Справа № 320/32083/24
Суддя: Лапій С.М.
Дата ухвалення: 2025-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2025 року справа №320/32083/24

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лапій С.М., розглянувши в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом громадянина ОСОБА_1 до Міністерства освіти і науки України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся громадянин ОСОБА_1 з позовом, в якому просить:

визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з Державного визнання документів про наукові ступені та вчені звання, затверджене наказом Міністерства освіти і науки України 12.03.2024 №309, оформлене Протоколом засідання Комісії №2 від 07.03.2024 у частині: «Відмовити у визнанні документів про науковий ступінь, не встановивши відповідності присудженого наукового ступеня освітньо-науковому рівню ступеня доктора філософії за спеціальністю «Богослів`я» системі вищої освіти України, особам, дисертації яких, як кваліфікаційні праці, не відповідають встановленим вимогам, а саме: 1. ОСОБА_1 .»;

визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства освіти і науки України від 12.03.2024 №309 про затвердження рішення Комісії з державного визнання документів про наукові ступені та вчені звання в частині затвердження рішення (Протокол №2) «Відмовити у визнанні документів про науковий ступінь, не встановивши відповідності присудженого наукового ступеня освітньо-науковому рівню ступеня доктора філософії за спеціальністю «Богослів`я» системі вищої освіти України, особам, дисертації яких, як кваліфікаційні праці, не відповідають встановленим вимогам, а саме: 1. ОСОБА_1 .»;

зобов`язати Міністерство освіти і науки України повернути позивачу примірник дисертації на тему «Сім`я та шлюб як основа моральності та духовності в сучасному суспільстві та державі».

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 12.07.2024 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю оскаржуваних рішень щодо відмови позивачу у визнанні документів про науковий ступінь, не встановивши відповідності присудженого наукового ступеня освітньо-науковому рівню ступеня доктора філософії за спеціальністю «Богослів`я» системі вищої освіти України, особам, дисертації яких, як кваліфікаційні праці, не відповідають встановленим вимогам.

Відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого проти задоволення позовних вимог заперечує.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_1 з 1999 по 2003 роки навчався та був студентом Київської Духовної Академії Української Православної Церкви.

У період часу з 2003 по 2004 роки позивач виконував та є автором кандидатської дисертації, яка захищалась ним в Київській Духовній Академії Української Православної Церкви на тему «Сім`я та шлюб як основа моральності та духовності в сучасному суспільстві та державі» за спеціальністю «Богослів`я».

За результатами захисту дисертації, відповідно до рішення Вченої Ради Київської Духовної Академії від 17.05.2004, затвердженого Блаженнішим Митрополитом Київським і всієї України Володимиром, позивачу присуджено ступень кандидата Богослів`я і видано диплом кандидата Богослів`я №143 від 20.05.2004.

Постановою Кабінету Міністрів України від 19.08.2015 №652 «Про державне визнання документів про вищу духовну освіту, наукові ступені та вчені звання, виданих закладами вищої духовної освіти» (зі змінами) затверджено Порядок державного визнання документів про вищу духовну освіту, наукові ступені та вчені звання, виданих закладами вищої духовної освіти (да по тексту Порядок №652).

Порядок визначає процедуру державного визнання документів про вищу духовну освіту, наукові ступені та вчені звання осіб, які до 1 вересня 2018 р. здобули вищу освіту, захистили дисертації на здобуття наукових ступенів та отримали вчені звання у закладах вищої духовної освіти, статути (положення) яких зареєстровані в установленому законодавством порядку.

З метою визнання диплому кандидата Богослів`я №143 від 20.05.2004 на виконання вимог Порядку №652 та відповідно до його положень позивачем 09.01.2024 подані на розгляд Комісії з державного визнання документів про наукові ступені та вчені звання Міністерства освіти і науки України документи, сформовані в атестаційну справу.

Відповідно до Протоколу №2 засідання Комісії з державного визнання документів про наукові ступені та вчені звання від 07.03.2024, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України 12.03.2024 №309, позивачу відмовлено у визнанні документів про науковий ступінь, не встановивши відповідності присудженого наукового ступеня освітньо-науковому рівню ступеня доктора філософії за спеціальністю «Богослів`я» системі вищої освіти України, особам, дисертації яких, як кваліфікаційні праці, не відповідають встановленим вимогам.

Вважаючи протиправними рішення відповідача, позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п.п. 6 п. 5 розділу XV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про вищу освіту» Кабінету Міністрів України у шестимісячний строк з дня набрання чинності цим Законом: розробити порядок державного визнання документів про вищу духовну освіту, наукові ступені та вчені звання осіб, які до 1 вересня 2018 року здобули освіту, захистили дисертації на здобуття наукових ступенів та отримали вчені звання у закладах вищої духовної освіти, статути (положення) яких зареєстровані у встановленому законодавством порядку.

Закон України «Про вищу освіту» від 01.07.2014 № 1556-VII набрав чинності 06.09.2014.

Державне визнання документів про наукові ступені, виданих закладами вищої духовної освіти, регулюється Порядком державного визнання документів про вищу духовну освіту, наукові ступені та вчені звання, виданих закладами вищої духовної освіти, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.08.2015 №652 та Положенням про Комісію з державного визнання документів про наукові ступені та вчені звання, затвердженим наказом Міністерства від 08.04.2016 №381, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 05.05.2016 №679/28809 (зі змінами, внесеними згідно з наказом Міністерства від 11.12.2017 №1576) (далі по тексту Положення про Комісію).

Відповідно до п.п. 44-5 п. 4 Положення про Міністерство освіти і науки України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 №63 (зі змінами) МОН відповідно до покладених на нього завдань: організовує та забезпечує проведення процедури державного визнання документів про вищу духовну освіту, наукові ступені та вчені звання, виданих закладами вищої духовної освіти, та відзначення здобувачів вищої освіти.

Відповідно до п. 11 Положення про Комісію Член Комісії:

1) розглядає атестаційну справу. Обкладинка до атестаційної справи, клопотання особи, релігійного центру (управління) та опис документів атестаційної справи оформляються згідно з додатками 2 - 7 до цього Положення;

2) аналізує:

наукову якість дисертації (монографії) та її відповідність вимогам до кваліфікаційної наукової праці рівня доктора філософії (кандидата наук) або доктора наук з урахуванням особливостей підготовки дисертацій у духовних закладах вищої освіти до набрання чинності Законом України «Про вищу освіту»;

доробок особи, яка претендує на визнання її документа про вчене звання.

За результатами розгляду атестаційної справи член Комісії готує і подає на засідання Комісії висновок.

Комісія за результатами розгляду поданих документів приймає рішення:

1) про державне визнання документа про науковий ступінь або вчене звання;

2) про відмову у державному визнанні документа про науковий ступінь або вчене звання, про що особа інформується із зазначенням підстав прийняття такого рішення.

У разі виявлення недостовірної інформації, у тому числі стосовно діяльності закладу вищої духовної освіти, Комісія надає МОН рекомендації щодо відмови у видачі свідоцтва про державне визнання документа про науковий ступінь/свідоцтва про державне визнання документа про вчене звання або скасування рішення про його видачу (п. 12 Положення про Комісію).

Рішення про відмову у державному визнанні документа про науковий ступінь або вчене звання повинно бути обґрунтованим і може прийматися:

1) у разі встановлення недотримання вимог щодо дисертації як кваліфікаційної наукової праці відповідного рівня;

2) у разі встановлення недотримання вимог щодо провадження на момент визнання викладацької діяльності протягом п`яти років, у тому числі у закладах вищої духовної освіти (п. 13 Положення про Комісію).

Відповідно до пунктів 14, 15 Положення про Комісію рішення Комісії приймається відкритим або таємним (на вимогу третини її членів) голосуванням і вважається позитивним, якщо за нього проголосувало не менш як три чверті її членів, які брали участь у засіданні.

Рішення Комісії оформляється протоколом, який підписується головуючим на засіданні та вченим секретарем.

У прийнятті рішення не можуть брати участь члени Комісії, чиї атестаційні справи розглядаються.

Якщо до МОН до затвердження рішення Комісії надійшли пропозиції, заяви щодо додаткової оцінки документів, то такі документи повертаються для повторного розгляду Комісією.

Рішення Комісії про державне визнання документа про науковий ступінь або вчене звання затверджується наказом МОН.

Рішення МОН щодо державного визнання документів про наукові ступені та вчені звання може бути оскаржено у судовому порядку.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_1 з 1999 по 2003 роки навчався та був студентом Київської Духовної Академії Української Православної Церкви.

У період часу з 2003 по 2004 роки позивач виконував та є автором кандидатської дисертації, яка захищалась ним в Київській Духовній Академії Української Православної Церкви на тему «Сім`я та шлюб як основа моральності та духовності в сучасному суспільстві та державі» за спеціальністю «Богослів`я».

За результатами захисту дисертації, відповідно до рішення Вченої Ради Київської Духовної Академії від 17.05.2004, затвердженого Блаженнішим Митрополитом Київським і всієї України Володимиром, позивачу присуджено ступень кандидата Богослів`я і видано диплом кандидата Богослів`я №143 від 20.05.2004.

З метою визнання диплому кандидата Богослів`я №143 від 20.05.2004 на виконання вимог Порядку №652 та відповідно до його положень, позивачем 09.01.2024 подані на розгляд Комісії з державного визнання документів про наукові ступені та вчені звання Міністерства освіти і науки України документи, сформовані в атестаційну справу.

За результатами розгляду поданих позивачем документів Членом Комісії доповідачем доктором філософських наук, професором Ю.П. Чорноморцем складено Висновок, яким дисертація ОСОБА_1 «Сім`я та шлюб як основа моральності та духовності в сучасному суспільстві та державі» за спеціальністю «Богослів`я» як кваліфікаційна праця не відповідає встановленим вимогам; присуджений ОСОБА_1 науковий ступінь кандидата богослов`я за спеціальністю «Богослів`я» не відповідає науковому рівню системи освіти України науковому ступеневі кандидата наук.

Вказаним Висновком запропоновано прийняти рішення про відмову у державному визнанні диплома кандидата наук №143, виданого ОСОБА_1 . Київською духовною академією.

Відповідно до Протоколу №2 засідання Комісії з державного визнання документів про наукові ступені та вчені звання від 07.03.2024, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України 12.03.2024 №309, позивачу відмовлено у визнанні документів про науковий ступінь, не встановивши відповідності присудженого наукового ступеня освітньо-науковому рівню ступеня доктора філософії за спеціальністю «Богослів`я» системі вищої освіти України, особам, дисертації яких, як кваліфікаційні праці, не відповідають встановленим вимогам.

Як зазначено вище, норми пункту 11 Положення про Комісію передбачають, що Член Комісії аналізує наукову якість дисертації (монографії) та її відповідність вимогам до кваліфікаційної наукової праці рівня доктора філософії (кандидата наук) або доктора наук з урахуванням особливостей підготовки дисертацій у духовних закладах вищої освіти до набрання чинності Законом України «Про вищу освіту».

Отже, враховуючи вимоги чинного законодавства, член Комісії мав аналізувати чи відповідає дисертація ОСОБА_1 якості і вимогам до кваліфікаційних наукових праць рівня кандидата наук, які діяли в березні 2004 року, тобто на момент захисту ним дисертації.

Згідно з вимогами п.п. 2 п. 11 Положення про Комісію та норм, закріплених в ст. 58 Конституції України щодо дії нормативно-правових актів в часі, дисертація на тему «Сім`я та шлюб як основа моральності та духовності в сучасному суспільстві та державі» за спеціальністю «Богослів`я» мала бути проаналізована на відповідність вимогам дисертації, визначеним в наступних нормативно-правових актах:

Положення про підготовку науково-педагогічних і наукових кадрів, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.1999 №309;

Порядок присудження наукових ступенів і присвоєння вчених звань, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 28.06.1997 №664;

Основні вимоги до дисертацій та авторефератів дисертацій, затверджені наказом Вищої атестаційної комісії України №121 від 21.03.1997;

ДСТУ 3008-95 «Документація. Звіти у сфері науки і техніки. Структура і правила оформлення».

Однак, у Висновку члена Комісії з державного визнання документів про наукові ступені та вчені звання відсутній будь-який аналіз якості та відповідності вимогам до дисертації рівня кандидата наук з урахуванням особливостей підготовки дисертацій у духовних закладах вищої освіти до набрання чинності Законом України «Про вищу освіту».

У вказаному Висновку зазначено, що обсяг основного тексту за об`ємом не відповідає вимогам до дисертації містить 250 тисяч знаків, замість 400 тисяч знаків.

Однак, на момент підготовки та захисту дисертації вимоги до об`єму тексту визначались:

п. 13 Порядку №644, а саме дисертація на здобуття наукового ступеня кандидата наук є кваліфікаційною науковою працею обсягом основного тексту 4,5 7 авторських аркушів (для суспільних і гуманітарних наук 6,5 9 авторських аркушів), оформлених відповідно до державного стандарту;

п. 4.1 розділу 4 Основних вимог, а саме: обсяг основного тексту дисертації на здобуття наукового ступеня кандидата наук повинен становити 4,5 7 авторських аркушів (для суспільних і гуманітарних наук 6,5 9 авторських аркушів).

Зазначений обсяг дисертацій розрахований на використання при її оформленні звичайних (не портативних) друкарських машинок при друкуванні через 2 інтервали на папері формату А4 або комп`ютерів з використанням шрифтів текстового редактора Word розміру 14 з полуторним міжрядковим інтервалом.

Текст дисертації необхідно друкувати, залишаючи береги таких розмірів: лівий не менше 20 мм, правий не менше 10 мм, верхній не менше 20 мм, нижній не менше 20 мм.

Шрифт друку повинен бути чітким, стрічка чорного кольору середньої жирності. Щільність тексту дисертації повинна бути однаковою.

Вимоги до дисертації стосовно кількості знаків вперше передбачається додатком 4 до Вимог до оформлення дисертації, затверджених наказом Міністерства освіти і науки України 12.01.2017 №40, тобто після набрання чинності Законом України «Про вищу освіту».

Крім того, у Висновку члена Комісії з державного визнання документів про наукові ступені та вчені звання зазначено, що дисертація не відповідає чинним вимогам до PhD-дисертацій чи дисертацій на звання кандидата наук.

Однак, станом на дату розгляду Комісією дисертації ОСОБА_1 та аналізу дисертації Членом Комісії у чинному законодавстві України були відсутні будь-які чинні вимоги до дисертації на звання кандидата наук, більш того, таке звання з 2016 року в Україні не присвоюється.

Отже, доводи відповідача, зазначені у відзиві на позов та Висновок Члена Комісії з державного визнання документів про наукові ступені та вчені звання свідчить, що аналіз на наукову якість дисертації та її відповідність вимогам до кваліфікаційної наукової праці рівня доктора філософії (кандидата наук) з урахуванням особливостей підготовки дисертацій у духовних закладах вищої освіти до набрання чинності Законом України «Про вищу освіту» не проводився.

Встановлені судом обставини є достатньою підставою вважати, що оскаржувані рішення прийняті не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; не з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; не обґрунтовано; не добросовісно, а тому вони підлягають скасуванню.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Міністерство освіти і науки України повернути позивачу примірник дисертації на тему «Сім`я та шлюб як основа моральності та духовності в сучасному суспільстві та державі», суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 17 Положення про Комісію після видачі МОН свідоцтва про державне визнання документа про науковий ступінь/свідоцтва про державне визнання документа про вчене звання:

атестаційна справа передається до архіву МОН;

примірник дисертації (монографії) передається для зберігання до Національної бібліотеки України імені В.І. Вернадського Національної академії наук України.

Суд погоджується з твердженнями відповідача, що чинним законодавством України не визначений порядок зберігання чи повернення дисертації автору у разі відмови у державному визнанні, але слід також зазначити, що чинним законодавством також не передбачено, що така дисертація у разі невизнання документа про освітній ступінь має залишатися у вказаному закладі.

Таким чином, на переконання суду відповідач повинен був повернути позивачу примірник дисертації на тему «Сім`я та шлюб як основа моральності та духовності в сучасному суспільстві та державі».

Зважаючи на встановлені у справі обставини та з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Під час звернення до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 1211,20 грн. Зважаючи на задоволення позовних вимог, понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню на її користь за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства освіти і науки України.

В частині клопотання про стягнення солідарно з відповідачів витрат на правничу допомогу у розмірі 4000,00грн., суд зазначає наступне.

Згідно ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до їх розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

На підтвердження витрат на правничу допомогу у розмірі 4 000,00грн. позивач надав копії договору від 27.05.2024 про надання правничої допомоги, акт надання послуг №1 від 05.06.2024 та платіжну інструкцію від 28.05.2024 на суму 4 000,00грн.

Таким чином, сума, яка підлягає компенсації позивачу на професійну правничу допомогу становить 4 000,00грн.

Керуючись ст. ст. 241-246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, Київський окружний адміністративний суд, -

в и р і ш и в :

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з Державного визнання документів про наукові ступені та вчені звання, затверджене наказом Міністерства освіти і науки України 12.03.2024 №309, оформлене Протоколом засідання Комісії №2 від 07.03.2024 у частині: «Відмовити у визнанні документів про науковий ступінь, не встановивши відповідності присудженого наукового ступеня освітньо-науковому рівню ступеня доктора філософії за спеціальністю «Богослів`я» системі вищої освіти України, особам, дисертації яких, як кваліфікаційні праці, не відповідають встановленим вимогам, а саме: 1. ОСОБА_1 .».

Визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства освіти і науки України від 12.03.2024 №309 про затвердження рішення Комісії з державного визнання документів про наукові ступені та вчені звання в частині затвердження рішення (Протокол №2) «Відмовити у визнанні документів про науковий ступінь, не встановивши відповідності присудженого наукового ступеня освітньо-науковому рівню ступеня доктора філософії за спеціальністю «Богослів`я» системі вищої освіти України, особам, дисертації яких, як кваліфікаційні праці, не відповідають встановленим вимогам, а саме: 1. ОСОБА_1 .».

Зобов`язати Міністерство освіти і науки України повернути ОСОБА_1 примірник дисертації на тему «Сім`я та шлюб як основа моральності та духовності в сучасному суспільстві та державі».

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства освіти і науки України.

Стягнути з Міністерства освіти і науки України за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 4000 (чотири тисячі) грн. 00 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Лапій С.М.