Справа № 607/12333/25
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2025-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2025 рокуЛьвівСправа № 607/12333/25 пров. № А/857/29526/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя Довга О.І.,

суддя Запотічний І.І.,

суддя Шинкар Т.І.

секретар судового засідання Слободян І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Тернопільській області на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 липня 2025 року (головуючий суддя Мостецька А.А., м. Тернопіль) у справі № 607/12333/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху,

В С Т А Н О В И В:

17.06.2025 позивач ( ОСОБА_1 ) звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області (відповідач), в якому просив: скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі за адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4926626 від 09.06.2025 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу на користь держави в сумі 340 гривень, а адміністративну справу закрити у зв?язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Позов обґрунтовує тим, що інкримінованого йому правопорушення не вчиняв та керований ним автомобіль відповідає стандартам, встановленим в Україні. Вказав, що враховуючи те, що автомобіль зареєстрований, можна припустити, що первинна реєстрація транспортного засобу на території України відбулася, тому транспортний засіб за своїми характеристиками відповідав обов`язковим вимогам правил та нормативів, відомостям Державного реєстру сертифікатів відповідності транспортних засобів, виданих уповноваженими органами або органами із сертифікації та у зв?язку з чим компетентним органом було здійснено реєстрацію транспортного засобу. З огляду на вказане, на момент проведення процедури індивідуального затвердження колісного транспортного засобу транспортний засіб відповідав вимогам чинного законодавства України, нормативної документації, в тому числі і вимогам п. 6.1.5 ДСТУ 3649:2010. Крім того, зазначив, що порушення інкриміновано не за тієї статтею, а саме ч. 1 ст. 121 КУпАП, а повинно за ч. 2 ст. 122 КУпАП. В постанові про адміністративне правопорушення не конкретизовано, які саме зовнішні світлові прилади і яким саме вимогам конструкції транспортного засобу вони не відповідають, а також не додано жодного доказу на підтвердження того факту, що вони не передбачені конструкцією автомобіля «Ford Fusion» і норм, які порушені. Вважає, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП. Тому, з огляду на відсутність доказів того, що водій керував транспортним засобом, який переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів та доказів того, що такий транспортний засіб не є транспортним засобом в заводській комплектації, вважає притягнення до адміністративної відповідальності протиправним та безпідставним.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 липня 2025 адміністративний позов задоволено. Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4926626 від 09 червня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 гривень скасовано. Адміністративну справу стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 121 КУпАП провадженням закрито.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, Головне управління Національної поліції в Тернопільській області подало апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову. Вказує, що 09.06.2025 близько 02:10 год позивач рухаючись у с. Почапинці, Тернопільського району, Тернопільської області на автодорозі М-30, на своєму автомобілі марки «Ford», моделі «Fusion» із д.н.з. НОМЕР_1 , де був зупинений працівниками поліції, а саме поліцейським СРПП відділення поліції № 1 (м. Тернопіль) Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області Клачинським А.М. через те, що здійснював рух на ТЗ, який переобладнаний з порушенням вимог стандартів, а саме змінено колір зовнішнього світлового приладу заднього покажчика повороту з жовтого на червоний, чим порушив п. 31.4.3а ПДР України та п. 6.1.5 ДСТУ 3649:2010 чим порушив п. 31.4.3 ПДР - керування водієм ТЗ, що має несправність зовнішніх світлових приладів (темної пори доби), з якими відповідно до встановлених правил експлуатації його заборони, переобладнаний з порушенням відповідних правил норм і стандартів. Даний факт являється порушенням норм ч. 1 ст. 121 КУпАП. Поліцейським СРПП відділення поліції № 1 (м. Тернопіль) Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області Клачинським А.М. на основі викладеного було винесено на позивача постанову серії ЕНА № 4926626 за ч. 1 ст. 121 КУпАП згідно з якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень. Отже, матеріали справи містять належні докази у справі про адміністративне правопорушення, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Таким чином, апелянт стверджує, що позивачем було порушено ч.1 ст. 121 КУПАП через недодержання вимог ПДР України.

Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

09.08.2025 ОСОБА_1 подав заяву про розгляд апеляційної скарги без його участі.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились. Водночас, відсутність сторін у справі, належних чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи в порядку ст.126 Кодексу адміністративного судочинства України, не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до норми ст.313 цього Кодексу. Згідно ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступні підстави.

Судом встановлені наступні обставини.

09.06.2025 поліцейським СРПП Відділення поліції № 1 (м. Тернопіль) Тернопільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області сержантом поліції Клачинським А.М. складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4926626, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень.

Із змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 09.06.2025 о 02 год 10 хв в с. Почапинці Тернопільського району Тернопільської області, дорога М-30, водій ОСОБА_1 здійснював рух на транспортному засобі «Ford Fusion», номерний знак НОМЕР_1 , який переобладнаний з порушенням вимог стандартів, а саме змінено колір зовнішнього світлового приладу заднього покажчику повороту з жовтого на червоний, чим порушив п. 31.4.3 (а) Правил дорожнього руху та п. 6.1.5 ДСТУ 3649:2010, чим порушив п. 31.4.3 Правил дорожнього руху - керування водієм транспортним засобом, що має несправності зовнішніх світлових приладів (темної пори доби), з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Приймаючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції зазначив, що відповідачем не надано належних доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а тому оскаржувану постанову належить скасувати і провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Колегія суддів апеляційного адміністративного суду погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п.8 ч.1 ст.23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 цього Закону визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху України (ПДР України), затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (із змінами та доповненнями).

Відповідно до п.1.1 ПДР України ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно з ст.14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 1.9 ПДР України передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з ст.222 цього Кодексу органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху.

Відповідно до п.10 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

В свою чергу, за п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Зазначена норма встановлює обов`язок суб`єкта владних повноважень щодо доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності. Оскільки позивач проти вчинення правопорушення заперечує, відповідач зобов`язаний подати докази на спростування таких заперечень.

В силу ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

В розумінні ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до Розділу 19 Правил дорожнього руху до зовнішніх світлових приладів належать: фари ближнього (дальнього) світла, габаритні ліхтарі, протитуманні фари, задні протитуманні ліхтарі тощо.

Пункт 31 Правил дорожнього руху передбачає вимоги до технічного стану транспортних засобів та їх обладнання.

Відповідно до п. 31.4.3 Правил дорожнього руху забороняється експлуатація транспортних засобів за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам щодо зовнішніх світлових приладів: кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу; порушено регулювання фар; не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла; на світлових приладах немає розсіювачів або використовуються розсіювачі й лампи, що не відповідають типу даного світлового приладу; на розсіювачах світлових приладів нанесено тонування або покриття, що зменшує їх прозорість чи світлопропускання.

Колегія суддів вказує, що диспозиція статті 121 КУпАП передбачає відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має технічні несправності, зокрема, зовнішніх світлових приладів, до яких належать фари ближнього (дальнього) світла.

Відповідно до Розділу 9 Правил дорожнього руху, попереджувальними сигналами є, зокрема, сигнали, що подаються світловими покажчиками повороту або рукою.

Відтак, покажчики повороту, згідно з Правилами дорожнього руху, не відносяться до зовнішніх світлових приладів.

Отже, таке порушення як керування транспортним засобом з червоними покажчиками поворотів, що не відповідають вимогам ДСТУ, не може бути кваліфіковане за ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Таким чином, як вірно вказав суд першої інстанції, встановлене правопорушення у повній мірі відповідає приписам частини 2 ст. 122 КУпАП, якою, в контексті даних правовідносин, встановлено відповідальність за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів.

Оглядаючи відеозапис, який долучений відповідачем до матеріалів справи, апеляційний суд зазначає, що з вказаного відеозапису вбачається лише як працівники поліції спілкуються із ОСОБА_1 , роз`яснюють суть вчиненого позивачем правопорушення, факт проведення процедури розгляду справи, факт отримання позивачем копії винесеної постанови. Однак, з долученого відповідачем відеозапису з місця події неможливо встановити який колір мали покажчики повороту автомобіля, яким керував ОСОБА_1 . Відтак, вказаним відеозаписом не зафіксовано керування ОСОБА_1 , транспортним засобом, що має несправності системи зовнішніх світлових приладів чи несправності покажчиків повороту, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржувану постанову належить скасувати і провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Згідно з ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись 241, 243, 287, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Тернопільській області залишити без задоволення, а рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 липня 2025 року у справі № 607/12333/25 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді І. І. Запотічний
Т. І. Шинкар