Справа № 420/22935/25
Суддя: Скупінська О.В.
Дата ухвалення: 2025-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Скупінської О.В., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування постанови

В С Т А Н О В И В :

До Одеського окружного адміністративного суду 11.07.2025 надійшла позовна заява представника Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа - ОСОБА_1 , в якій просить суд визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 02.07.2025 ВП № 77819165 про накладення штрафу в розмірі 5100 грн.

Обґрунтовуючи зміст позову зазначили, що на примусовому виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавчий лист №420/19787/23, виданий 07.03.2025 Одеським окружним адміністративним судом, яким зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській виплатити ОСОБА_1 невиплачену за життя ОСОБА_2 пенсію в розмірі 72 309, 07 грн. ОСОБА_2 перебувала на обліку в Головному управлінні та отримувала пенсію як внутрішньо переміщена особа, померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим 06.07.2021 державним нотаріусом Суворовської державної нотаріальної контори у місті Одеса, спадкоємцем майна ОСОБА_2 є її син ОСОБА_1 . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з недоотриманої пенсії в розмірі 74723,16 грн, що належала померлій та знаходиться на обліку в Головному управлінні. 06.07.2021 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління із заявою про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю матері. Після опрацювання заяви Головним управлінням підтверджено суму недоотриманої пенсії ОСОБА_2 в розмірі 73 398, 57 грн, яка була розрахована від дати звернення, а саме за період з 05.07.2018 по 31.10.2020. Сума невиплаченої пенсії в розмірі 72309,07 грн, яку Головне управління зобов`язано виплатити ОСОБА_1 відповідно до судового рішення, становить різницю між загальною сумою недоотриманої пенсії 73398,57 грн та сумою виплаченого боргу станом на дату винесення рішення суду в розмірі 1 089, 50 грн. Головним управлінням на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31.07.2024 по справі №420/19787/23, яке набрало законної сили 23.01.2025, в підсистемі «Реєстр судових рішень» створено реєстраційну картку, до якої долучено всі необхідні скан копії документів. Разом з тим, 17.04.2025 до Головного управління надійшла постанова відповідача від 16.04.2025 про відкриття виконавчого провадження ВП №77819165 за виконавчим листом №420/19787/23 виданим 07.03.2025. На її виконання, Головним управлінням відповідачу надано лист від 23.04.2025 №1500-0304-5/81256 з усією інформацією та доказами щодо виконання рішення суду. Проте, не зважаючи на доводи зазначені у даному листі, оскаржуваною постановою відповідача від 02.07.2025 ВП №77819165 на Головне управління накладено штраф за невиконання вищезазначеного рішення суду.

16.07.2025 ухвалою судді позовну заяву залишено без руху встановивши 10-денний строк для усунення недоліків, шляхом надання до суду оформленої належним чином позовної заяви, відповідно до п.2 ч.5 ст.160 КАС України, в якій має бути зазначено наявність чи відсутність самостійних вимог щодо предмету спору третьої особи та на стороні позивача чи відповідача вона виступає, а також документу про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі 2422,40 грн або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

25.07.2025 до суду від представника позивача надійшла заява (вх. №ЕС/75799/25) на усунення недоліків визначений ухвалою судді від 16.07.2025 з наданням до суду платіжного доручення №7371 від 18.07.2025 про сплату судового збору у розмірі 2422,40 грн.

А також в якості додатку до заяви додано позовну заяву в новій редакції в якій ОСОБА_1 визначено в статусі третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача.

06.08.2025 ухвалою судді позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі; призначено судове засідання на 03.09.2025 об 11 год 30 хв у приміщенні Одеського окружного адміністративного суду за адресою: м. Одеса, Фонтанська дорога, 14, зала судових засідань №23 (2-й поверх); витребувано з Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) матеріали виконавчого провадження №77819165.

Ухвала суду від 06.08.2025 була доставлена до електронного кабінету Відділу з примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 07.08.2025.

Ухвала про відкриття провадження у справі від 06.08.2025 була направлена на адресу ОСОБА_1 АТ «Укрпошта» трек-номер 550, яка повернулась на адресу суду буз вручення, згідно довідки Ф.20 «адресат відсутній за вказаною адресою», що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення.

12.08.2025 від представника позивача надійшла заява (вх. №ЕС/82374/25) в якій повідомили про неможливість прибуття представника ГУ та просили розгляд справи провести за їх відсутності.

Відповідач станом на дату розгляду справи відзив до суду не подав.

Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Від третьої особи станом на дату розгляду справи пояснення до суду не надходили.

Станом на дату винесенні рішення ухвала суду від 06.08.2025 в частині витребування матеріалів виконавчого провадження № 77819165 залишилась невиконаною.

Інші заяви по суті справи учасниками справи не надавались, додаткові докази не надходили.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, дослідивши обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, судом встановлено таке.

Суд встановив, що згідно з відомостями автоматизованої системи документообігу суду КП «ДСС» документ в електронному вигляді рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20.09.2023 у справі №420/19787/23 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області виплатити на користь ОСОБА_1 частину недоодержаної пенсії за дні життя його матері, померлої пенсіонерки ОСОБА_2 за період з 17.06.2018 по 31.10.2020, що складає 72309,07 грн.

16.04.2025 Старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Косютою Василем Ігоровичем було розглянуто виконавчий лист №420/19787/23 виданий 07.03.2025 Одеським окружним адміністративним судом та постановлено про відкриття виконавчого провадження 77819165 Пунктом 2 постанови боржника повідомлено про необхідність виконання рішення суду протягом 10 робочих днів.

Листом Головне управління ПФУ в Одеській області від 23.04.2025 за №1500-0403-5/81256 було повідомлено Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в якому зазначили: «Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 31.07.2024 по справі №420/19787/23, що набрало законної сили відповідно до постанови Одеського апеляційного суду від 23.01.2025, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області виплатити ОСОБА_1 невиплачену за життя ОСОБА_2 пенсію в розмірі 72309,07 грн. ОСОБА_2 перебувала на обліку в Головному управлінні та отримувала пенсію як внутрішньо переміщена особа, померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим 06.07.2021 державним нотаріусом Суворовської державної нотаріальної контори у місті Одеса, спадкоємцем майна ОСОБА_2 є її син ОСОБА_1 . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з недоотриманої пенсії в розмірі 74723,16 грн, що належала померлій та знаходиться на обліку в Головному управлінні. 06.07.2021 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління із заявою про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю матері.

Після опрацювання заяви Головним управлінням підтверджено суму недоотриманої пенсії ОСОБА_2 в розмірі 73398,57 грн, яка була розрахована від дати звернення, а саме за період з 05.07.2018 по 31.10.2020.

Відповідно до Порядку № 1165 недоотриману пенсію ОСОБА_2 в сумі 73398,57 грн занесено до переліку станом на 01.01.2022.

За рахунок виділеного відповідно до Плану доходів і видатків Головного управління на 2023 рік (зі змінами) фінансування ОСОБА_1 виплачено частину боргу в сумі 3958,04 грн (копія плану доходів і видатків додається).

За рахунок виділеного відповідно до Плану доходів і видатків Головного управління на 2023 рік (зі змінами) фінансування ОСОБА_1 виплачено частину боргу в сумі 7083,00 грн (копія плану доходів і видатків додається).

Сума невиплаченої пенсії в розмірі 72309,07 грн, яку Головне управління зобов`язано виплатити ОСОБА_1 відповідно до судового рішення, становить різницю між загальною сумою недоотриманої пенсії 73398,57 грн та сумою виплаченого боргу станом на дату винесення рішення суду в розмірі 1089,50 грн.

Однак зазначаємо, що станом на 23.04.2025 Головним управлінням ОСОБА_1 виплачено недоотриману пенсію ОСОБА_2 в сумі 11573,22 грн. Залишок боргу складає 61825,35 грн (скріншот з програмного комплексу додається).

Таким чином, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31.07.2024 по справі №420/19787/23 Головним управлінням виконано в порядку, встановленому чинним законодавством, та в межах повноважень, наданих Головному управлінню. Виплата недоотриманої пенсії ОСОБА_2 буде здійснюватись відповідно до фінансування, виділеного Головному управлінню на 2025 рік, на умовах порядку та механізмів, визначених Порядком № 1165.»

Постановою Старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Косютою Василем Ігоровичем від 02.07.2025 у межах ВП №77819165.

У вказаній постанові Старшим державним виконавцем встановлено: «Боржник вказує, що ним на виконання рішення суду здійснено частково здійснено виплату пенсії. На підтвердження викладених обставин представником Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надано розрахунок боргу.

Проте, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області не надано належних та допустимих доказів на підтвердження направлення документів до Пенсійного фонду України з метою вирішення питання виділення коштів або ж їх перерозподілу для виплати стягувачу пенсії за рішенням суду.

Будь-яких доказів на підтвердження неможливості виконання рішення суду, зокрема щодо відсутності фінансування, боржником до відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) не надавалось.

З огляду на це, аргументи боржника стосовно відсутності фінансування з бюджету для виконання рішення суду взагалі є доречними, адже фінансування з бюджету проводиться після внесення даних про заборгованість до Реєстру рішень та визначення відповідної черги на виплату.

Невиплата коштів за рішенням суду триває, часткову виплату сум боргу за рішенням неможливо вважати виконанням рішення, а поважність причин для цього не доведена боржником за виконавчим провадженням. Боржник зобов`язаний надавати державному виконавцю докази, які достеменно підтверджують невиконання рішення суду з поважних причин. Проте, таких доказів боржник не надав.»

Зазначеною, постановою за не виконання вимог виконавчого документа постановлено накласти на Головне управління ПФУ в Одеській області штраф на корить держави у розмірі 5100 грн; Пунктом 2 зобов`язано боржника виконати рішення суду протягом десяти робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення суду.

До суду надано тимчасовий розпис доходів і видатків головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на ІІ квартал 2025 року, а також скриншот з системи про облік в автоматизованих базах даних обробки пенсійної документації.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з пунктами 1 та 16 частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Згідно ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Відповідно до абз. 1 ч. 6 ст. 26 вказаного Закону за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

За правилами ч. 1 ст. 63 цього ж Закону за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

В свою чергу, у відповідності до ч.ч. 2, 3 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 75 вказаного Закону, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Аналізуючи наведені положення законодавства в контексті цієї справи потрібно зауважити, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.

Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

Водночас визначальною умовою для накладення зазначеного штрафу є невиконання судового рішення без поважних причин.

У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону України «Про виконавче провадження». Тобто, на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Поважними, в розумінні наведених норм Закону України «Про виконавче провадження», можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Аналогічні праві висновки викладені у постановах Верховного Суду від 31.03.2021 по справі № 360/3573/20, від 13.10.2021 по справі № 360/4705/20 та по справі № 360/4708/20.

Так, матеріалами справи підтверджується, що підставою для винесення оскаржуваної постанови слугувало невиконання ГУ ПФУ в Одеській області судового рішення від 20.09.2023 по справі № 420/19787/23.

За твердженням позивача, на виконання судового рішення по справі № 420/19787/23 ГУ ПФУ в Одеській області Після опрацювання заяви Головним управлінням підтверджено суму недоотриманої пенсії ОСОБА_2 в розмірі 73398,57 грн, яка була розрахована від дати звернення, а саме за період з 05.07.2018 по 31.10.2020.

За рахунок виділеного відповідно до Плану доходів і видатків Головного управління на 2023 рік (зі змінами) фінансування ОСОБА_1 виплачено частину боргу в сумі 3958,04 грн. За рахунок виділеного відповідно до Плану доходів і видатків Головного управління на 2023 рік (зі змінами) фінансування ОСОБА_1 виплачено частину боргу в сумі 7083,00 грн. Станом на 23.04.2025 Головним управлінням ОСОБА_1 виплачено недоотриману пенсію ОСОБА_2 в сумі 11573,22 грн. Залишок боргу складає 61825,35 грн.

В обґрунтування невиконання судового рішення в цій частині пенсійний орган посилається на відсутність бюджетного фінансування на виплату доплати до пенсії та вказує на те, що оскільки асигнування з Державного бюджету, які виділяються для забезпечення пенсійних виплат, розподіляє та спрямовує на фінансування пенсій та інших виплат Пенсійний фонд України, виплата нарахованої ОСОБА_1 пенсії буде здійснена по надходженню коштів з Державного бюджету України в порядку загальної черговості, після виділення коштів для виплати Пенсійним фондом України в межах наявних бюджетних призначень Пенсійному Фонду України на цю мету шляхом перерахування коштів Головному управлінню.

При цьому, будь-яких доказів на підтвердження неможливості виконання рішення суду, зокрема щодо відсутності фінансування, боржником до відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) не надавалось.

Суд звертає увагу, що ані до відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ані до суду доказів здійснення часткової виплати боргу в сумі 3958,04 грн та в сумі 7083,00 грн, не було надано.

Станом на 02.07.2025 (дату винесення постанови про накладення штрафу) ГУ ПФУ в Одеській області доказів на підтвердження неможливості виконання рішення суду по справі № 420/19787/23 до ВДВС не надано.

Тобто, на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу останнім було встановлено факт невиконання ГУ ПФУ в Одеській області судового рішення без поважних причин.

Крім того, матеріали справи не містять відомостей та належних доказів щодо вчинення ГУ ПФУ в Одеській області належних дій, спрямованих на виконання рішення суду від 20.09.2023 по справі № 420/19787/23, зокрема відсутні докази про доведення до компетентних органів, наділених правом на виділення коштів по виплаті заборгованості ОСОБА_1 станом на момент прийняття оскаржуваної постанови про накладення штрафу.

Тобто, на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу останнім було встановлено факт невиконання ГУ ПФУ в Одеській області судового рішення без поважних причин.

Таким чином, проаналізувавши обставини справи, з урахуванням нормативного регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку про необґрунтованість адміністративного позову та відсутність підстав для його задоволення.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

При розв`язанні спору, суд зважає на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом - Конвенція; рішення від 21.01.1999р. у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», від 22.02.2007р. у справі «Красуля проти Росії», від 05.05.2011р. у справі «Ільяді проти Росії», від 28.10.2010р. у справі «Трофимчук проти України», від 09.12.1994р. у справі «Хіро Балані проти Іспанії», від 01.07.2003р. у справі «Суомінен проти Фінляндії», від 07.06.2008р. у справі «Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії») і тому надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору, та дослухався до усіх аргументів сторін, які ясно і чітко сформульовані та здатні вплинути на результат вирішення спору.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2-9, 242, 246, 250, 251, 255, 287 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування постанови відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (м. Одеса, вул. Канатна, 83, код. );

Відповідач Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (65091, м. Одеса, вул. Розумовська, 37, );

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНКОПП НОМЕР_1 ).

Суддя Олена СКУПІНСЬКА

.