Справа № 140/2391/25
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2025-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2025 рокуЛьвівСправа № 140/2391/25 пров. № А/857/16130/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

судді-доповідача Іщук Л. П.,

суддів Глушка І.В., Пліша М.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2025 року (головуючий суддя Дмитрук В.В., м. Луцьк) у справі №140/2391/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, в якому просив визнати протиправною відмову в нарахуванні та виплаті пенсії по інвалідності з 01.03.2025 без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням щомісячної виплати пенсії з сумою нарахованої індексації на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2025 року №209 Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році; зобов`язати невідкладно здійснити нарахування та виплату раніше призначеної пенсії з урахуванням суми грошового забезпечення для обчислення пенсії - 19980,82 грн, основного розміру пенсії 80% - 15984,66 грн; провести перерахунок збільшення основного розміру пенсії на 25% від суми 23281,97 грн в розмірі 5820,49 грн, без обмеження її максимальним розміром.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 11.03.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 04.04.2025 провадження в даній адміністративній справі зупинене до набрання законної сили рішенням Київського окружного адміністративного суду у справі № 320/2229/25.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що звертався за захистом своїх прав щодо перерахунку пенсії з врахуванням саме постанови Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2025 року №209 Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році. Вважає, що постанови Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2025 року №209 та від 03.01.2025 №1 "Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану" є відмінними, а тому правові підстави для зупинення даної справи відсутні.

Апеляційний розгляд справи здійснено згідно ч.2 ст.312 КАС України в порядку письмового провадження за правилами ст.311 КАС України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Як вбачається із змісту оскаржуваної ухвали, свої висновки суд першої інстанції обґрунтовував тим, що постанова Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 №1 "Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану" слугувала підставою для перерахунку пенсії позивача із застосуванням відповідних коефіцієнтів.

Суд першої інстанції, зупиняючи провадження у даній справі до набрання законної сили рішенням Київського окружного адміністративного суду у справі №320/2229/25 дійшов висновку про неможливість розгляду цієї справи без встановлення правомірності постанови Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 №1.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.236 Кодексу адміністративного судочинства України суд зупиняє провадження у справі в разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.

Статтею 236 Кодексу адміністративного судочинства України визначені підстави обов`язкового зупинення провадження у справі та випадки, коли суд має право зупинити провадження у справі, а також строки зупинення провадження у справі. Перелік підстав для зупинення провадження у справі передбачений статтею 236 Кодексу адміністративного судочинства України є вичерпним.

Зупинення провадження в адміністративній справі - це тимчасове припинення вчинення у справі будь-яких процесуальних дій у зв`язку з обставинами, що перешкоджають розгляду справи, до моменту, коли ці обставини перестануть існувати або будуть вчинені необхідні дії.

Зупинення провадження в адміністративній справі з мотивів наявності іншої справи, яка розглядається в порядку цивільного, кримінального, господарського чи адміністративного судочинства, може мати місце тільки в тому разі, коли в цій, іншій, справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав заявлених в адміністративній справі вимог чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Обставини неможливості розгляду справи судом встановлюються у кожному конкретному випадку залежно від змісту справи.

При цьому, об`єктивна неможливість розгляду справи полягає у взаємозв`язку підстав позову, що розглядається, з юридичними фактами, які будуть встановлені судовим рішенням в іншій справі.

Також необхідно зазначити, що зупинення провадження у справі з підстав, передбачених п.3 ч.1 ст.236 КАС України, допускається лише тоді, коли рішення у іншій справі не набрало законної сили і продовжувати розгляд справи надалі не є можливим, оскільки в такій, іншій, справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду. Ця неможливість полягає в тому, що обставини, які є підставою позову або заперечень проти нього, є предметом дослідження в іншій справі і рішення суду у цій справі безпосередньо впливає на вирішення спору.

Як встановлено, у провадженні Київського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа №320/2229/25.

Предметом позову у справі №320/2229/25 є визнання протиправним та скасування абзацу першого пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 №1 "Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану" в частині застосування до осіб, яким пенсії (пенсійні виплати), призначені (перераховані) відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-ХІІ, коефіцієнтів до відповідних сум перевищення пенсії, розмір яких перевищує 10 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що вказана постанова Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 №1 слугувала підставою для перерахунку пенсії позивача із застосуванням відповідних коефіцієнтів.

Водночас, відповідно до ч.3 ст.3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Згідно із ч.2 ст.265 КАС України нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Оскільки, як на момент виникнення спірних відносин, так і на даний час норми законодавства, якими врегульовано такі відносини, є чинними, а зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду у межах даної справи, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для зупинення провадження у даній справі.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 7 КАС України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України. У разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що суди не повинні застосовувати положення нормативно-правових актів, які не відповідають Конституції та законам України, незалежно від того, чи оскаржувались такі акти в судовому порядку та чи є вони чинними на момент розгляду справи, тобто згідно з правовою позицією Верховного Суду такі правові акти (як закони, так і підзаконні акти) не можуть застосовуватися навіть у випадках, коли вони є чинними (постанови від 12.03.2019 у справі № 913/204/18, від 10.03.2020 у справі №160/1088/19; постанова Великої Палати Верховного Суду від 09.06.2022 у справі №520/2098/19).

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції має об`єктивну можливість розглянути дану справу без зупинення провадження у справі, оскільки у випадку встановлення того, що положення Постанови № 1 від 03.01.2025 не відповідають нормам Конституції та законів України, суд вправі не застосовувати вказану Постанову навіть з урахуванням того, що станом на даний час вона є чинною.

Також судом першої інстанції не наведено підстав та обґрунтування на підтвердження висновку про неможливість розгляду позовних вимог у цій справі до вирішення справи № 320/2229/25.

Таким чином, колегія суддів зазначає про відсутність підстав для зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 320/2229/25.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції, зупиняючи провадження у справі, порушив норми процесуального права, що призвело до постановлення ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, у зв`язку з чим ухвала про зупинення провадження у справі підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно ч.3 ст.312 КАС України у випадку скасування судом апеляційної інстанції ухвали про зупинення провадження у справі, справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

З огляду на викладене, слід передати позовну заяву на розгляд суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 311, 312, 315, 320, 321, 322, 325, 328 КАС України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2025 року у справі №140/2391/25 скасувати та передати справу (заяву) на розгляд суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Л. П. Іщук
судді І. В. Глушко
М. А. Пліш