Справа № 420/16423/25
Суддя: Завальнюк І.В.
Дата ухвалення: 2025-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Завальнюка І.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить суд визнати протиправними та скасувати рішення прийняте Комісією військової частини НОМЕР_1 з питань розгляду матеріалів про визнання учасника бойових дій, про відмову ОСОБА_1 у наданні статусу учасника бойових дій; зобов`язати Комісію військової частини НОМЕР_1 з питань розгляду матеріалів про визнання учасника бойових дій прийняти рішення про надання ОСОБА_1 у наданні статусу учасника бойових дій.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 на посаді діловода відділення персоналу. 24.07.2024 року брала участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в АДРЕСА_1 , що підтверджено виданою військовою частиною НОМЕР_3 довідкою про безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України №2303 від 21.08.2024 року. У зв`язку з наведеним, позивач, в порядку визначеному постановою КМУ від 20 серпня 2014 р. № 413 ( далі Порядок) звернулась до комісії Генерального штабу ЗС України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни та вирішення спірних питань щодо зарахування окремих періодів служби до вислуги років з заявою про надання статусу учасника бойових дій, до якої додала довідку №2303 від 21.08.2024 року. 25.04.2025 року позивачем отримано лист від Військової частини НОМЕР_1 №2393/5/7/1821убд від 25.03.2025 року в якому зазначено, що Комісією військової частини НОМЕР_1 з питань розгляду матеріалів про визнання учасника бойових дій розглянуто телеграму Головного управління соціальної підтримки від 17.02.2025 №220/13/109, за результатами розгляду повідомляємо, що старший солдат ОСОБА_1 не має наявних підстав для надання статусу учасника бойових дій. З таким рішенням відповідача позивач не погоджується, вважає його протиправним, у зв`язку із чим звернулася до суду із даним позовом.

Ухвалою судді від 30.05.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

13.08.2025 до суду від Військової частини НОМЕР_1 надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнав у повному обсязі, в задоволенні позову просив відмовити, зазначивши, що старший солдат ОСОБА_1 є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 , де проходить військову службу на посаді діловода відділення персоналу та стройового військової частини НОМЕР_2 . В свою чергу, військова частина НОМЕР_2 , в якій, як також зазначено у позові, проходить військову службу позивачка, не входить до складу військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (військова частина НОМЕР_1 ), у підпорядкуванні військової частини НОМЕР_1 не перебуває. В силу наведеного, комісія з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій військової частини НОМЕР_1 не наділена повноваженнями щодо прийняття рішень про надання статусу учасника бойових дій заявникам з числа військовослужбовців військової частини НОМЕР_2 , яка не перебуває у відносинах підпорядкованості з оперативним командуванням « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (військовою частиною НОМЕР_1 ). Також, як стверджує сама позивачка, 10.02.2025 нею була подана заява про надання статусу учасника бойових дій до Комісії МОУ Генерального штабу ЗС України з питань визначення учасників бойових дій, до якої було додано оригінал довідки №2303 від 21.08.2024 та інші, визначені Порядком документи. Безпосередньо до комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій військової частини НОМЕР_1 у встановленому Порядком №413 порядку з відповідною заявою про надання статусу учасника бойових дій позивачка не зверталась. Документи щодо надання ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій були направлені для розгляду комісією з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій військової частини НОМЕР_1 з супровідним листом Головного управління соціальної підтримки Міністерства оборони України від 17.02.2025 №220/13/109 з помилковим посиланням на проходження заявницею військової служби у військовій частині НОМЕР_3 . У відповідь на здійснений військовою частиною НОМЕР_1 в порядку опрацювання зазначених документів запит на адресу військової частини НОМЕР_3 остання своїм листом від 22.02.2025 № 725 повідомила, що ОСОБА_1 не являється військовослужбовцем військової частини НОМЕР_3 та раніше не проходила військову службу у військовій частині НОМЕР_3 . Відтак, як вже зазначалось вище, підстави для надання комісією з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій військової частини НОМЕР_1 статусу учасника бойових дій ОСОБА_1 , проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_3 якої не підтверджено, відсутні, про що було проінформовано заявницю листом військової частини НОМЕР_1 від 25.03.2025 №2393/5/7/1921/убд. Наведені вище обставини в сукупності і взаємозв`язку із нормами закону, що їх регулюють, вказують на відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення, прийнятого Комісією військової частини НОМЕР_1 з питань розгляду матеріалів про визнання учасника бойових дій про відмову ОСОБА_2 у наданні статусу учасника бойових дій; зобов`язання Комісії військової частини НОМЕР_1 з питань розгляду матеріалів про визнання учасника бойових дій прийняти рішення про надання їй статусу учасника бойових дій.

Розгляд справи здійснюється без проведення судового засідання та по суті розпочатий через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі відповідно до ч. 2 ст. 262 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необґрунтованість адміністративного позову та відсутність підстав для його задоволення, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 на посаді діловода відділення персоналу.

21.08.2024 ТВО командира військової частини НОМЕР_3 майор ОСОБА_3 склав довідку № 2303 (додаток 6 до Порядку № 887 від 22.08.2023) про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, згідно з якою ОСОБА_1 дійсно в період 24.07.2024 брав (брала) участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в н.п. Лиманець Херсонської області.

Підстава: Витяг із журналу бойових дій ВВЗ №3 військової частини НОМЕР_3 інв. №42дск від 13.05.2024; Витяг із наказу командира ВВЗ №3 військової частини НОМЕР_3 -ІІ №205дск від 24.07.2024; Витяг із наказу командира ВВЗ №3 військової частини НОМЕР_3 -ІІ №58 від 16.07.2024 (назва, дата реєстрації та реєстраційний номер (індекс) не менш як одного з документів, які підтверджують безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, бойових донесень, журналів бойових дій (оперативних завдань, ведення оперативної обстановки), вахтових журналів, польотних листів, книг служби, наказів про залучення до таких заходів, відомостей про виконання розвідувальних заходів, або довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва).

На цій підставі ОСОБА_1 звернулась до комісії Генерального штабу ЗС України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни та вирішення спірних питань щодо зарахування окремих періодів служби до вислуги років з заявою про надання статусу учасника бойових дій, до якої додала довідку №2303 від 21.08.2024 року.

25.04.2025 позивачкою отримано лист від Військової частини НОМЕР_1 №2393/5/7/1821убд від 25.03.2025, в якому зазначено, що Комісією військової частини НОМЕР_1 з питань розгляду матеріалів про визнання учасника бойових дій розглянуто телеграму Головного управління соціальної підтримки від 17.02.2025 №220/13/109, за результатами розгляду повідомляємо, що старший солдат ОСОБА_1 немає наявних підстав для надання статусу учасника бойових дій.

Позивачка зазначає, що нею подано необхідні документи на підтвердження підстав для надання статусу учасника бойових дій, але Комісією військової частини НОМЕР_1 з питань розгляду матеріалів про визнання учасника бойових дій безпідставно відмовлено в наданні відповідного статусу, що зумовило її звернутися за судовим захистом із даним позовом.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв`язок у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги не підлягаючими задоволенню у зв`язку з наступним.

Згідно ч.1 ст.2 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232-ХІІ) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Приписами ч.6 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-ХІІ передбачено види військової служби, до яких, зокрема, віднесено й військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначено Законом України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

В ст.12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» видно, що військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Приписами ст.6 Закону України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі Закон № 3551-ХІІ) визначено, що до учасників бойових дій належать, зокрема військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані), які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Відповідно до ст.5 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.

Приписами п.19 ч.1 ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» визначено, що учасниками бойових дій визнаються військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані, добровольці Сил територіальної оборони) Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, розвідувальних органів України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, особи рядового і начальницького складу Державного бюро розслідувань, особи начальницького складу Національного антикорупційного бюро України, особи, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Особи, зазначені в абзаці першому цього пункту, або їх представники мають право відповідно до Закону України «Про особливості надання публічних (електронних публічних) послуг» подати заяву про надання статусу учасника бойових дій, у тому числі засобами Реєстру та/або Державного вебпорталу електронних публічних послуг у сфері національної безпеки і оборони, та/або Єдиного державного веб-порталу електронних послуг, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, до комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, повноваження якої визначаються законодавством.

У такій заяві зазначаються відомості про безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції, здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення та перебування безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, а також додаються копії відповідних документів, засвідчені підписом суб`єкта звернення (за наявності).

Якщо особа, яка подає заяву про надання статусу учасника бойових дій, не володіє такими відомостями (документами), комісія з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій витребовує такі відомості (документи) за запитом в уповноваженого органу або особи в рамках міжвідомчої взаємодії суб`єктів владних повноважень, але не пізніше ніж через п`ять календарних днів від дати надходження такої заяви. Уповноважений орган або особа зобов`язані надати запитувані відомості (документи) або обґрунтувати причину відмови у наданні не пізніше ніж через 15 календарних днів від дати надходження такого запиту.

Не пізніше ніж через 10 календарних днів після отримання відомостей (документів) комісія з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій приймає рішення про надання (відмову у наданні) статусу учасника бойових дій.

Особливості набуття статусу учасника бойових дій під час дії воєнного стану визначені ст.61 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Так, згідно із цією статтею під час дії воєнного стану військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані, добровольці Сил територіальної оборони) Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, розвідувальних органів України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового і начальницького складу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового і начальницького складу Міністерства внутрішніх справ України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, військовослужбовці Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, особи, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України під час дії воєнного стану, виконуючи бойові завдання безпосередньо в районах ведення бойових дій, незалежно від тривалості виконання таких завдань, або брали безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, набувають статусу учасника бойових дій на підставі довідки або відомостей про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України (далі - Довідка про безпосередню участь у бойових діях) у формі та в порядку, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Порядок надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 р. № 413 (далі Порядок № 413; тут і далі в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Пункт 1 Порядку №413 встановлює, що цей Порядок визначає процедуру надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, та категорії таких осіб.

Згідно з п.21 Порядку № 413 статус учасника бойових дій надається особам, зазначеним в абзаці другому пункту 2 цього Порядку, які брали безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, за умови виконання ними особисто або у складі військової частини (органу, підрозділу), установи та закладу бойових (службових) завдань, проведення розвідувальних заходів, зокрема які отримали травми (поранення, контузії, каліцтва).

Пункт 4 Порядку № 413 визначає перелік документів, які є підставою для надання особі статусу учасника бойових дій, які приймали безпосередню участь у Заходах, зокрема, довідка за формою згідно з додатком 6 про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військової агресією російської федерації проти України.

За змістом довідки (додаток 6 до Порядку № 413) остання видається на підставі та із зазначенням документів, які підтверджують безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, - бойових донесень, журналів бойових дій (оперативних завдань, ведення оперативної обстановки), вахтових журналів, польотних листів, книг служби, наказів про залучення до таких заходів, відомостей про виконання розвідувальних заходів, або довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва).

Таким чином, довідка видається на підставі наявного переліку документів, який підтверджує безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Отже, підставою для надання статусу учасника бойових дій для осіб, які брали участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, є довідка за формою згідно з додатком 6 до Порядку № 413.

При цьому, у разі неподання командиром військової частини до комісії документів, необхідних для надання статусу учасника бойових дій, військовослужбовець може самостійно звернутися до відповідної комісії.

З огляду на матеріали справи, Довідка про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України від 21 серпня 2024 року № 2303 видана командиром військової частини НОМЕР_3 , згідно з якою старший солдат ОСОБА_1 є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 , де проходить військову службу на посаді діловода відділення персоналу та стройового військової частини НОМЕР_2 .

В свою чергу, військова частина НОМЕР_2 , в якій, як також зазначено у позові, проходить військову службу позивачка, не входить до складу військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (військова частина НОМЕР_1 ), у підпорядкуванні військової частини НОМЕР_1 не перебуває.

В силу наведеного, комісія з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій військової частини НОМЕР_1 не наділена повноваженнями щодо прийняття рішень про надання статусу учасника бойових дій заявникам з числа військовослужбовців військової частини НОМЕР_2 , яка не перебуває у відносинах підпорядкованості з оперативним командуванням « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (військовою частиною НОМЕР_1 ).

Поряд із тим, 10.02.2025 позивачкою була подана заява про надання статусу учасника бойових дій до Комісії МОУ Генерального штабу ЗС України з питань визначення учасників бойових дій, до якої було додано оригінал довідки № 2303 від 21.08.2024 та інші, визначені Порядком документи.

Безпосередньо до комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій військової частини НОМЕР_1 у встановленому Порядком №413 порядку з відповідною заявою про надання статусу учасника бойових дій позивачка не зверталась.

Документи щодо надання ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій були направлені для розгляду комісією з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій військової частини НОМЕР_1 супровідним листом Головного управління соціальної підтримки Міністерства оборони України від 17.02.2025 № 220/13/109 з помилковим посиланням на проходження заявницею військової служби у військовій частині НОМЕР_3 .

У відповідь на здійснений військовою частиною НОМЕР_1 в порядку опрацювання зазначених документів запит на адресу військової частини НОМЕР_3 остання своїм листом від 22.02.2025 № 725 повідомила, що ОСОБА_1 не являється військовослужбовцем військової частини НОМЕР_3 та раніше не проходила військову службу у військовій частині НОМЕР_3 .

Таким чином, підстави для надання комісією з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій військової частини НОМЕР_1 статусу учасника бойових дій ОСОБА_1 , проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_3 якої не підтверджено, відсутні, про що позивачку проінформовано листом військової частини НОМЕР_1 від 25.03.2025 № 2393/5/7/1921/убд.

Водночас, до адміністративного позову додано лише копію довідки від 21.08.2024 № 2303, яка видана ТВО командира військової частини НОМЕР_3 , де, як встановлено судом, позивачка ніколи не проходила військову службу.

При цьому в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження конкретних дат (періодів) саме безпосередньої участі позивачки у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки та оборони, відсічі та стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення цих заходів.

Суд зазначає, що відповідно до вимог Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та Порядку № 413, обов`язковою підставою для надання особі статусу учасника бойових дій є наявність належних та допустимих доказів безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України. Такі докази повинні підтверджуватися офіційними документами бойовими донесеннями, витягами з журналів бойових дій, наказами про залучення до завдань тощо. У поданих матеріалах позивачем до суду міститься лише копія довідки від 21.08.2024 № 2303, видана військовою частиною НОМЕР_3 , в якій позивачка фактично ніколи не проходила військової служби. Таким чином, суд дійшов висновку, що надана довідка не може розцінюватися як належний та достовірний доказ у розумінні процесуального закону.

Крім того, суд враховує, що комісія військової частини НОМЕР_1 , рішення якої оскаржується, не наділена повноваженнями розглядати заяви військовослужбовців частини НОМЕР_2 , оскільки вона не перебуває у підпорядкуванні ОК « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Передача документів щодо позивачки до зазначеної комісії відбулася з технічною помилкою у супровідному листі Міністерства оборони України. У цьому зв`язку відсутні підстави покладати на комісію військової частини НОМЕР_1 обов`язок щодо ухвалення рішення стосовно позивачки, яка належить до іншого військового формування.

У контексті оцінки кожного аргументу (доводу), наданого стороною, Верховний Суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) і «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів і інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд вважає, що решта аргументів (доводів) сторін, які мають значення для правильного вирішення спору, на вирішення спірних правовідносин не впливають та не змінюють судовий розсуд цього спору за результатами судового процесу.

В адміністративному судочинстві принцип верховенства права зобов`язує суд надавати законам та іншим нормативно-правовим актам тлумачення у спосіб, який забезпечує пріоритет прав людини при вирішенні справи. Тлумачення законів та нормативно-правових актів не може спричиняти несправедливих обмежень прав людини.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Суд зазначає, що доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, однак позивач в ході судового розгляду справи не доведено ґрунтовності пред`явлених вимог.

В той же час, згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача

Вирішуючи спір, суд також враховує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини у справі Голдер проти Сполученого Королівства, згідно з якою саме небезпідставність доводів позивача про неправомірність втручання в реалізацію його прав є умовою реалізації права на доступ до суду.

Отже, звертаючись до суду з позовом про захист своїх прав, позивач обтяжений обов`язком довести "небезпідставність" своїх доводів щодо порушеного права за захистом якого він звернувся до суду, надавши відповідні докази зі змісту яких можливо встановити наявність спору саме на момент звернення до суду.

Таким чином, проаналізувавши обставини справи, з урахуванням нормативного регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку про необґрунтованість адміністративного позову та відсутність підстав для його задоволення.

Судові витрати розподілити відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 139, 242-246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ; ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя І.В. Завальнюк

.