Справа № 560/5660/25
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2025-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/5660/25

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Ковальчук О.К.

Суддя-доповідач - Гонтарук В. М.

03 вересня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Білої Л.М. Моніча Б.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 травня 2025 року (ухвалене в м. Хмельницький) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся до суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 травня 2025 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нову постанову, якою задовольнити адміністративний позов.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Відповідач своїм правом, передбаченим ст.ст. 300, 304 КАС України не скористався та не подав відзив на апеляційну скаргу.

Сторони в судове засідання не з`явились. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлено завчасно та належним чином. Причини неявки суду не відомі.

За таких умов згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду неоспорені факти про те, що рішенням від 11.11.2024 у справі №560/4906/24 Хмельницький окружний адміністративний суд зобов`язав Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області ОСОБА_2 повторно розглянути заяви позивача від 27.02.2024, від 29.02.2024, від 01.04.2024 та від 08.04.2024, з урахуванням висновків суду.

30.12.2024 за заявою ОСОБА_1 виданий виконавчий лист у справі №560/4906/24.

23.01.2024 старший державний виконавець відкрив виконавче провадження ВП №76893547.

На постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження ВП №76893547 від 23.01.2024 Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій повідомило, що 29.01.2025 Сьомий апеляційний адміністративний суд відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 11.11.2024. Тому, просив зупинити виконавче провадження.

Постановою від 06.02.2025 старший державний виконавець зупинив виконавче провадження №76893547 до вирішення справи по суті.

Постановою від 06.03.2025 Сьомий апеляційний адміністративний суд апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області залишив без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 11.11.2024 - без змін.

На постанову про відкриття виконавчого провадження №76893547 від 23.01.2025 Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області надало докази повторного розгляду заяв ОСОБА_1 від 27.02.2024, 29.02.2024, 01.04.2024, 08.04.2025, а саме повідомлення від 13.03.2025 №ПВ-25, №ПВ-025 про відмову в прийнятті заяв про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру у зв`язку із неподанням документів в повному обсязі та про відмову у наданні відомостей з Державного земельного кадастру, оскільки у кадастрі відсутні запитувані відомості (№1, №2).

Постановами від 26.03.2025 старший державний виконавець поновив та закінчив виконавче провадження №76893547 на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження".

Вважаючи постанову про закінчення виконавчого провадження №76893547 від 26.03.2025 протиправною, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом пункту 1 частини 1 статті 3 Закону №1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 1 статті 13 Закону №1404-VІІІ установлено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

За змістом пункту 9 частини 1 статті 39 Закону № 1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Частиною 2 статті 39 Закону № 1404-VIII установлено, що постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

У постанові від 08.06.2023 по справі № 640/12200/22 Верховний Суд сформулював правові висновки, відповідно до яких, виконавче провадження з підстав, визначених у пункті 9 частини першої статті 39 Закону №1404-VIII, закінчується у випадку фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Про закінчення виконавчого провадження з указаних підстав приймається мотивована постанова, яка має містити обставини, що свідчать про фактичне виконання судового рішення та засоби їхнього встановлення. Закінчуючи виконавче провадження із зазначених підстав, державний виконавець зобов`язаний пересвідчитися, що відповідне зобов`язання виконано у чіткій відповідності з резолютивною частиною рішення суду та мотивами, якими керувався суд, постановляючи таке рішення. Джерелом відомостей про фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом можуть бути будь-які докази, що містять відповідну інформацію, вид і форма яких залежить від суті та змісту покладеного на боржника зобов`язання.

Суд враховує, що спірні правовідносини виникли з приводу закінчення виконавчого провадження згідно із пунктом 9 частини першої статті 39 Закону № 1404-VIII, тобто у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Колегія суддів звертає увагу, що резолютивна частина рішення суду від 11.11.2024 у справі №560/4906/24 викладена Хмельницьким окружним адміністративним судом виконавчому листі від 30.12.2024.

Отже, на виконання рішення суду боржник зобов`язаний повторно розглянути заяви ОСОБА_1 від 27.02.2024, від 29.02.2024, від 01.04.2024 та від 08.04.2024, з урахуванням висновків суду. Крім того, суд дійшов висновку, що відповідач за результатом розгляду заяв жодного рішення не прийняв, а лише обмежився наданням відповіді.

Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області розглянуло заяви від 27.02.2024, від 29.02.2024, від 01.04.2024, від 08.04.2024 та повідомленнями від 13.03.2025 №ПВ-25, №ПВ-025 відмовило в прийнятті заяв про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру у зв`язку із неподанням документів в повному обсязі і відмовило у наданні відомостей з Державного земельного кадастру, оскільки у кадастрі відсутні запитувані відомості (№1, №2).

Вказані документи розцінені виконавцем як належне підтвердження фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Колегія суддів критично ставиться до доводів апелянта, що на виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 11.11.2024 у справі №560/4906/24 державний реєстратор жодного рішення не прийняв, а лише обмежився поданням повідомлень, оскільки повідомлення від 13.03.2025 про відмову в прийнятті заяв про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру та про відмову у наданні відомостей з Державного земельного кадастру надані за формою згідно з додатками 13 і 43 до Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051, які і є рішеннями суб`єкта владних повноважень, про які суд у справі №560/4906/24 зазначав.

Таким чином, спірна постанова про закінчення виконавчого провадження від 26.03.2025 прийнята на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 Закону № 1404-VIII є правомірною, адже за змістом наданих боржником документів у їх сукупності підтверджене фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Оцінюючи позицію апелянта, колегія суддів вважає, що обставини, наведені в апеляційній скарзі, були ретельно перевірені та проаналізовані судом першої інстанції та їм була надана належна правова оцінка. Жодних нових аргументів, які б доводили порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення, у апеляційній скарзі не зазначено.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 травня 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Гонтарук В. М.

Судді Біла Л.М. Моніч Б.С.