського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю (43008, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Олімпійська, будинок 3А, ідентифікаційний код юридичної особи 13369882) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Елкор» (43017, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Боженка, будинок 47Б, ідентифікаційний код юридичної особи 31102333) про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Елкор» в дохід Державного бюджету адміністративно-господарські санкції в сумі 88501,45 грн та пеню в сумі 2876,25 грн, а всього 91377,70 грн (дев`яносто одна тисяча триста сімдесят сім грн 70 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ж.В. Каленюк