Справа № 200/8500/24
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2025-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2025 року справа №200/8500/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г., Компанієць І.Д., розглянув у порядку письмового провадження апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 квітня 2025 року (головуючий суддя І інстанції Волгіна Н.П.), складеного в повному обсязі 11 квітня 2025 року у справі № 200/8500/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просив суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо неправильного розрахунку пенсії по інвалідності за заявою позивача від 21 лютого 2024 року;

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо неправильного розрахунку пенсії за віком за заявою позивача від 16 липня 2024 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити позивачу розрахунок пенсії по інвалідності за його заявою від 21 лютого 2024 року із зарахуванням до страхового стажу періоду з 1 жовтня 2022 року по 21 лютого 2024 року та із врахуванням заробітної плати за періоди з грудня 1994 року по червень 2000 року та з 1 жовтня 2022 року по 21 лютого 2024 року, а також розрахунок пенсії за віком за заявою від 16 липня 2024 року із зарахуванням до страхового стажу періоду з 1 жовтня 2022 року по 30 червня 2024 року та врахуванням заробітної плати за періоди з грудня 1994 року по червень 2000 року та з 1 жовтня 2022 року по 30 червня 2024 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити позивачу розрахунок пенсії за віком за заявою від 16 липня 2024 року із зарахуванням до страхового стажу періоду з 1 жовтня 2022 року по 30 червня 2024 року та врахуванням заробітної плати за періоди з грудня 1994 року по червень 2000 року та з 1 жовтня 2022 року по 30 червня 2024 року.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 11 квітня 2025 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 58 «про призначення пенсії» від 29 лютого 2024 року в частині не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду його роботи з 1 жовтня 2022 року по 31 січня 2024 року та в частині визначення розміру призначеної ОСОБА_1 пенсії по інвалідності без врахування заробітної плати за період з 1 жовтня 2022 року по 31 січня 2024 року та за 60 місяців підряд впродовж періоду страхового стажу з грудня 1994 року по червень 2000 року, а також встановлення розміру призначеної пенсії без належного врахування приписів статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці від 2 вересня 2008 року № 345-VI та абзацу 3 частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області № 58 «про перерахунок пенсії» від 23 липня 2024 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути питання про розрахунок страхового та пільгового стажу ОСОБА_1 та питання про розрахунок розміру призначеної ОСОБА_1 з 15 лютого 2024 року пенсії по інвалідності, при цьому: 1) із зарахуванням до його страхового стажу періоду з 1 жовтня 2022 року по 31 січня 2024 року; 2) із вирішенням питання про зарахування періоду з 1 жовтня 2022 року по 31 січня 2024 року до пільгового стажу позивача; 3) із врахуванням при розрахунку розміру призначеної позивачу пенсії по інвалідності заробітної плати позивача за період з 1 жовтня 2022 року по 31 січня 2024 року; 4) із роз`ясненням позивачу його права визначити (конкретизувати) 60 місяців підряд впродовж періоду страхового стажу з грудня 1994 року по червень 2000 року, із наведених у довідці № 1-438 від 24 червня 2020 року, і у випадку визначення останнім таких місяців врахувати заробітну плату за визначені місяці; 5) із належним врахуванням при розрахунку розміру призначеної позивачу пенсії по інвалідності приписів статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці від 2 вересня 2008 року № 345-VI та абзацу 3 частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV та визначення розміру пенсії по інвалідності у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу позивача), розрахованої відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16 липня 2024 року про переведення його з пенсії по інвалідності на пенсію за віком та прийняти за наслідком її розгляду рішення про переведення заявника з пенсії по інвалідності на пенсію за віком, при цьому: 1) із зарахуванням до його страхового стажу періоду з 1 жовтня 2022 року по 30 червня 2024 року; 2) із вирішенням питання про зарахування періоду з 1 жовтня 2022 року по 30 червня 2024 року до пільгового стажу позивача, 3) із врахуванням при розрахунку розміру призначеної позивачу пенсії за віком заробітної плати позивача за період з 1 жовтня 2022 року по 30 червня 2024 року, 4) із врахуванням при розрахунку розміру пенсії за віком 60 місяців підряд впродовж періоду страхового стажу з грудня 1994 року по червень 2000 року, наведених у довідці № 1-438 від 24 червня 2020 року - у випадку визначення останнім таких місяців).

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з судовим рішенням, відповідач 1 - Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 квітня 2025 року у справі № 200/8500/24 та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянтом зазначено, що за даними Індивідуальних відомостей про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування позивачу з 1 січня 2000 року по 9 серпня 2000 року, з 1 січня 2023 року по 30 червня 2024 року заробітна плата не нараховувалась та страхові внески не сплачувались.

Вважає, що зарахування заробітної плати за ці періоди немає правових підстав.

Крім цього відповідач вказав, що прийняття пенсійним органом рішення за наслідком розгляду заяв громадян та доданих до заяв документів є дискреційними повноваженнями, втручання в які з боку суду є неприпустимим і що відповідно до абз. 2 ч. 4 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України

На підставі викладеного відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Крім того, не погодившись з судовим рішенням, відповідач 2 - Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 квітня 2025 року у справі № 200/8500/24 та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Обґрунтування апеляційної скарги.

Щодо не зарахування до страхового стажу позивача періоду його роботи з 1 жовтня 2022 року по 30 червня 2024 року відповідач зазначив, що у зв`язку із відсутністю підтвердження у вигляді наявної інформації в Реєстрі застрахованих осіб про сплату страхових внесків відповідним страхувальником щодо позивача, зазначений період не може бути зарахований до страхового стажу ОСОБА_1 .

Щодо не врахування заробітної плати за періоди з грудня 1994 року по червень 2000 року відповідач вказав, що за бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 5) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

До заяви про призначення пенсії позивачем додано довідку № 1-438 від 24 червня 2020 року про заробітну плату за період з грудня 1994 року по червень 2000 року, яка була перевірена на відповідність вказаних у ній сум заробітної плати первинним документам та не була врахована Головним управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області при перерахунку пенсії, так як обрахунок розміру пенсійної виплати проведено позивачу за найвигіднішим варіантом.

Щодо не врахування заробітної плати з 1 жовтня 2022 року по 30 червня 2024 року у відзиві зазначено, що заробітна плати за період з 1 липня 2000 року враховується лише за даними, що містяться в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, і у випадку не сплати страхових внесків та не зарахування до страхового стажу періоду роботи з 1 жовтня 2022 року по 30 червня 2024 року заробітна плата за цей період не може бути врахована при розрахунку призначеної пенсії

Сторони в судове засідання не викликались, про розгляд справи повідомлялись судом належним чином.

Апеляційним судом витребувано у Донецького окружного адміністративного суду справу № 200/8500/24, однак листом суд першої інстанції повідомив, що справа в паперовому вигляді не формувалась. Також повідомлено, що всі документи експортовано в комп`ютерну програму «Діловодство спеціалізованого суду».

Відтак, апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі «Електронний суд».

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційних скарг, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.

ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, паспорт НОМЕР_1 від 15 червня 2002 року, РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідно до виписки з акту огляду медико-соціальною експертною комісією від 10 лютого 2024 року № 786100 ОСОБА_1 призначена третя група інвалідності у зв`язку із професійним захворюванням; інвалідність встановлена безстроково.

21 лютого 2024 року позивач звернувся до відділу обслуговування громадян (сервісного центру) (далі ВОГ (СЦ)) № 6 Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (м. Покровськ) із заявою про призначення пенсії по інвалідності № 1370.

Відповідно до розписки-повідомлення, ОСОБА_1 до заяви від 21 лютого 2024 року додав наступні документи: довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру № 516-11-08065; заяву від 21 лютого 2024 року; заяву про спосіб виплати пенсії (для виплати через банк) від 19 лютого 2024 року; паспорт серії НОМЕР_1 ; довідки про пільговий стаж: 374арх, 01/11-260/2, 01/11-260/3, 1-437, 323арх, 321арх, 230арх, 1-436; довідку про заробітну плату № 1-438; трудову книжку НОМЕР_3 ; акт розслідування б/н; довідка про перенайменування № 30-АР; довідку МСЕК 12 ААВ № 786100; накази: 677-к, 695-к, 520, 1690, 1099, 1513.

Матеріали справи не містять відомостей про те, що позивачу пропонувалось надати додаткові документи окрім наданих разом із заявою про призначення пенсії.

Згідно з записами у трудовій книжці серія НОМЕР_3 позивач у період з 1 жовтня 2022 року по 30 червня 2024 року (період, не врахований відповідачами до його страхового та пільгового стажу) працював на Державному підприємстві «Вугільна компанія «Краснолиманська» електрослюсарем підземним 5 розряду з повним підземним робочим днем в шахті.

У довідці № 1-438 від 24 червня 2020 року "про заробітну плату для обчислення пенсії" (за формою, передбаченою п. 2.1 Порядку № 22-1), виданої Державним підприємством «Мирноградвугілля» (відомості у якій не враховані відповідачами при визначенні розміру призначеної позивачу пенсії по інвалідності та пенсії за віком), міститься інформація про заробітну плату ОСОБА_1 за період: грудень 1994 року червень 2000 року. У довідці зазначено, що на всі виплати нараховано страхові внески (єдиний внесок); що вона видана на підставі особового рахунку № 3528 за 1994-2000 роки, що знаходиться за адресою: Донецька область, м. Мирноград, вул. Шосейна, 3; що керівник ДП «Мирноградвугілля» не заперечує проти проведення перевірки первинних документів за період, зазначений у довідці

Відповідно до викладеного у листі Головного управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області від 18 грудня 2024 року (вих. № 34118-32406/Д-02/8-0500/24) та пояснень першого відповідача, заява позивача за принципом екстериторіальності розглядалась Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 29 лютого 2024 року № 66 (суду замість копії вказаного рішення відповідачами надано витяг з електронної пенсійної справи позивача, якій не містить назви пенсійного органу, що його прийняв замість цього на витягу вказано назву пенсійного органу, на обліку в якому перебуває позивач "Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області") ОСОБА_1 призначено пенсію по інвалідності, третя група, трудове каліцтво/профзахворювання.

Крім іншого у рішенні зазначено наступне:

шифр та вид пенсії - 333 пенсія по інвалідності; умови призначення - ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; середньомісячний заробіток 26086,95000; дата звернення, вік, ознака роботи 21 лютого 2024 року, 49 р 7 м 9 д, працює; група інвалідності, причина 3 група, трудкаліцтво/профзахворювання; період встановлення інвалідності 15 лютого 2024 року довічно; страховий стаж (повний) - 45 років 3 місяці 25 днів, в тому числі робота за Списком № 1 - 16 років 8 місяців 0 днів; % для обчислення пенси по інвалідності 50; розмір пенсії за віком (ст. 27) (26086.95 * 0.45250) - 11 804,34 грн; доплата за понаднормовий стаж (ст. 28 ч. 1, абз. 1, абз. 2) (за 10 років) 236,10 грн; загальний розмір пенсії 12040,44 грн; розмір пенсії по інвалідності 6020,22 грн; доплата до пенси по ЗУ «Про підвищення престижності шахтарської праці» - 4414,56 грн; сума пенсії по ЗУ «Про підвищення престижності шахтарської праці» (50% від 80% від 26 086,95 грн) 10434,78 грн; розмір пенсії з надбавками 10434,78 грн; пенсія призначена з 21 лютого 2024 року довічно.

Відповідно до довідки РС-право станом на 21 лютого 2024 року, періоди роботи позивача з червня 1992 року по 30 вересня 2022 року враховані до страхового та пільгового стажу позивача; період роботи з 1 жовтня 2022 року по 31 січня 2024 року не зараховано ані до страхового, ані до пільгового стажу позивача.

За поясненнями першого відповідача, не врахування періоду з 1 жовтня 2022 року по 31 січня 2024 року до страхового стажу позивача мало місце у зв`язку із тим, що в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості про сплату страхових внесків.

Як вбачається з довідки за формою ОК-5 станом на 21 лютого 2024 року, в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування наявні відомості про те, що у період з 1 жовтня 2022 року по 31 грудня 2023 року позивачу нараховувалась заробітна плата, але страхові внески не сплачені; відомості щодо 2024 року у довідці відсутні.

Пояснень не врахування довідки № 1-438 від 24 червня 2020 року про заробітну плату для обчислення пенсії по інвалідності матеріали справи не містять; у відзиві на позов у розділі «Щодо зарахування заробітної плати за періоди з грудня 1994 року по червень 2000 року до страхового стажу позивача …» перший відповідач лише процитував приписи ст. 40 Закону № 1058 та п. 3 ч. 2.1 р. ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1.

Також у відзиві вказано, що за даними Індивідуальних відомостей про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування позивачу з 1 січня 2000 року по 9 серпня 2000 року заробітна плата не нараховувалась та страхові внески не сплачувались.

Матеріали справи не містять доказів направлення позивачу повідомлення про призначення пенсії по інвалідності.

16 липня 2024 року позивач звернувся до ВОГ (СЦ) № 6 Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (м. Покровськ) із заявою № 10427, в якій просив перевести його з пенсії по інвалідності на інший вид пенсії на пенсію за віком.

Відповідно до розписки-повідомлення до заяви від 16 липня 2024 року позивач додав наступні документи: паспорт серії НОМЕР_1 ; довідку про присвоєння коду від 6 грудня 2011 року; трудову книжку № НОМЕР_4 .

Матеріали справи не містять відомостей про те, що позивачу пропонувалось надати додаткові документи окрім документів, зазначених у розписці-повідомленні.

Відповідно до викладеного у листі Головного управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області від 18 грудня 2024 року (вих. № 34118-32406/Д-02/8-0500/24) та пояснень другого відповідача, заява позивача за принципом екстериторіальності розглядалась Головним управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області «про перерахунок пенсії» від 26 липня 2024 року № 66 ОСОБА_1 здійснено перерахунок пенсії у зв`язку із «переходом з виду на вид» та встановлена пенсія за віком на пільгових умовах (робота за списком № 1).

Крім іншого у рішенні зазначено наступне: шифр та вид пенсії - 103 пенсія за віком; умови призначення - ЗУ № 1058-IV, Прик.полож., п. 2, ч. 1; ЗУ № 1788, ст. 13, а) (Робота за писком № 1); середньомісячний заробіток 25882,61000; дата перерахунку, вік, ознака роботи 16 липня 2024 року, 50 р 0 м 4 д, працює; вид перерахунку - перехід з виду на вид; інвалідність; група інвалідності, причина 3 група, трудкаліцтво/профзахворювання (з актом Н1/П4); дата встановлення інвалідності 15 лютого 2024 року; період встановлення інвалідності з 15 лютого 2024 року по 31 грудня 2054 року; страховий стаж (неповний) 34 років 10 місяці 27 днів, в тому числі робота за Списком № 1 - 16 років 8 місяців 0 днів; розмір пенсії за віком (ст. 27) (25882.61 * 0.35250) 9123,62 грн; загальний розмір пенсії 9123,62 грн; доплата до пенси по ЗУ «Про підвищення престижності шахтарської праці» - 11582,47 грн; сума пенсії по ЗУ «Про підвищення престижності шахтарської праці» (80% від 25882,61 грн) 20706,09 грн; розмір пенсії з надбавками 20706,09 грн; пенсія призначена з 16 липня 2024 року довічно.

За поясненням другого відповідача період роботи позивача з 1 жовтня 2022 року по 30 червня 2024 року не зараховано до страхового стажу позивача у зв`язку із тим, що в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості про сплату страхових внесків.

Як вбачається з довідки за формою ОК-5 від 16 липня 2024 року, в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування наявні відомості про те, що у період з 1 жовтня 2022 року по 31 березня 2024 року позивачу нараховувалась заробітна плата, але страхові внески не сплачені (відомості про нараховану заробітну плату та сплачені страхові внески за періоди після березня 2024 року довідка не містить).

У довідці за формою ОК-5 від 14 жовтня 2024 року та від 6 січня 2025 року наявні відомості про те, що у період з 1 жовтня 2022 року по 30 червня 2024 року позивачу нараховувалась заробітна плата, але страхові внески не сплачені.

Матеріали справи не містять доказів направлення позивачу повідомлення про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Будучи не згодним із не зарахуванням відповідачами до його страхового стажу періоду роботи після 1 жовтня 2022 року та не врахуванням заробітної плати за періоди з грудня 1994 року по 30 червня 2000 року та з 1 жовтня 2022 року, позивач звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із даним позовом.

Суд погоджує висновки суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-1V.

Відповідно до положень статті 5 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 9 липня 2003 року 1058-IV (надалі- Закон 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону № 1058-ІV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, […].

Положеннями ч. 1 ст. 9 Закону № 1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 30 Закону № 1058-IV пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого ст. 32 цього Закону […].

Визначаючись щодо правомірності не зарахування до страхового стажу позивача періоду його роботи з 1 жовтня 2022 року по 31 січня 2024 року (першим відповідачем) та з 1 жовтня 2022 року по 30 червня 2024 року (другим відповідачем), суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Згідно з ч. 2 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до п. 4.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 7 липня 2014 року № 13-1) (тут і надалі в редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин, далі - Порядок № 22-1), страховий стаж обчислюється по місяць, що передує місяцю подання особою відповідної заяви (досягнення особою пенсійного віку, передбаченого ч. 1 ст. 26 Закону, - у разі автоматичного призначення пенсії за віком (без звернення особи)).

Як встановлено судами на підставі Індивідуальних відомостей про застраховану особу (позивача), що містяться в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, у період з 1 жовтня 2022 року по 30 червня 2024 року позивач працював та отримував заробітну плату; працедавець (страхувальник) Державне підприємство «Вугільна компанія «Краснолиманська», ; страхові внески за вказаний період не сплачені

Відповідно до ч. 2 ст. 20 Закону № 1058-ІV обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пп. 1, 2, 5-7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 ст. 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Відповідно до ч. 6 ст. 20 Закону № 1058-IV страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 6 Закону України від 8 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» передбачено, що платник єдиного внеску зобов`язаний: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

При цьому згідно з ч. 12 ст. 20 Закону № 1058-ІV страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Перерахування страхових внесків здійснюється страхувальниками одночасно з одержанням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплати доходу), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі або з виручки від реалізації товарів (послуг) (ч. 6 ст. 20 Закону № 1058-ІV).

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом (ч. 10 ст. 20 Закону № 1058-ІV).

Відповідно до ст. 106 Закону № 1058-ІV відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, яке здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Аналіз наведених нормативно-правових приписів свідчить про те, що обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну сплату або сплату не в повному обсязі страхових внесків законом покладено на страхувальника.

Отже, не виконання ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська»» обов`язку зі своєчасної сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України фактично позбавило позивача належної соціальної захищеності, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

Верховним Судом неодноразово наголошувалось, що особа не повинна відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків (постанови від 17 липня 2019 року у справі № 144/669/17, від 30 липня 2019 року у справі № 373/2265/16-а, від 30 грудня 2021 року у справі № 348/1249/17, від 11 жовтня 2023 року у справі № 340/1454/21).

Таким чином, відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку даних про сплату страхових внесків за періоди з 1 жовтня 2022 року по 30 червня 2024 року не може бути підставою для не врахування до страхового позивача вказаного періоду його роботи.

Інших підстав не врахування зазначеного періоду до страхового стажу позивача відповідачами не наводилось.

Таким чином, при призначенні позивачу першим відповідачем пенсії по інвалідності та вирішенні другим відповідачем питання про перерахунок пенсії з пенсії по інвалідності на пенсії за віком на пільгових умовах обома відповідачами протиправно не було зараховано до страхового стажу ОСОБА_1 період його роботи: першим відповідачем - з 1 жовтня 2022 року по 31 січня 2024 року, другим відповідачем - з 1 жовтня 2022 року по 30 червня 2024 року.

Суд вважає за необхідне зауважити, що питання не зарахування відповідачами до пільгового стажу позивача за Списком № 1 зазначеного періоду не є спірним в межах даної справи (крім цього, питання щодо такого врахування має вирішуватись пенсійним органом лише після врахування визначеного періоду до загального страхового стажу).

З цих же підстав суд вважає неправомірним не врахування відповідачами при розрахунку заробітної плати (доходу) позивача для обчислення пенсії заробітної плати ОСОБА_1 за вказаний період: першим відповідачем заробітної плати за період з 1 жовтня 2022 року по 31 січня 2024 року, другим відповідачем заробітної плати за період з 1 жовтня 2022 року по 30 червня 2024 року.

Вирішуючи питання щодо правомірності/неправомірності не врахування першим відповідачем при розрахунку заробітної плати позивача для обчислення пенсії довідки № 1-438 від 24 червня 2020 року «про заробітну плату для обчислення пенсії», виданої Державним підприємством «Мирноградвугілля», суд виходить з наступного.

Як вбачається з вказаної довідки, вона складена за формою, передбаченою п. 2.1 Порядку № 22-1, у ній наведені відомості про заробітну плату ОСОБА_1 за період грудень 1994 року червень 2000 року. Також у довідці зазначено, що на всі виплати нараховано страхові внески (єдиний внесок); що вона видана на підставі особового рахунку № 3528 за 1994-2000 роки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; що керівник ДП «Мирноградвугілля» не заперечує проти проведення перевірки первинних документів за період, зазначений у довідці (а.с. 21 т.).

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону № 1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. З а б а ж а н н я м пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами а б о в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії т а к о ж враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Отже, пенсійний орган при розрахунку заробітної плати особи для обчислення пенсії має врахувати заробітну плату цієї особи, за періоди до 1 липня 2000 року:

1) в разі, якщо страховий стаж особи, починаючи з 1 липня 2000 року, становить менше 60 місяців; а б о

2) якщо стаж особи, починаючи з 1 липня 2000 року, становить більше 60 місяців, але зазначена особа виявить бажання врахувати заробітну плату за періоди до 1 липня 2000 року (перша умова) та повідомить про те, за які саме 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року має бути врахована заробітна плата при здійсненні розрахунку пенсії (друга умова).

Як встановлено судами позивачем надавалась разом із заявою про призначення пенсії по інвалідності довідка належної форми № 1-438 від 24 червня 2020 року «про заробітну плату для обчислення пенсії», видана ДП «Мирноградвугілля», яка містить заробітну плату ОСОБА_1 за період з грудня 1994 року по червень 2000 року (підряд).

Зазначене свідчить про те, що позивач, маючи більше 60 місяців страхового стажу після 1 липня 2000 року, виявив бажання при розрахунку розміру пенсії врахувати його заробітну плату за періоди до 1 липня 2000 року.

У позовній заяві позивач підтвердив таке бажання.

Разом із цим суд зазначає, що довідка № 1-438 містить відомості про заробітну плату позивача за 67 календарних місяців підряд і доказів на підтвердження того, що позивач повідомив тим чи іншим чином при поданні заяви про призначення пенсії по інвалідності про те заробітна плата за які саме 60 місяців із вказаних у довідці 67 місяців має бути врахована при розрахунку розміру його пенсії.

Отже, наявність лише довідки про заробітну плату за періоди до 1 липня 2000 року не свідчить про обов`язковість врахування пенсійним органом наведених у ній відомостей про заробітну плату при визначенні розміру пенсії.

При цьому суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з абз. 1 п. 1.1 розділу І Порядку № 22-1 заява про призначення, перерахунок, […] (додаток 1) […] подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (орган, що призначає пенсію) […].

Відповідно до п. 2.1 розділу ІІ Порядку № 22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: […] 2) документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 […].

Відповідно до п. 3.3 розділу ІІІ Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, надає […] допомогу особам щодо одержання в і д с у т н і х документів для призначення пенсії [в тому числі щодо надання заяви про уточнення 60-тимісячного періоду страхового стажу, заробітна плата за який має бути врахований пенсійним органом при вирішенні питання про розмір пенсії].

Пунктом 4.7 розділу ІV Порядку № 22-1 визначено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

17 лютого 2022 року Верховною Радою України був прийнятий закон № 2073-ІХ «Про адміністративну процедуру» (набрав чинності 15 грудня 2023 року, далі - Закон № 2073-ІХ), який відповідно до ст. 1 регулює відносини органів виконавчої влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, інших суб`єктів, які відповідно до закону уповноважені здійснювати функції публічної адміністрації, з фізичними та юридичними особами щодо розгляду і вирішення адміністративних справ шляхом прийняття та виконання адміністративних актів.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону № 2073-ІХ: адміністративний орган - орган виконавчої влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування, їх посадова особа, інший суб`єкт, який відповідно до закону уповноважений здійснювати функції публічної адміністрації (п. 1); адміністративний акт - рішення або юридично значуща дія індивідуального характеру, прийняте (вчинена) адміністративним органом для вирішення конкретної справи та спрямоване (спрямована) на набуття, зміну, припинення чи реалізацію прав та/або обов`язків окремої особи (осіб) (п. 3); адміністративна процедура - визначений законом порядок розгляду та вирішення справи (п. 5); […] особа - фізична особа […], (п. 8); процедурна дія - дія адміністративного органу, що вчиняється під час розгляду справи, але якою справа не вирішується по суті (п. 9); процедурне рішення - рішення адміністративного органу, що приймається під час розгляду справи, але яким справа не вирішується по суті (п. 10); […].

Отже, дія вказаного закону розповсюджується і на процедуру розгляду органами Пенсійного фонду України заяв громадян про призначення пенсії, перерахунок пенсії, переведення з пенсії одного виду на пенсію іншого виду.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону № 2073-ІХ принципами адміністративної процедури є: 1) верховенство права; 2) рівність перед законом; 3) обґрунтованість; 4) безсторонність (неупередженість) адміністративного органу; 5) добросовісність і розсудливість; 6) пропорційність; 7) відкритість; 8) своєчасність і розумний строк; 9) ефективність; 10) презумпція правомірності дій та вимог особи; 11) офіційність; 12) гарантування права особи на участь в адміністративному провадженні; 13) гарантування ефективних засобів правового захисту.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 8 Закону № 2073-IX адміністративний орган забезпечує належність та п о в н о т у з`ясування обставин справи, безпосередньо досліджує докази та інші матеріали справи. Адміністративний орган під час здійснення адміністративного провадження враховує в с і о б с т а в и н и, що мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 12 Закону № 2073-ІХ адміністративний орган зобов`язаний у порядку, встановленому законом, забезпечувати реалізацію права особи на доступ до інформації, що пов`язана з прийняттям та виконанням адміністративного акта стосовно неї. Учасник адміністративного провадження має право знати про початок адміністративного провадження та про своє право на участь у такому провадженні, а також право на ознайомлення з матеріалами відповідної справи.

Згідно зі ст. 17 Закону № 2073-IX особа має право бути заслуханою адміністративним органом, надавши пояснення або заперечення у визначеній законом формі д о прийняття адміністративного акта, який може н е г а т и в н о вплинути на право, свободу чи законний інтерес особи (ч. 1). Адміністративний орган зобов`язаний здійснювати інформування та консультування учасників адміністративного провадження з питань, що стосуються адміністративного провадження, а також щодо змісту їхніх прав та обов`язків (ч. 2). Особа має право у передбаченому законом порядку […] надавати документи, а також інші докази, що стосуються обставин адміністративної справи (ч. 3).

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону № 2073-IX учасники адміністративного провадження [в тому числі особа, питання про право, свободу чи законний інтерес або обов`язок якої вирішується в адміністративному акті (адресат), п. 1 ч. 1 ст. 27 Закону № 2073-IX] мають право: 1) отримувати від адміністративного органу роз`яснення щодо порядку здійснення адміністративного провадження, а також щодо змісту своїх прав та обов`язків у межах адміністративного провадження, визначених законом; 2) брати участь в адміністративному провадженні особисто або через своїх представників; 3) ознайомлюватися з матеріалами справи […] отримувати інформацію про процедурні дії та процедурні рішення, вчинені (прийняті) під час здійснення адміністративного провадження; 4) бути заслуханими адміністративним органом з питань, що є предметом адміністративного провадження, д о прийняття адміністративного акта, який може н е г а т и в н о вплинути на право, свободу чи законний інтерес такого учасника; 5) отримувати та надавати документи, інші докази, що стосуються обставин справи; […].

Частиною 1 ст. 47 Закону № 2073-IX встановлено, що під час підготовки справи до розгляду та вирішення, […] адміністративний орган встановлює наявність та достатність матеріалів у справі, а також за необхідності: […] 2) залучає до участі в адміністративному провадженні адресата, повідомляє йому правові підстави початку адміністративного провадження та можливі наслідки прийняття адміністративного акта; […] 5) надає учасникам адміністративного провадження можливість подати документи, клопотання, пояснення, зауваження, довести обставини, що мають значення для вирішення справи; […].

Відповідно до ст. 52 Закону № 2073-IX адміністративний орган […] повинен неупереджено дослідити в с і обставини справи, у тому числі ті, що є сприятливими, а також ті, що є несприятливими для учасників адміністративного провадження […].

Проаналізувавши наведені норми Закону № 2073-IX, а також Закону № 1058-IV та приписи Порядку № 22-1, суд висновує, що перший відповідач при розгляді заяви позивача про призначення пенсії по інвалідності та доданих до неї документів мав, по-перше, роз`яснити останньому про недостатність наданих ним документів для врахування довідки № 1-438 та запропонувати надати заяву/пояснення/клопотання із визначенням 60-місячного періоду страхового стажу, за який має бути враховано заробітна плата позивача при визначенні розміру пенсії.

На підставі викладеного вище, враховуючи встановлені судом обставини, суд погоджує висновок суду першої інстанції, що рішення першого відповідача від 29 лютого 2024 року в частині не зарахування до страхового стажу позивача періоду його роботи з 1 жовтня 2022 року по 31 січня 2024 року, а також в частині визначення розміру призначеної позивачу пенсії по інвалідності без врахування заробітної плати ОСОБА_1 за періоди з 1 жовтня 2022 року по 31 січня 2024 року та за 60 місяців підряд впродовж періоду страхового стажу з грудня 1994 року по червень 2000 року - не відповідає принципам адміністративної процедури, а також прийнято із порушенням ч. 3 ст. 44 Закону № 1058-IV, п.п. 1.8, 3.3, 4.7 Порядку № 22-1.

Також з наведених підстав не відповідає принципам адміністративної процедури, а також прийнято із порушенням ч. 3 ст. 44 Закону № 1058-IV, п.п. 1.8, 3.3, 4.7 Порядку № 22-1, отже є протиправним, рішення другого відповідача від 23 липня 2024 року в частині не зарахування до страхового стажу позивача періоду його роботи з 1 жовтня 2022 року по 30 червня 2024 року, а також в частині визначення розміру пенсії позивача (за віком) без врахування заробітної плати останнього за періоди з 1 жовтня 2022 року по 30 червня 2024 року та за 60 місяців підряд впродовж періоду страхового стажу з грудня 1994 року по червень 2000 року.

З приводу рішення першого відповідача від 29 лютого 2024 року суд також вважає за необхідне зазначити наступне.

Як встановлено судом під час розгляду справи при призначенні позивачу першим відповідачем пенсії по інвалідності розмір цієї пенсії був встановлений (як вбачається зі змісту рішення - із врахуванням ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці») в розмірі 10434,78 грн, виходячи з 50% від 80% від 26 086,95 грн (при цьому у рішення зазначено: середньомісячний заробіток 26086,95000; розмір пенсії за віком (ст. 27) (26086.95 * 0.45250) - 11 804,34 грн; доплата за понаднормовий стаж (ст. 28 ч. 1, абз. 1, абз. 2) (за 10 років) 236,10 грн; загальний розмір пенсії 12040,44 грн; розмір пенсії по інвалідності 6020,22 грн; доплата до пенси по ЗУ «Про підвищення престижності шахтарської праці» - 4414,56 грн) (а.с. 50 т. 1).

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 30 Закону № 1058-IV пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого ст. 32 цього Закону. Пенсія по інвалідності від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання призначається відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності».

Частиною 1 ст. 32 Закону № 1058-IV визначено, що особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією: […] для осіб з інвалідністю II та III груп: […] від 49 років до досягнення особою 51 року включно - 12 років […].

Відповідно до ч. 1 ст. 34 Закону № 1058-IV пенсія по інвалідності призначається на весь строк встановлення інвалідності.

Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону № 1058-IV пенсія по інвалідності залежно від групи інвалідності призначається в таких розмірах: […] особам з інвалідністю III групи - 50 відсотків пенсії за віком, обчисленої відповідно до ст. ст. 27 і 28 цього Закону.

Разом із цим абзацом 3 ч. 1 ст. 28 Закону № 1058-IV передбачено, що мінімальний розмір пенсії особам, на яких поширюється дія Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», та працівникам, зайнятим повний робочий день під землею обслуговуванням зазначених осіб, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 року для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу) застрахованої особи, визначеної відповідно до ст. 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Згідно з преамбулою Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 2 вересня 2008 року № 345-VI, який набрав чинності 16 вересня 2008 року (далі - Закон № 345-VI), цей Закон спрямований на підвищення престижності шахтарської праці, надання додаткових гарантій у виплаті та підвищенні заробітної плати і розв`язанні соціально-побутових проблем шахтарів.

Відповідно до ст. 1 цього Закону його дія поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей.

Згідно зі ст. 8 Закону № 345-VI мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків […] за списком виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до ст. 40 Закону № 1058-IV, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

За приписами ч. 3 ст. 10 Закону № 345-VI закони України та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, до приведення їх у відповідність із цим Законом діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Частиною 4 ст. 10 Закону № 345-VI внесені зміни до низки законів, в тому числі частину 1 ст. 28 Закону № 1058-IV доповнено абз. 3 такого змісту:

«Мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність».

Як вбачається з Пояснювальної записки до проекту Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», необхідність прийняття цього Закону була обумовлена тим, що у зв`язку з умовами, що склались в Україні, пов`язаними з падінням престижності шахтарської професії як в плані умов праці, так і в плані соціально-економічних стимулів виникла необхідність на законодавчому рівні закріпити соціальні гарантії, що стосуються забезпечення життєвого рівня шахтарських родин, гідної оплати праці та пенсійного забезпечення шахтарів, створенні мотивації у молодого покоління до одержання шахтарських професій.

Отже, метою прийняття запропонованого Закону було закріплення основних соціальних гарантій, що стосуються забезпечення життєвого рівня шахтарських родин та підвищення престижності шахтарської праці, що дасть змогу залучати до роботи у вугільній галузі необхідні кадри у працездатному віці. За для виконання цієї мети Законом передбачений ряд шляхів підвищення престижності шахтарської праці, відповідно до стажу роботи та роду занять шахтарів, серед яких встановлення мінімального розміру пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років за списком № 1, у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати.

Суд зауважує, що норма, закріплена в першому реченні ст. 8 Закону № 345-VI, а також у абз. 3 ст. 28 Закону № 1058-IV, яка стосується визначення мінімального розміру пенсії шахтарів, не прив`язана до конкретного виду пенсії - на відміну від норми, закріпленої в другому реченні ст. 8 Закону № 345-VI, що стосується обчислення розміру такого виду пенсії, як пенсія за віком.

Стаття 8 Закону № 345 не встановлює окремий вид пенсії - нормами цієї статті держава встановила додаткову соціальну гарантію отримання пенсійної виплати особам, на яких поширюється дія Закону № 345-VI.

Зазначений висновок наведений Верховним Судом в постанові від 26 жовтня 2022 року у справі № 200/591/19-а.

В постановах від 20 листопада 2018 року у справі № 345/4616/16, від 6 лютого 2019 року у справі № 345/4570/16-а, від 5 грудня 2019 року у справі № 345/4462/16-а, від 11 липня 2019 року у справі № 345/3954/16-а від 29 грудня 2021 року у справі № 345/2562/17 та інших Верховний Суд дійшов висновку про те, що ст. 1 Закону № 345-VI слід розглядати у нерозривному зв`язку зі Списком № 1 виробництв, цехів, професій та посад на підземних роботах, на роботах із шкідливими умовами праці і в гарячих цехах, робота у яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та в пільгових розмірах.

Як встановлено судами, на день набуття права на пенсію по інвалідності, тобто станом на 15 лютого 2024 року, позивач набув спеціальний (пільговий) стаж за Списком № 1 з повним робочим днем на підземних роботах більше 15 років.

Відтак, з дати виникнення права на призначення пенсії по інвалідності, тобто з 15 лютого 2024 року, позивач, як особа, на яку поширюється дія Закону № 345-VI і яка відпрацювала повний робочий день на підземних роботах не меш як 15 років, мав право на додаткову соціальну гарантію у вигляді визначення мінімального розміру пенсії із застосуванням ст. 8 Закону № 345-VI та абз. 3 ч. 1 ст. 28 Закону № 1058-IV.

За цих обставин мінімальний розмір призначеної позивачу пенсії по інвалідності з 15 лютого 2024 року мав становити 80% середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Як наслідок, рішення першого відповідача від 29 лютого 2024 року є протиправним також і в частині визначення розміру пенсії позивача по інвалідності в розмірі 50% пенсії за віком.

Беручи до уваги встановлені судом обставини та висновки, керуючись ч. 2 ст. 9 КАС України, суд першої інстанції обґрунтовано вийшов за межі позовних вимог позивача та визнав рішення першого відповідача від 29 лютого 2024 року протиправним також і в цій частині.

В іншій частині рішення першого відповідача від 29 лютого 2024 року є обґрунтованим та правомірним.

З приводу рішення другого відповідача суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-IV п е р е в е д е н н я з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Згідно із ч. 4 цієї ж статті п е р е р а х у н о к призначеної пенсії, крім випадків, передбачених ч. 1 ст. 35, ч. 2 ст. 38, ч. 3 ст. 42 і ч. 5 ст. 48 цього Закону, провадиться […] у разі виникнення права на підвищення пенсії […], у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, […]

Пунктом 4.10 Порядку № 22-1 встановлено, що після призначення, п е р е р а х у н к у пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, п е р е в е д е н н я з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, за місцезнаходженням установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений до позбавлення (обмеження) волі, для здійснення виплати пенсії. […]

Нарахована сума пенсії включається в документи для виплати пенсії не пізніше одного місяця з дня прийняття органом, що призначає пенсію, р і ш е н н я п р о призначення, п е р е р а х у н о к, п е р е в е д е н н я з одного виду пенсії на інший та про поновлення виплати пенсії, […].

З аналізу наведених нормативно-правових приписів слідує, що за наявності визначених законодавством підстав пенсійним органом приймаються рішення як про перерахунок пенсії, так і про переведення з одного виду пенсії на інший, і ці рішення приймаються за різних обставин. При цьому формулювання заяви (призначення, переведення, перерахунок) не може слугувати підставою для прийняття пенсійним органом іншого рішення, ніж передбачено Законом № 1058 та Порядком № 22-1.

Як зазначалось судом вище, частиною 1 ст. 9 Закону № 1058-IV передбачено три види пенсії, які призначаються відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

З заяви позивача від 16 липня 2024 року слідує, що останній звертався до пенсійного органу із заявою про п е р е в е д е н н я його на інший вид пенсії.

Разом із цим другим відповідачем за наслідком розгляду зазначеної заяви було прийнято рішення про перерахунок пенсії, а не про переведення позивача з одного виду пенсії (по інвалідності) на інший вид (за віком), що не відповідає приписам Закону № 1058-IV та Порядку № 22-1.

Враховуючи встановлені судом обставини та наведені у рішенні нормативно-правові приписи, суд вважає за необхідне визнати рішення другого відповідача протиправним та скасувати.

Враховуючи наведене вище, беручи до уваги встановлені обставини, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, що належним, ефективним та достатнім способом захисту порушеного права позивача буде:

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути питання про розрахунок страхового та пільгового стажу позивача та питання про розрахунок розміру призначеної позивачу з 15 лютого 2024 року пенсії по інвалідності, при цьому: 1) із зарахуванням до його страхового стажу періоду з 1 жовтня 2022 року по 31 січня 2024 року; 2) із вирішенням питання про зарахування періоду з 1 жовтня 2022 року по 31 січня 2024 року до пільгового стажу позивача; 3) із врахуванням при розрахунку розміру призначеної позивачу пенсії по інвалідності заробітної плати позивача за період з 1 жовтня 2022 року по 31 січня 2024 року; 4) із роз`ясненням позивачу його права визначити (конкретизувати) 60 місяців підряд впродовж періоду страхового стажу з грудня 1994 року по червень 2000 року, наведені у довідці № 1-438 від 24 червня 2020 року (для врахування при розрахунку розміру пенсії), і у випадку визначення ОСОБА_1 таких місяців врахувати заробітну платі за визначені місяці; 5) із н а л е ж н и м врахуванням при розрахунку розміру призначеної позивачу пенсії по інвалідності приписів ст. 8 Закону № 345-VI та абз. 3 ч. 1 ст. 28 Закону № 1058-IV та визначення розміру призначеної позивачу пенсії по інвалідності у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу позивача), розрахованої відповідно до ст. 40 Закону № 1058-IV, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області повторно розглянути заяву позивача від 16 липня 2024 року та прийняти за наслідком її розгляду рішення про переведення ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності на пенсію за віком, при цьому: 1) із зарахуванням до його страхового стажу періоду з 1 жовтня 2022 року по 30 червня 2024 року; 2) із вирішенням питання про зарахування періоду з 1 жовтня 2022 року по 30 червня 2024 року до пільгового стажу позивача, 3) із врахуванням при розрахунку розміру призначеної позивачу пенсії за віком заробітної плати позивача за період з 1 жовтня 2022 року по 30 червня 2024 року, 4) із врахуванням при розрахунку розміру пенсії за віком 60 місяців підряд впродовж періоду страхового стажу з грудня 1994 року по червень 2000 року, наведених у довідці № 1-438 від 24 червня 2020 року (у випадку визначення ОСОБА_1 таких місяців).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги

В іншій частині рішення суду не оскаржувалось.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційні скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, оскільки суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 квітня 2025 року у справі № 200/8500/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 03 вересня 2025 року.

Судді А.В. Гайдар

Е.Г. Казначеєв

І.Д. Компанієць