Справа № 120/9233/24
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2025-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/9233/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Поліщук Ірина Миколаївна

Суддя-доповідач - Смілянець Е. С.

01 вересня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Драчук Т. О. Полотнянка Ю.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 18 лютого 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Вінницької окружної прокуратури про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

позивач, ОСОБА_1 , звернувся в суд із позовом до Вінницької окружної прокуратури (відповідача) про визнання дій протиправними щодо неналежного розгляду звернення позивача від 01.03.2024 та зобов`язання вчинити дії.

Вінницький окружний адміністративний суд рішенням від 18.02.2025 в задоволенні позову відмовив. Судове рішення мотивоване тим, що Вінницькою окружною прокуратурою надано позивачу вичерпну відповідь з приводу обставин, викладених у його зверненні, та повідомлено про причини, які слугували підставою для його тимчасового переведення (за його згодою) до камерного приміщення №113.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Вважає, що органом прокуратури не було здійснено жодних дій з метою встановлення порушень та зобов`язання усунути останні.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача зазначає, що відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Виходячи з приписів ст.ст. 311, 263 КАС України, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 згідно з вироком Піщанського районного суду Вінницької області від 21.12.2011, засуджений до довічного позбавлення волі та з 02.06.2010 відбуває покарання в державній установі "Вінницька установа виконання покарань (№1)".

Як зазначив представник позивача в позовній заяві, 01.03.2024 ОСОБА_1 звернувся з письмовою заявою до Вінницької окружної прокуратури, що зареєстрована вх. №50-5736вх24 від 11.03.2024, щодо протиправних, на його думку, дій адміністрації ДУ "Вінницька установа виконання покарань (№ 1)", які полягають в поміщенні його в одиночну камеру №133 в порушення законодавства без застосування дисциплінарного стягнення та при відсутності його звернення, а також порушення його прав на прослуховування радіопередач в даній камері, в тому числі на належні житлові, матеріально побутові, а також санітарно-гігієнічні умови його утримання 28.02.2024, 29.02.2024, 01.03.2024.

У відповідь на дане звернення відповідач листом від 25.03.2024 повідомив, що з питань умов утримання засуджених до довічного позбавлення волі в камерних приміщеннях та інших місцях їх перебування у Вінницькій УВП №1, окружною прокуратурою систематично вносяться відповідні документи прокурорського реагування, останні з яких 20.12.2023 та 12.03.2024. Установою виконання покарань, з урахуванням вказівок окружної прокуратури та наявних недоліків, розроблено ряд заходів щодо їх усунення, у тому числі заплановано проведення ремонтних робіт в камерних приміщеннях, де тримаються засуджені до довічного позбавлення волі. Однак, тривалість таких робіт пов`язана з відсутністю їх належного державного фінансування, на що адміністрація УВП №1 неодноразово звертала увагу вищестоящого керівництва у своїх бюджетних запитах та інших листах на 2023 та 2024 роки.

В листі також зазначено, що 27.02.2024 УВП №1 було заплановано проведення ремонтних робіт в камерному приміщенні №133 та на період їх виконання тимчасове переведення ОСОБА_1 до вільного камерного приміщення №113, однак, на відповідну пропозицію працівників установи він в категоричній формі відмовився. В подальшому, 28.02.2024 на аналогічну пропозицією працівників установи позивач погодився, його тимчасово переведено до камерного приміщення №113, а в камері №133 проведено ряд ремонтних робіт. Після завершення окремих ремонтних робіт 01.03.2024 позивача повернуто до камерного приміщення №133.

Відповідач також повідомив, що 02.03.2024 в камерному приміщенні №133 передбачалося встановлення дверцят в санвузлі, однак на пропозицію працівників установи позивач відмовився тимчасово переходити до іншого вільного камерного приміщення, тим самим перешкоджаючи покращенню умов для тримання в камері. Проведення інших робіт, з урахуванням визначених для даної категорії заходів в цілому по установі виконання покарань, їх черговості, тривалості та потреби, буде проведено установою з урахуванням фактичної можливості та зазначеної в даній відповіді інформації. Щодо незабезпечення установою прибирання та підтримання чистоти камерного приміщення, видачі мийних засобів для прибирання приміщення та миття столового посуду (приладів) порушень не встановлено. Відповідачем зазначено, що обов`язок прибирання та підтримання чистоти камерного приміщення покладається на засуджених, які в них утримуються.

Таким чином, перевіркою законності переведення засудженого до камерного приміщення №113, з урахуванням вищевикладеної інформації, окружною прокуратурою порушень не встановлено.

Що ж до неможливості прослуховувати радіопередачі в камерному приміщенні №113, то позивача повідомлено, що тримання в даній камері було тимчасовим, у зв`язку з проведенням окремих ремонтних робіт в камерному приміщенні №133, де наявне обладнання для прослуховування радіопередач. Тимчасове облаштування радіоприймачем камерного приміщення №113 потребує певного додаткового часу на його встановлення та відповідного фінансування, якого в установі не достатньо, з урахуванням вищевикладеної інформації.

З огляду на це, відповідач зазначив, що на час надання відповіді засудженому підстав для вжиття додаткових заходів прокурорського реагування не вбачається.

Не погоджуючись з вказаним та вважаючи розгляд заяви неналежним, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 1 Кримінально-виконавчого кодексу України № 1129-IV від 11.07.2003 року (далі - КВК України), кримінально-виконавче законодавство України регламентує порядок і умови виконання та відбування кримінальних покарань з метою захисту інтересів особи, суспільства і держави шляхом створення умов для виправлення і ресоціалізації засуджених, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а також запобігання тортурам та нелюдському або такому, що принижує гідність, поводженню із засудженими.

Частинами 1, 2 ст. 7 КВК України передбачено, що держава поважає і охороняє права, свободи і законні інтереси засуджених, забезпечує необхідні умови для їх виправлення і ресоціалізації, соціальну і правову захищеність та їх особисту безпеку.

Засуджені користуються всіма правами людини та громадянина, передбаченими Конституцією України, за винятком обмежень, визначених цим Кодексом, законами України і встановлених вироком суду.

Приписами статті 8 КВК України регламентовано, зокрема такі права:

- на гуманне ставлення до них та на повагу їх людської гідності;

- звертатися відповідно до законодавства з пропозиціями, заявами і скаргами до адміністрації органів і установ виконання покарань, їх вищестоящих органів, до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, Європейського суду з прав людини, а також інших відповідних органів міжнародних організацій, членом або учасником яких є Україна, до уповноважених осіб таких міжнародних організацій, суду, органів прокуратури, інших органів державної влади, органів місцевого самоврядування та об`єднань. Відповідні звернення (кореспонденція) подаються до адміністрації установи виконання покарань. Про отримання адміністрацією звернення (кореспонденції) засудженому видається талон-підтвердження. Протягом трьох діб (а у випадках, встановлених законодавством, протягом однієї доби) з часу видачі талона-підтвердження зазначене звернення (кореспонденція) направляється адресату; на належне матеріально-побутове забезпечення у порядку, встановленому цим Законом та нормативно-правовими актами Міністерства юстиції України;

- давати пояснення і вести листування, а також звертатися з пропозиціями, заявами і скаргами рідною мовою. Відповіді засудженим даються мовою звернення. У разі відсутності можливості дати відповідь мовою звернення вона дається українською мовою з перекладом відповіді на мову звернення, який забезпечується органом або установою виконання покарань.

Як встановлено судом першої інстанції, позивач, реалізуючи своє право, звернувся до Вінницької окружної прокуратури із зверненням щодо протиправних дій адміністрації ДУ "Вінницька установа виконання покарань (№ 1)", які полягають в безпідставному поміщенні його в одиночну камеру в порушення законодавства без застосування дисциплінарного стягнення та при відсутності його звернення, а також порушення його прав на прослуховування радіопередач в даній камері, в тому числі на належні житлові, матеріально побутові, а також санітарно-гігієнічні умови його утримання 28.02.2024, 29.02.2024, 01.03.2024.

За наслідком розгляду такого звернення Вінницька окружна прокуратура повідомила позивача про те, що 27.02.2024 УВП №1 було заплановано проведення ремонтних робіт в камерному приміщенні №133 та на період їх виконання тимчасове переведення ОСОБА_1 до вільного камерного приміщення №113, однак, на відповідну пропозицію працівників установи він в категоричній формі відмовився.

В подальшому, 28.02.2024 на аналогічну пропозицією працівників установи позивач погодився, тому його тимчасово переведено до камерного приміщення №113, а в камері №133 проведено ряд ремонтних робіт. Після завершення окремих ремонтних робіт 01.03.2024 позивача повернуто до камерного приміщення №133.

Із наведеного вище слідує, що тимчасове переведення позивача до камерного приміщення №113 мало місце за його згодою та з метою проведення ремонтних робіт в камерному приміщенні №133. Саме із таким переведенням позивача також зумовлена тимчасова неможливість прослуховування ним радіопередач, адже камерне приміщення №113 не містить необхідного обладнання.

Також, із листа відповідача вбачається, що 02.03.2024 в камерному приміщенні №133 передбачалося встановлення дверцят в санвузлі, однак на пропозицію працівників установи позивач відмовився тимчасово переходити до іншого вільного камерного приміщення, тим самим перешкоджаючи покращенню умов для тримання в камері.

Дані обставини підтверджуються актом, складеним начальником відділення СПС Іщенком А.Д., заступником чергового помічника начальника установи сектору для тримання чоловіків засуджених до довічного позбавлення волі ОСОБА_2 та старшим по корпусному відділені №3 Довгополом О.А.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів вважає обгрунтованим висновок суду першої інстанції, що за результатами розгляду звернення засудженого ОСОБА_3 та проведеної Вінницькою окружною прокуратурою перевірки позивачу надано вичерпну відповідь від 25.03.2024.

Водночас, вказуючи на те, що відповідачем здійснено неналежний розгляд звернення позивача від 01.03.2024, в позовній заяві представник позивача не зазначає, в чому саме проявляться неналежний, на його думку, розгляд звернення позивача.

При цьому, Вінницькою окружною прокуратурою надано позивачу вичерпну відповідь з приводу обставин, викладених у його зверненні, та повідомлено про причини, які слугували підставою для його тимчасового переведення (за його згодою) до камерного приміщення №113.

Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 18 лютого 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Драчук Т. О. Полотнянко Ю.П.