Справа № 640/30991/21
Суддя: Врона Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2025-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Врони О.В, розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії ,-
ОСОБА_1 звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Державної казначейської служби України, в якій просить:
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення Державною казначейською службою України строків виконання виконавчого листа .
Законом України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» від 13.12.2022 № 2825-IX Окружний адміністративний суд міста Києва ліквідовано, утворено Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві.
На виконання вимог Закону № 3863-ІХ «Про внесення зміни до пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" щодо забезпечення розгляду адміністративних справ» ,наказом ДСА України від 16.09.2024 № 399 затверджено Порядок передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва (Порядок № 399).
Пунктом 22 Порядку № 399 встановлено, що на підставі отриманих примірників протоколу та переліку судових справ відповідальною особою протягом семи робочих днів після завершення автоматизованого розподілу судових справ передаються судові справи до судів, визначених за результатами автоматизованого розподілу.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.02.2025 суддею Вроною О.В. прийнято справу до свого провадження та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).
Державна казначейська служба України у відзиві на позовну заяву просить відмовити у задоволенні позовної заяви, посилаючись на наступне.
Відповідно до частини 2 п. 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону про гарантії заборгованості за рішеннями судів погашається у такій черговості:
-у першу чергу погашається заборгованість за рішеннями суду щодо пенсійних та соціальних виплат, про стягнення аліментів, відшкодування збитків та шкод, завданих внаслідок злочину або адміністративного правопорушення, каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, а також у зв`язку з втратою годувальника;
- у другу чергу погашається заборгованість за рішеннями суду, пов`язаними з трудовими правовідносинами;
-у третю чергу погашається заборгованість за всіма іншими рішеннями суду
Відповідно до абзацу другого підпункту 1 пункту 9 розділу VІ Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України та пункту 3 Порядку №845 безспірне списання коштів державного бюджету здійснюється Казначейством , зокрема за черговістю надходження таких рішень, щодо видатків бюджету в межах відповідних бюджетних призначень та надання бюджетних асигнувань.
Законом України про Державний бюджет України на 2025 рік (як і відповідними законами на попередні роки) не встановлено бюджетних призначень, достатніх для безспірного списання коштів державного бюджету за КПКВК 3504040 на виконання рішень суду, віднесених до другої черги погашення заборгованості.
Щодо вимоги позивача про зобов`язання Казначейства нарахувати та виплатити компенсацію в розмірі 3% річних, то виходячи з п. 50 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою КМУ від 03.08.2011 №845 компенсація виплачується Казначейством на підставі рішення або постанови про виплату компенсації за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів за черговістю надходжень таких заяв стягувачів та після погашення заборгованості за рішеннями суду відповідно до пункту 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону про гарантії.
Відповідно до п. 51 Порядку №845 рішення про виплату компенсації затверджується Головою Казначейства, а постанова керівником органу державної виконавчої служби. Отже, питання щодо нарахування компенсації за порушення встановленого законом строку перерахування коштів за рішенням суду відноситься до компетенції органу ДВС, а не Казначейства.
27.05.2025 у зв`язку з неявкою позивача підготовче засідання відкладено на 30 днів до 10.07.2025 об 11:00 год.
07.07.2025 від позивача надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи копій договору про надання правової допомоги та клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача.
10.07.2025 судом за відсутності представників сторін, оголошено перерву у підготовчому засіданні до 22.07.2025 об 15:00 год.
22.07.2025 представники сторін, повідомлені про дату і час судового засідання належним чином в чергове не з`явилися в підготовче засідання.
Судом ухвалено закрити підготовче провадження і призначено справу до розгляду по суті на 07.08.2025 об 13:00 год.
30.07.2025 від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності його представника.
07.08.2025 за відсутності представників сторін, судом ухвалено продовжити розгляд справи в порядку письмового провадження.
Судом встановлено наступні обставини, які підтверджені матеріалами справи.
Позивач ОСОБА_1 працювала в Державному підприємстві «Укреко_Ойл». На дату звільнення 08.04.2016 позивачу не було проведено повного остаточного розрахунку по виплаті заробітної плати. Позивач звернулася з позовом до суду.
Солом`янським районним судом м. Києва видано 04.02.2020 виконавчий лист, який було пред`явлено до примусового виконання до Солом`янського районного відділення Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Київ).
Головним державним виконавцем Солом`янського районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 07.05.2020 прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №62001009 з виконання виконавчого провадження.
В подальшому, керуючись ст. 4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», п.7 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, виконавчий лист направлено до Державної казначейської служби України, де він обліковується із 16.12.2020.
Представник позивача звернувся з адвокатським запитом до Державної казначейської служби України з питання виконання виконавчого листа.
Відповідно до законодавства Казначейство не наділено повноваженнями щодо зміни черговості виконання судових рішень чи збільшення обсягу бюджетних призначень.
Оскільки кошти за виконавчим листом перераховані не були позивач за захистом своїх порушених прав і інтересів звернулася з позовом до суду.
Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.
Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.
Відповідно до ч. 1 ст. 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України «Про виконавче провадження», та особливості їх виконання встановлює Закон України від 05 червня 2012 року №4901-VI «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» ( Закон №4901-).
Згідно із ч.1 ст.2 Закону №4901-VІ, держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація; юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 3 Закону №1404-VІІІ передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
За ч. 1. ст. 4 Закону №4901-VІ виконання рішень суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи здійснюється в порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження", з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.
Перерахування коштів за рішенням суду здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у тримісячний строк з дня надходження документів та відомостей, необхідних для цього, з одночасним направленням повідомлення про виплату коштів державному виконавцю, державному підприємству або юридичній особі (ч. 6 ст. 4 Закону №4901-VІ).
Пунктом 3 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №4901-VI передбачено, що заборгованість погашається в такій черговості: у першу чергу погашається заборгованість за рішеннями суду щодо пенсійних та соціальних виплат, про стягнення аліментів, відшкодування збитків та шкоди, завданих внаслідок злочину або адміністративного правопорушення, каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, а також у зв`язку з втратою годувальника; у другу чергу погашається заборгованість за рішеннями суду, пов`язаними з трудовими правовідносинами; у третю чергу погашається заборгованість за всіма іншими рішеннями суду.
Бюджетні асигнування на погашення заборгованості визначаються законом про Державний бюджет України на відповідний рік.
Відповідно до п. 1 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.04.2015 №215, Державна казначейська служба України (Казначейство) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, коштів клієнтів відповідно до законодавства, бухгалтерського обліку виконання бюджетів.
Казначейство здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи (п. 9 Положення).
Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі - рішення про стягнення коштів), прийнятих судами, а також іншими органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення, визначено Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.02.2011 р. №845 (Порядок №845).
Відповідно до пунктів 24, 25 Порядку №845 стягувачі, на користь яких прийняті рішення про стягнення коштів з рахунків боржника, подають до органу Казначейства, в якому обслуговується боржник, документи, зазначені у пункті 6 цього Порядку.
Безспірне списання коштів з рахунка боржника здійснюється в першочерговому порядку. Проведення платежів з рахунка боржника здійснюється після безспірного списання у разі наявності коштів на рахунку.
Абзацем 1 п. 31 Порядку №845 передбачено, що у разі коли за визначеними органом Казначейства кодами класифікації видатків бюджету, за якими здійснюється безспірне списання коштів, відсутні відкриті асигнування (кошти на рахунках) або до кінця бюджетного періоду їх недостатньо для виконання судового рішення, орган Казначейства надсилає боржнику або бюджетній установі, що здійснює централізоване обслуговування боржника, вимогу щодо необхідності вжиття заходів для встановлення таких асигнувань або здійснення інших дій, спрямованих на виконання судового рішення.
Боржник або бюджетна установа, що здійснює централізоване обслуговування боржника, зобов`язані протягом одного місяця після надходження зазначеної вимоги надіслати органу Казначейства письмове повідомлення про заходи, вжиті ними з метою виконання судового рішення, та у разі, коли в результаті здійснення таких заходів не забезпечено виконання судового рішення у повному обсязі, - надсилати щомісяця повідомлення про вжиті заходи (3 п. 31 Порядку №845).
Відповідно до п.п 1 п. 47 Порядку №845 безспірне списання коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів, здійснюється Казначейством на підставі поданих органом Казначейства документів та відомостей, надісланих стягувачами та боржником, а також інформації про неможливість виконання безспірного списання коштів з рахунків боржника.
Пунктом 48 Порядку №845 передбачено, що для забезпечення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктом 47 цього Порядку в Казначействі відкривається в установленому порядку відповідний рахунок.
Перерахування коштів стягувачу здійснюється Казначейством у тримісячний строк з дня надходження необхідних документів та відомостей за наявності відповідних бюджетних асигнувань для здійснення безспірного списання коштів.
За змістом п. 49 Порядку №845 у разі коли для здійснення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктами 47 і 50 цього Порядку необхідні додаткові кошти понад обсяг відповідних бюджетних призначень, Казначейство подає протягом 10 днів з дня надходження виконавчих документів Мінфіну пропозиції щодо необхідності внесення змін до закону про Державний бюджет України.
Казначейство відкладає безспірне списання коштів державного бюджету та поновлює його з дати набрання чинності законом про внесення змін до закону про Державний бюджет України.
Казначейство зберігає виконавчі документи до виконання їх у повному обсязі.
Проаналізувавши викладені положення, слідує висновок, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється Казначейством в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. При цьому безспірне списання коштів з рахунка боржника здійснюється органом Казначейства, в якому обслуговується боржник, після подання заяви стягувача про виконання рішення суду. У разі коли за визначеними органом Казначейства кодами класифікації видатків бюджету, за якими здійснюється безспірне списання коштів, відсутні відкриті асигнування (кошти на рахунках) або до кінця бюджетного періоду їх недостатньо для виконання судового рішення, орган Казначейства надсилає боржнику або бюджетній установі, що здійснює централізоване обслуговування боржника, вимогу щодо необхідності вжиття заходів для встановлення таких асигнувань або здійснення інших дій, спрямованих на виконання судового рішення.
У разі коли судове рішення неможливо виконати протягом двох місяців з дня надходження заяви стягувача із відповідними документами територіальний орган Казначейства для виконання рішення про стягнення передає до Казначейства документи та відомості з метою безспірного списання коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень. Перерахування коштів стягувачу здійснюється Казначейством у тримісячний строк з дня надходження необхідних документів та відомостей за наявності відповідних бюджетних асигнувань для здійснення безспірного списання коштів.
Таким чином, на територіальні органи Державного казначейської служби України відповідно до викладених норм, покладено обов`язок виконати рішення суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а у разі неможливості виконання рішення суду протягом двох місяців, обов`язок виконати таке рішення має Державна казначейська служба України у тримісячний строк з дня надходження необхідних документів та відомостей шляхом безспірного списання коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень у порядку черговості надходження виконавчих документів.
Заборгованість на користь ОСОБА_1 за судовим рішенням належить до другої черги і підлягає погашенню у порядку черговості, оскільки не пов`язана із соціальними виплатами.
Разом з тим, як було зазначено вище, Порядком №845 встановлений тримісячний строк для перерахування коштів при безспірному списанні коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та його недодержання є порушенням гарантій держави щодо виконання судових рішень вцілому.
Виконавчий документ був направлений державним виконавцем до Державної казначейської служби України у 2020 році.
В обґрунтування своєї правової позиції відповідач посилається на недостатність коштів державного бюджету для забезпечення виконання усіх судових рішень, що прийняті Казначейством до обліку за КПКВК 3504040 та вжиття усіх заходів передбачених пунктом 49 Порядку №845, в тому числі скерування на адресу Міністерства фінансів України відповідних листів про збільшення бюджетних призначень за КПКВК 3504040 (а.с.121, 134-163, 176-206).
У відповідь Міністерством фінансів України було повідомлено, що питання збільшення бюджетних призначень Державній казначейській службі України для виконання судових рішень може бути розглянуто у разі внесення змін до закону України Про Державний бюджет України, на відповідний рік, в установленому бюджетним законодавством порядку (а.с.165-175, 207-222).
Тобто, листи відповідача містили лише загальні відомості про розмір необхідних додаткових коштів за 1-3 чергами, без їх конкретизації. З огляду на, що надіслані Казначейством до Міністерства фінансів України листи-запити, не можуть бути належним доказом на підтвердження виконання у повній мірі приписів Закону №4901-VІ і Порядку №845.
За змістом п. 49 Порядку №845 передбачено направлення до Міністерства фінансів України пропозицій щодо необхідності внесення змін до закону про Державний бюджет України після надходження кожного виконавчого документа від кожного стягувача.
Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 21.02.2023 у справі №240/5748/21.
Обов`язковість судових рішень гарантується статтею 129-1 Конституції України, Законом №4901-VІ, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у сукупності з практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ). Остання у силу статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовується судами при розгляді справ як джерело права.
Отже, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок.
Таким чином, обставина відсутності бюджетних коштів за відповідної бюджетною програмою та наявність значної кількості виконавчих документів, що перебувають на виконанні в органах Казначейства, не може слугувати підставою для невиконання судового рішення, ухваленого на користь позивача.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 03.02.2021 у справі №812/413/18 та від 21.02.2023 у справі №500/5748/21.
Разом з тим позовні вимоги визнати протиправною бездіяльність Державної казначейської служби України не можуть бути задоволені.
Дії суб`єкта владних повноважень - активна поведінка, яка може мати вплив на права, свободи та інтереси фізичних та юридичних осіб. Відмінна риса даного виду юридичних фактів полягають у тому, що норми права пов`язують з ними юридичні наслідки саме в силу вольового характеру юридичних дій.
Бездіяльність - пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод та інтересів фізичної та юридичної особи. Сама по собі бездіяльність - це триваюча пасивна поведінка суб`єкта, яка виражається у формі невчинення дії (дій), яку він зобов`язаний був і міг вчинити.
В даному випадку, відмовляючи позивачу у виконанні виконавчого листа, відповідач вчинив активні дії.
Саме діями відповідача, а не бездіяльністю порушуються права позивача, оскільки рішення про відмову виконати виконавчий лист повідомлено через оформлення листом від 11.08.2021.
За приписами ч.2 ст.9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Такий висновок суду відповідає висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 21.02.2023 у справі № 500/5748/21.
Частиною 1 ст. 5 Закону № 4901-VI передбачено, що у разі якщо центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, протягом трьох місяців не перерахував кошти за рішенням суду про стягнення коштів, крім випадку, зазначеного в частині четвертій статті 4 цього Закону, стягувачу виплачується компенсація в розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.
Відповідно до п. 50 Порядку № 845 компенсація за порушення встановленого законом строку перерахування коштів нараховується за заявами стягувачів державним виконавцем, якщо боржником є підприємство, установа, організація або юридична особа, зазначені в пункті 48 цього Порядку. Компенсація виплачується Казначейством на підставі рішення або постанови про виплату компенсації за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів за черговістю надходження таких заяв стягувачів та після погашення заборгованості за рішеннями суду відповідно до пункту 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону про гарантії.
Таким чином, Закон України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» і Порядок № 845 передбачають право стягувача на нарахування компенсації в розмірі 3% річних від несплаченої суми винятково після виконання рішення суду та на підставі нарахування, здійсненого державним виконавцем.
За приписами ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
У розумінні Кодексу адміністративного судочинства України адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин;
При цьому, законодавством чітко передбачено, що виплаті компенсації за порушення встановленого законом строку перерахування коштів передує заява стягувача.
Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що після виконання рішення суду, що передбачає стягнення коштів з держави, проведення перерахування таких на рахунок стягувача, відповідач повинен прийняти рішення про виплату компенсації, розрахунок якої проводиться виходячи з дати надходження виконавчих документів та дати перерахування коштів, на їх виконання.
Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд та вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
За частинами 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.
Згідно ч.3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем було сплачено судовий збір у сумі 1816,00 грн., що підтверджується квитанцією від 03.11.2021.
Суд, керуючись положеннями статті 139 КАС України, враховуючи задоволення позову вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 908,00 грн.
Керуючись ст. ст.139,243-246,250,255,262,295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Суддя О.В. Врона