Справа № 480/6807/25
Суддя: Є.Д. Кравченко
Дата ухвалення: 2025-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про залишення позовної заяви без руху
02 вересня 2025 року Справа № 480/6807/25
Суддя Сумського окружного адміністративного суду Кравченко Є.Д., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:
До Сумського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , в якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування в повному обсязі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 із застосуванням щомісячної фіксованої індексації в розмірі 4463,15 грн (Чотири тисячі чотириста шістдесят три гривні 15 копійок) за кожний місяць, починаючи з 15.06.2019 по 03.01.2025, відповідно до пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення із застосуванням щомісячної фіксованої індексації в розмірі 4463,15 грн (чотири тисячі чотириста шістдесят три гривні 15 копійок) за кожний місяць, починаючи з 15.06.2019 по 03.01.2025, відповідно до пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, з урахуванням раніше виплачених сум;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення із застосуванням щомісячної фіксованої індексації в розмірі 4463,15 грн (чотири тисячі чотириста шістдесят гри гривні 15 копійок) за кожний місяць, починаючи з 15.06.2019 по 03.01.2025, відповідно до лункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, з урахуванням раніше зиплачених сум.
Також, разом з позовною заявою представником позивача подано заяву про поновлення строку звернення до суду, яка обґрунтована тим, що позивач в період з 09.10.2019 протягом року та в 2020, 2021, 2022, 2023, 2024 роках був постійно залучений у здійсненні заходів національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії російської федерації, перебуваючи безпосередньо в районах бойових дій та в період здійснення зазначених заходів у веденні бойових дій на лінії бойового зіткнення, тому не мав можливості вчасно звернутися за захистом своїх прав. Також, представник просить врахувати, що в даний час позивач проходить військову службу у в/ч НОМЕР_3 .
Відтак, на переконання представника, перебування позивача на захисті України від військової агресії російської федерації з ризиком для життя, а також факт проходження позивачем військової служби, свідчить про поважність причин пропуску звернення до суду.
Дослідивши доводи заяви представника позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду, суд зазначає наступне.
Предметом розгляду у цій справі є оскарження протиправної бездіяльності Військової частину НОМЕР_1 щодо ненарахування, а Військової частини НОМЕР_2 щодо невиплати ОСОБА_1 в повному обсязі щомісячної фіксованої індексації грошового забезпечення за період з 15.06.2019 по 03.01.2025.
Строки звернення до суду в порядку адміністративного судочинства визначені у статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) і частина п`ята цієї статті, яка передбачає місячний строк звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, є спеціальною нормою.
Водночас, у зазначених положеннях КАС України відсутні норми, що регулювали б порядок звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці.
При цьому, усталеною є позиція Верховного Суду щодо застосування приписів Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) у разі неврегульованості нормами спеціального законодавства правовідносин, щодо яких виник спір.
Так, відповідно до частини 2 статті 233 Кодексу законів про працю України (у редакції, яка діяла до 19.07.2022) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник мав право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
Відтак, щодо позовних вимог, які стосуються періоду з 15.06.2019 по 18.07.2022 (включно) строк звернення позивачем не пропущено.
Водночас, слід звернути увагу, що починаючи з 19.07.2022 у КЗпП України відсутня норма, яка передбачає право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці без обмеження будь-яким строком.
Так, після внесення Законом № 2352-IX відповідних змін до частини другої статті 233 КЗпП України встановлено строки звернення до суду щодо таких трудових спорів:
- про звільнення (місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення);
- у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні (тримісячний строк з дня одержання працівником письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні).
Таким чином, оскільки Законом № 2352-ХІ, яким внесено зміни до частини другої статті 233 КЗпП України, набрав чинності 19.07.2022, відтак до спірних правовідносин у період з 19.07.2022 слід застосовувати тримісячний строк звернення до суду для захисту права щодо виплати належних сум грошового забезпечення.
Початок перебігу тримісячного строку для подання адміністративного позову (у частині вимог за період з 19 липня 2022 року) слід обчислювати з моменту, коли позивач набув достовірної та документально підтвердженої інформації про обсяг і характер виплачених йому сум.
З матеріалів справи вбачається, що позивача виключено зі списків особового складу в/ч НОМЕР_4 03.01.2025, а тому при звільненні та отриманні грошового забезпечення при звільненні позивач повинен бути обізнаний про порушення своїх прав.
Разом з тим, представник позивача подав цей позов засобами поштового зв`язку лише 25.08.2025 (зареєстровано в суді 29.08.2025), тобто з пропуском тримісячного строку звернення до суду, визначеного статтею 233 КЗпП.
Оцінюючи обставини, що перешкоджали здійсненню процесуального права на звернення до суду, на які позивач посилається як на поважні, суд виходить з оцінки й аналізу всіх наведених доводів та з того, чи мав позивач за таких обставин можливість своєчасно реалізувати право на звернення до суду (чи відсутні були вагомі перешкоди, труднощі для реалізації цього права).
Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом. В свою чергу, поважною може бути визнано причину, яка носить об`єктивний характер, та не залежить від волевиявлення сторони і пов`язана з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.
Як на підставу поважності пропуску строку звернення до суду, представник позивача посилалаєься на проходження позивачем військової служби у складі в/ч НОМЕР_1 до 03.01.2025 та залучення його до здійсненні заходів національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії російської федерації в період з 09.10.2019 по 2024 рік.
Разом з тим, заява представника позивача не містять аргументів щодо того, яким чином проходження позивачем військової служби до січня 2025 року перешкодило йому реалізувати своє право на звернення до суду у межах строку звернення, тобто з січня 2025 року по квітень 2025 року.
При цьому, представник позивача хоча і зазначає про проходження позивачем служби станом на теперішній час в складі в/ч НОМЕР_3 , однак доказів на підтвердження вказаних обставин не надає.
Щодо врахування судом висновків Верховного Суду України по справі №120/359/24, суд зазначає наступне.
У постанові Верховного Суду від 29.11.2024 по справі №120/359/24 чітко указано про зміст сформованого висновку щодо застосування положень статей 122 та 123 КАС України у правовідносинах, пропуск процесуального строку у яких пов`язаний саме з призовом по мобілізації до Збройних Сил України для виконання конституційного обов`язку із захисту суверенітету і незалежності Держави Україна, а саме: "Проходження особою військової служби, призваною по мобілізації у Збройні Сили України, може бути підставою для поновлення строку звернення до суду з кількох причин, пов`язаних із особливим статусом військовослужбовців та характером їхньої служби:
1. Обмеження доступу до правової допомоги: під час служби військовослужбовці можуть перебувати у віддалених, в тому числі й небезпечних місцях, де відсутній доступ до адвокатів чи інших правових ресурсів, що обмежує можливість своєчасного звернення до суду.
2. Виконання обов`язків служби: військовослужбовці, особливо в умовах воєнного стану, часто перебувають у стані, коли фізично або психологічно неможливо займатися приватними справами, зокрема ініціювати судові спори.
3. Фактор часу: участь військовослужбовця у довготривалих операціях, навчаннях або відрядженнях може унеможливити дотримання, визначеного процесуальним законом, строку для звернення до суду.
4. Повага до особливого статусу військовослужбовців: враховуючи виконання військовослужбовцями важливої функції із захисту держави, законодавство та судова практика мають враховувати обставини, пов`язані з проходженням військової служби, як вагому підставу для поновлення строку.
5. Обов`язок держави забезпечувати реалізацію принципу рівного доступу до правосуддя: проходження військової служби може суттєво ускладнити реалізацію особами цього права, а отже, з метою належного забезпечення зазначеного принципу, може визнаватися об`єктивною причиною пропуску процесуального строку.".
Разом з тим, подане представником позивача клопотання про поновлення строків умотивоване суто загальними і неконкретизованими твердженнями і не містить посилання на існування факту доведення жодного із факторів, згаданих у постанові Верховного Суду від 29.11.2024 по справі №120/359/24.
Водночас, проходження військової служби може бути визнано судом поважною причиною пропуску відповідного процесуального строку або його продовження за умови, якщо пропуск строку знаходиться в прямому причинному зв`язку з такою обставиною.
При цьому, суд враховує що тримісячний строк на звернення до суду із цим позовом починає обчислюватися з 04.01.2025, а саме з наступного дня, коли позивач набув достовірної та документально підтвердженої інформації про обсяг і характер виплачених йому сум при звільненні, і закінчується 04.04.2025.
Таким чином, позивач з 04.01.2025 по 04.04.2025 міг скористатися правом на звернення до суду із позовною заявою самостійно, так і шляхом звернення до спеціалістів у відповідній галузі.
Водночас, за наданням правової допомоги позивач звернувся лише 15.08.2025, про що свідчить укладений договір про надання правової допомоги від 15.08.2025.
При цьому, жодних доводів щодо причин неможливості звернутися за правовою допомогою з 04.01.2025 по 04.04.2025 не наведено та доказів на їх підтвердження не надано.
Разом з цим, відповідно до частин першої, другої, третьої статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки.
Учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Учасники справи мають право, зокрема: подавати заяви та клопотання; оскаржувати судові рішення у визначених законом випадках; користуватися іншими визначеними законом процесуальними правами.
Наведеною правовою нормою Кодексу адміністративного судочинства України чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема щодо дотримання строку звернення до суду.
Для цього позивач як особа, зацікавлена у поданні позовної заяви, повинен вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.
Дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними. У випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позивачем та його представником не наведено причин і не надано відповідних доказів, які б підтверджували реальну відсутність у позивача можливості звернення до суду із цим позовом у встановлений процесуальним законодавством строк, а дійсна поважність зазначених позивачем причин пропуску строку звернення до адміністративного суду не доведена, тому суд не вбачає підстав для поновлення позивачу строку звернення до суду із цим позовом, в частині позовних вимог, що стосується періоду з 19.07.2022 по 03.01.2025.
Відповідно до ч. 1 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Враховуючи викладене, позивачу необхідно надати суду заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду, у якій зазначити поважні причини пропуску такого строку та докази поважності причин пропуску такого строку.
Відповідно до ч. 1 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
Керуючись ст.ст. 169, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У Х В А Л И В:
Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії - залишити без руху.
Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10 днів з дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання вимог цієї ухвали у встановлений строк, позовна заява буде повернута позивачу.
Копію ухвали надіслати особі, яка подала позовну заяву.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Є.Д. Кравченко