Справа № 344/10243/25
Суддя: Домбровська Г. В.
Дата ухвалення: 2025-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/344/99/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої-судді: Домбровської Г.В.

при секретарі с/з: Стефанюк Х.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Управління патрульної поліції в місті Івано-Франківськ

про скасування постанови у справі про адміністративне

правопорушення

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И

ОСОБА_1 (надалі також «Позивач») звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до Управління патрульної поліції в місті Івано-Франківськ (надалі також «Відповідач »)

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №48685441 від 01.06.2025 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №4868544 від 01.06.2025 року прийнято без належних доказів з порушенням вимог чинного законодавства України, без врахування всіх обставин та невірного застосування норм чинного законодавства, а тому вказане рішення підлягає скасуванню.

Як зазначив в позовній заяві Позивач, 01 червня 2025 року в м. Івано-Франківськ він отримав постанову серії ЕНА №4868544, яка винесена інспектором Управління патрульної поліції Яворським С.В. про притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення п. 15.9 ПДР, ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) правил зупинки або стоянки транспортних засобів. Додатково зазначив, що він не здійснював паркування в момент виявлення порушення, а також, що автомобіль на який складено постанову не є власністю позивача, оскільки право власності зареєстровано на його дружину ОСОБА_2 .

Представником Відповідача Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції, направлено на адресу суду Відзив на позов, в якому він заперечив проти позовних вимог та просив відмовити в їх задоволенні з підстав необґрунтованості. На підтвердження законності оскаржуваної постанови надано суду відповідні документи та відеодиск.

Зокрема, заперечуючи проти позову, представник відповідача у відзиві покликався на те, що оскільки Позивач вчинив порушення Правил дорожнього руху, а саме здійснив зупинку та стоянку транспортного засобу на перехресті та порушив вимоги дорожньої розмітки 1.4 (жовтого кольору), яка позначає місця, де заборонено зупинку транспортних засобів з тієї сторони, де вона нанесена, Позивача було у встановленому чинним законодавством порядку притягнуто до відповідальності за порушення Правил дорожнього руху.

Позивачем подано до суду відповідь на Відзив, у якому він зазначив, що Відповідачем у відзиві не спростовано доводів наведених у позовній заяві щодо невідповідності Постанови, зокрема, що у ній не зафіксовано на підставі яких доказів працівником поліції було встановлено, що Позивач є суб`єктом відповідальності за вказане правопорушення, оскільки працівники поліції підійшли до транспортного засобу, який вже здійснював стоянку. Додатково зазначив, що він в автомобілі знаходився на водійському сидінні, однак надав пояснення, що перебував у даному транспортному засобі в якості пасажира, і сів за кермо автомобіля лише після того, як його дружина припаркувала вказаний автомобіль, і він не є ані водієм, ані власником автомобіля, а лише чекав на водія. Просив у разі задоволення позову стягнути з Відповідача витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5000 грн., здійснювати розгляд справи без його участі та участі його представника, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Представником Відповідача, подано заяву, у якій зазначено, що розмір послуг на правничу допомогу є необґрунтованим та завищеним, просить Суд врахувати під час прийняття рішення по справі аргументи викладені у Відзиві на позовну заяву, в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, розгляд справи проводити без його участі.

Відповідно до частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подані документи і матеріали та проаналізувавши доводи сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області,

В С Т А Н О В И В:

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України визначено Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (надалі «Правила дорожнього руху»).

Відповідно до п. 15.1 Правил дорожнього руху зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватися у спеціально відведених місцях чи на узбіччі.

Згідно п. 15.9 «ґ» Правил дорожнього руху зупинка забороняється:

ґ) на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга.

Відповідно до Правил дорожнього руху України горизонтальна дорожня розмітка 1.4 (жовтого кольору) - позначає місця, де заборонено зупинку транспортних засобів з тієї сторони, де вона нанесена. Застосовується самостійно або в поєднанні із знаком 3.34 і наноситься біля краю проїзної частини або по верху бордюру.

Згідно з ч. 1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі також «КУпАП») перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до частини 2 статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

Порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення врегульовано Главою 22 КУпАП.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (частина 1 статті 280 КУпАП).

Відповідно до статті 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Якщо при вирішенні питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення органами (посадовими особами), переліченими у пунктах 1-4 статті 213 цього Кодексу, одночасно вирішується питання про відшкодування винним майнової шкоди, то в постанові по справі зазначаються розмір шкоди, що підлягає стягненню, порядок і строк її відшкодування. Постанова по справі повинна містити вирішення питання про вилучені речі і документи, а також вказівку про порядок і строк її оскарження. Постанова колегіального органу приймається простою більшістю голосів членів колегіального органу, присутніх на засіданні. Постанова по справі про адміністративне правопорушення підписується посадовою особою, яка розглянула справу, а постанова колегіального органу головуючим на засіданні і секретарем цього органу. У випадках, передбачених законодавством України, про захід стягнення робиться відповідний запис на протоколі про адміністративне правопорушення або постанова оформляється іншим установленим способом.

01 червня 2025 року Поліцейським 1 взводу ТОР Роти 1 Батальйону Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області сержантом поліції Яворським Л.І. винесено Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА №4868544, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн.

Вищевказану постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №4868544 від 01 червня 2025 року ОСОБА_1 вважає протиправною, та такою, що підлягає скасуванню, у зв`язку з чим звернувся до суду.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлені критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень. Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень передбаченим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії, хоч і адресовані суду, але одночасно вони є і вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускається бездіяльності.

Крім того, Суд звертає увагу на те, що одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень, є принцип обґрунтованості, закріплений в пункті 3 частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб`єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути мотивованим.

Як зазначено в Постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА №4868544 від 01 червня 2025 року, ОСОБА_1 , здійснив зупинку транспортного засобу Toyota Hilux реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 о 15 год. 47 хв. в м. Івано-Франківську по вул. Мазепи, 1, на перехресті, та не виконав вимогу дорожньої розмітки 1.4 чим порушив п. 15.9.ґ ПДР та вчинив правопорушення передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП.

До постанови додано відео з нагрудної камери, яке зафіксоване на портативний відеореєстратор № 471251 (пункт 7 постанови).

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

В ході розгляду даної адміністративної справи Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, виконано обов`язок щодо доведення правомірності винесеної постанови, яка оскаржується Позивачем, надано Суду належні докази на підтвердження такого.

Разом з відзивом на позовну заяву Управлінням патрульної поліції в Івано-Франківській області долучено DVD+R диск із відеозаписом вищевказаних подій, які мали місце 01.06.2025 року, які були зафіксовані на портативний відеореєстратор. Зі змісту наявного в матеріалах справи відеодиску з відеозаписом (посилання на номер якого міститься в оскаржуваній постанові) Судом встановлено, що на перехресті вулиць Бельведерська та Мазепи у м. Івано-Франківськ, 01.06.2025 року близько 15:47 год. під час патрулювання працівником поліції виявлено, що водієм автомобіля, Toyota Hilux, сірого кольору, р.н. НОМЕР_1 год. було здійснено зупинку на вказаному перехресті з порушенням вимог дорожньої розмітки 1.4 (жовтого кольору), яка позначає місця, де заборонено зупинку транспортних засобів з тієї сторони, де вона нанесена. На момент розгляду справи про адміністративне правопорушення Позивач перебував за кермом автомобіля Toyota Hilux р.н. НОМЕР_1 з увімкненим двигуном, будучи пристебнутим ременем пасивної безпеки.

Згідно додаткових пояснень, Позивач не заперечує факт, що він перебував на водійському сидінні в автомобілі, однак він надав пояснення, що він пересів за кермо після того, як його дружина припаркувала вказаний автомобіль, вважає, що він не є суб`єктом відповідальності за вказане правопорушення.

Згідно ст. ст. 72, 73 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення, що мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими та електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Суб`єктом правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП є особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, а в разі вчинення передбачених частинами першою - третьою цієї статті правопорушень у виді перевищення обмеження швидкості руху транспортних засобів, проїзду на заборонний сигнал регулювання дорожнього руху, порушення правил зупинки, стоянки, а також установленої для транспортних засобів заборони рухатися смугою для маршрутних транспортних засобів, тротуарами чи пішохідними доріжками, виїзду на смугу зустрічного руху, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в автоматичному режимі, а також у разі порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), - відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України. У разі внесення змін до постанови про накладення адміністративного стягнення з підстав, встановлених абзацом третім частини першої статті 279-3 цього Кодексу, суб`єктом цього правопорушення може бути особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису).

Разом з тим, Позивачем, в обґрунтування його посилань на незаконність оскаржуваної постанови не спростовано за допомогою належних засобів доказування факту невиконання ним вимог п. 15.9 «ґ» Правил дорожнього руху та вимог дорожньої розмітки 1.4 (жовтого кольору) на відповідній ділянці дороги, як і не надано належних доказів на підтвердження того, що він не є суб`єктом відповідальності за вказане правопорушення. Жодних клопотань про виклик свідків чи витребування речей/документів які б підтверджували той факт, що він був пасажиром, і те, що він не здійснював зупинку даного транспортного засобу до суду не надходило.

Також варто зазначити, що згідно з рішенням Європейського суду з прав людини в справі "O'Halloran and Francis v. the United Kingdom" будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

На відеодиску з нагрудної камери поліцейського чітко вбачається, що автомобіль припаркований біля горизонтальної дорожньої розмітки жовтого кольору і саме Позивач перебував за кермом автомобіля Toyota Hilux р.н. НОМЕР_1 з увімкненим двигуном, будучи пристебнутим ременем пасивної безпеки, що свідчить про готовність водія та транспортного засобу до руху транспортним засобом . Крім того як зафіксовано на відеозаписі з бодікамери поліцейського, після того як водієві вказано на порушення ПДР, останній сказав, що «не зорієнтувався», «тільки дружина вийшла». Окрім того з початку відеозапису вбачається, що водій автомобіля використовує аварійну світлову сигналізацію, проте жодних пояснень про те, що зупинка пов`язана із аварійною ситуацією водієм працівнику поліції щодо даної ситуації не надано. Позивач не зазначав, хто саме був водієм. Крім того при поверненні в автомобіль дружина Позивача при спілкуванні з поліцейським не повідомляла, що Позивач не керував транспортним засобом, а за кермом перебувала вона чи третя особа.

Наведені обставини дають суду підстави вважати, що твердження Позивача, що він не є суб`єктом відповідальності за вказане правопорушення не підтверджені належними доказами, і є ситуативною формою захисту.

При цьому, Суд звертає увагу на те, що відповідно до п.п. «б» п. 2.3 Правил дорожнього руху для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Інших належних доказів на підтвердження протиправності оскаржуваної постанови позовна заява не містить, і Позивачем таких доказів суду не надано.

Враховуючи вищевикладене, Суд звертає увагу на те, що, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення та виносячи за її результатами оскаржувану постанову, Відповідачем не було порушено вимог закону, а, відтак, підстави для скасування оскаржуваної постанови в справі про адміністративне правопорушення та визнання дій працівника поліції протиправними відсутні.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, проаналізувавши матеріали справи, фактичні обставини спірних правовідносин, Суд дійшов висновку про те, що, вирішуючи справу про притягнення Позивача до адміністративної відповідальності, Відповідачем порушень вимог закону допущено не було.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, виконано обов`язок щодо доведення правомірності прийнятого рішення про притягнення Позивача до адміністративної відповідальності.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, Суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві вимоги Позивача є необґрунтованими, та, відповідно, такими, що не підлягають задоволенню.

У зв`язку із відмовою в задоволенні позову судові витрати покладаються на Позивача.

На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 33, 122 ч. 1, 251, 252, 254, 256, 258 КУпАП, керуючись ст. ст. 9, 77, 241-246, 286 КАС України, Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складено та підписано 02.09.2025 року.

Суддя Домбровська Г.В.