Справа № 520/14458/25
Суддя: Шляхова О.М.
Дата ухвалення: 2025-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Харків
До Харківського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Національної поліції в Харківській області, Головного управління Національної поліції в Донецькій області, в якому, з урахуванням уточненої позовної заяви, просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Харківській області та Головного управління Національної поліції в Донецькій області, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні основних відпусток;
- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні: основної відпустки за 2015 рік у кількості 03 доби;
- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Донецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні: основної відпустки за 2019 рік у кількості 01 доба, додаткової відпустки за 2019 рік у кількості 10 діб.
В обґрунтування позову позивачем вказано, що відповідачем здійснено протиправну бездіяльність, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні основних та додаткових відпусток. Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 09.06.2025 відкрито спрощене провадження у вказаній адміністративній справі та запропоновано відповідачу надати відзив на позовну заяву, позивачу - відповідь на відзив.
Представником Головного управління Національної поліції в Донецькій області надано до суду відзив на позов, в якому зазначено, що позивача звільнено зі служби наказом ГУНП в Донецькій області від 28.02.2022 №103 о/с з 01.03.2022, відповідно до якого невикористана позивачем щорічна відпустка за 2022 рік складала 7 діб, за кількість днів якої відповідно до норм законодавства, що регулює спірні правовідносини, позивачу у березні 2022 року нараховано та виплачено кошти за невикористану відпустку у сумі 3632,57 грн., що підтверджується довідкою наданою управлінням фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП в Донецькій області від 20.06.2025 № 391. Що стосується невикористаних діб щорічних відпусток за 2019 рік, то виплата грошової компенсації за невикористані відпустки за попередні роки на момент виникнення спірних правовідносин ні Законом № 580-VIII, ні Порядком № 260 не передбачена. Таким чином, правові підстави для виплати ОСОБА_1 компенсації за невикористані ним дні щорічних відпусток за минулі роки відсутні.
Представником Головного управління Національної поліції в Харківській області надано до суду відзив на позов, в якому зазначено, що позовні вимоги до ГУНП в Харківській області не підлягають задоволенню, оскільки позивач з 05.09.2018 переведений для подальшого проходження служби до Головного управління Національної поліції в Донецькій області, а тому у ГУНП в Харківській області немає обов`язку виплачувати позивачу компенсацію за невикористані відпустки за минулі роки.
Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Статтею 258 КАС України визначено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінивши викладені сторонами обставини справи та надані на їх підтвердження докази, суд прийшов до наступного.
Позивач ОСОБА_1 у період з 07 листопада 2015 року по 04 вересня 2018 року проходив службу в Головному управлінні Національній поліції в Харківській області.
З 05.09.2018 у відповідності до Наказу Головного управління Національної поліції в Харківській області від 04 вересня 2018 року № 242 о/с переведений для подальшого проходження служби до Головного управління Національної поліції в Донецькій області.
На звернення позивача, ГУНП в Харківській області листом від 20.06.2025 повідомив, що грошова компенсація за невикористані відпустки за 2015 рік ОСОБА_1 не нараховувалася та не виплачувалася. У цей період виплата грошової компенсації за невикористані дні відпусток за попередні роки діючим законодавством не була передбачена.
З 05.09.2018 до 01.03.2022 ОСОБА_1 проходив службу в Головному управлінні Національної поліції в Донецькій області.
Наказом ГУНП в Донецькій області від 28.02.2022 №103 о/с відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» позивача звільнено зі служби з 01.03.2022.
Відповідно до довідки від 15.05.2025 №584/12/03-2025 позивач за час проходження служби в ГУНП в Донецькій області, а саме: з 05.09.2018 до 01.03.2022 мав невикористані відпустки: за 2019 рік частину щорічної основної оплачуваної відпустки у кількості 1 доби та додаткову оплачувану відпустку у кількості 10 діб; за 2022 рік частину щорічної основної оплачуваної відпустки у кількості 7 діб, які компенсовано при звільненні. За 2018 рік щорічна основна оплачувана та додаткова оплачувана відпустки не надавалися, однак надати залишки щодо невикористаних відпусток за 2018 рік не має можливості, у зв`язку з відсутністю довідки з ГУНП в Харківській області.
Не погоджуючись із зазначеним, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступними приписами норм чинного законодавства.
Закон України «Про відпустки» № 504/96-ВР від 15.11.1996 встановлює державні гарантії права на відпустки, визначає умови, тривалість і порядок надання їх працівникам для відновлення працездатності, зміцнення здоров`я, а також для виховання дітей, задоволення власних життєво важливих потреб та інтересів, всебічного розвитку особи.
У відповідності до ст. 4 Закону України «Про відпустки» установлюються такі види відпусток: 1) щорічні відпустки: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу із шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством; 2) додаткові відпустки у зв`язку з навчанням (статті 13, 14 і 15 цього Закону); 3) творча відпустка (стаття 16 цього Закону); 3-1) відпустка для підготовки та участі в змаганнях (стаття 161 цього Закону); 4) соціальні відпустки: відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами (стаття 17 цього Закону); відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (стаття 18 цього Закону); відпустка у зв`язку з усиновленням дитини (стаття 181 цього Закону); додаткова відпустка працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи (стаття 19 цього Закону); 5) відпустки без збереження заробітної плати (статті 25, 26 цього Закону). Законодавством, колективним договором, угодою та трудовим договором можуть установлюватись інші види відпусток.
Частиною 1 ст. 24 Закону України «Про відпустки» передбачено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.
Аналогічні положення містяться і в ч. 1 ст. 83 Кодексу законів про працю України.
Закон України «Про Національну поліцію» визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.
Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 59 Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VIII від 02.07.2015 служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.
Згідно зі ст. 60 Закону України «Про Національну поліцію» проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Статтею 92 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом. Поліцейському надаються також додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.
Частинами 1-4 ст. 93 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що тривалість відпусток поліцейського обчислюється подобово. Святкові та неробочі дні до тривалості відпусток не включаються.
Тривалість щорічної основної оплачуваної відпустки поліцейського становить тридцять календарних днів, якщо законом не визначено більшої тривалості відпустки.
За кожний повний календарний рік служби в поліції після досягнення п`ятирічного стажу служби поліцейському надається один календарний день додаткової оплачуваної відпустки, але не більш як п`ятнадцять календарних днів.
Тривалість чергової відпустки у році вступу на службу в поліції обчислюється пропорційно з дня вступу до кінця року з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожен повний місяць служби.
Відповідно до ч. ч. 7-11 ст. 93 Закону України «Про Національну поліцію» чергова відпустка надається поліцейському, як правило, до кінця календарного року.
Поліцейським, які захворіли під час чергової відпустки, після одужання відпустка продовжується на кількість невикористаних днів. Продовження відпустки здійснюється керівником, який надав її, на підставі відповідного документа, засвідченого у визначеному законом чи іншим нормативно-правовим актом порядку.
Поліцейським у рік звільнення за власним бажанням, за віком, через хворобу чи скорочення штату в році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої обчислюється пропорційно з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожний повний місяць служби в році звільнення. При звільненні поліцейського проводиться відрахування з грошового забезпечення надмірно нарахованої частини чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року.
За невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону.
Частинами 1, 2 ст. 94 Закону України «Про Національну поліцію» обумовлено, що поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.
Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затверджені наказом МВС України № 260 від 06 квітня 2016, визначають критерії виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції України, у тому числі здобувачам вищої освіти, яким присвоєно спеціальне звання поліції (далі - здобувачі), закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських (далі - ЗВО).
Пунктом 3 розд. І Порядку № 260 передбачено, що грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Згідно з абз. 7, 8 п. 8 розд ІІІ Порядку № 260 за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства.
Виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення.
Суд зазначає, що право працюючої особи на відпочинок у формі відпустки закріплено Конституцією України та особу не може бути позбавлено такого права. Види відпусток, які можуть надаватися поліцейським, визначені у ст. 92 Закону України «Про Національну поліцію», а саме: щорічні чергові оплачувані відпустки, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки. Правило про надання відпустки до кінця календарного року не є виключним, про що свідчать положення частин восьмої, одинадцятої статті 93 Закону України «Про Національну поліцію», відповідно до яких поліцейським, які захворіли під час чергової відпустки, після одужання відпустка продовжується на кількість невикористаних днів, відкликання поліцейського з чергової відпустки, як правило, забороняється, та у разі крайньої необхідності відкликання з чергової відпустки може бути дозволено керівнику територіального органу поліції, за бажанням поліцейського невикористана частина відпустки може бути приєднана до чергової відпустки на наступний рік. Законом не виключаються випадки, коли поліцейським відпустка не буде використана протягом календарного року. Не передбачено позбавлення поліцейського права на відпустку, яке він уже отримав в попередньому календарному році. Водночас, надано право працівнику використати право на відпустку за попередній рік одночасно з черговою відпусткою наступного року.
Таким чином, у наступному календарному році, в тому числі і за умови, що він є роком звільнення, поліцейський має гарантоване право на чергову відпустку за поточний календарний рік та на відпустки (основні і додаткові), що не були використані в попередніх роках, що виражається в праві на отримання грошової компенсації за весь час невикористаної оплачуваної відпустки, незалежно від часу набуття права на таку відпустку, оскільки відпустки за попередні роки також є невикористаними в році звільнення та не можуть бути залишені без розрахунку з поліцейським, адже це суперечить суті та гарантіям як трудового, так і спеціального законодавства в частині реалізації права на відпочинок.
У Рішенні Конституційного Суду України від 07 травня 2002 № 8-рп/2002у справі за конституційним поданням Президента України щодо офіційного тлумачення положень частин другої, третьої статті 124 Конституції України (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) зазначено, що при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних із спорами щодо проходження публічної служби, адміністративний суд, установивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосувати норми, у яких визначені основні трудові права працівників - КЗпП України.
З огляду на відсутність правового врегулювання цього питання положеннями Закону України «Про Національну поліцію» і Порядку № 260 питання компенсації невикористаної частини відпустки поліцейському за минулі роки, до спірних правовідносин підлягають застосуванню приписи КЗпП України і Закону № 504/96-ВР.
Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону № 504/96-ВР і ч. 1 ст. 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної та додаткової відпустки.
Отже, у випадку звільнення поліцейських з органів Національної поліції України їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні, як основної, так і додаткової відпустки.
Порядок нарахування поліцейському грошової компенсації за невикористану відпустку, що встановлений п. 8 розд. ІІІ Порядку № 260, згідно із яким виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства на день звільнення із служби та одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів.
З наявних доказів, з 05.09.2018 у відповідності до Наказу Головного управління Національної поліції в Харківській області від 04 вересня 2018 року № 242 о/с переведений для подальшого проходження служби до Головного управління Національної поліції в Донецькій області.
Так, за п. 16 розділу І Порядку № 260, при переведенні по службі, пов`язаному з переїздом до іншого населеного пункту, або переведенні до іншого органу Національної поліції грошове забезпечення за попереднім місцем служби виплачується включно по день звільнення з посади, що передує даті відбуття до нового місця служби, зазначений в наказі по особовому складу.
За положенням п.1, пп.1 п.2 розділу IV Порядку № 260, у разі переміщення по службі (переведення, відрядження, переходу), а також звільнення поліцейського зі служби в поліції фінансовий підрозділ зобов`язаний виплатити йому належні види грошового забезпечення, про що зробити відповідні записи в грошовому атестаті за формою, визначеною у додатку 2 до цих Порядку та умов.
Грошовий атестат поліцейським видається в усіх випадках переміщення з одного органу поліції до іншого.
З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Харківській області у ненарахуванні та невиплаті позивачу грошової компенсації за невикористані дні відпустки, отже в цій частині позовних вимог необхідно відмовити.
Разом з тим, беручи до уваги, що останнім місцем служби позивача є ГУ НП в Донецькій області, то у даному випадку саме Головне управління Національної поліції в Донецькій області є особою, яка відповідно до вимог законодавства виплачує відповідні суми компенсації за невикористані дні відпустки, право за які збереглося за позивачем, тобто є належним відповідачем.
Відповідно до довідки від 15.05.2025 №584/12/03-2025 позивач за час проходження служби в ГУНП в Донецькій області мав невикористані відпустки, а саме: за 2019 рік частину щорічної основної оплачуваної відпустки у кількості 1 доби та додаткову оплачувану відпустку у кількості 10 діб.
Таким чином, Головним управлінням національної поліції в Донецькій області допущено протиправну бездіяльність щодо не нарахування та невиплати позивачу компенсації за невикористані частини основних та додаткових відпусток за 2015 рік у кількості 03 доби, 2020 та за 2019 рік у кількості 11 діб.
Доказів нарахування та виплати позивачу компенсації за невикористані частини основних та додаткових відпусток за спірні періоди матеріали справи не містять.
Таким чином, для належного захисту прав позивача, відповідача - Головне управління Національної поліції в Донецькій області слід зобов`язати нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію за невикористані календарні дні щорічної основної оплачуваної відпустки за 2015 рік у кількості 03 доби, 2020 та за 2019 рік у кількості 11 діб.
Відповідно до ч. 2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.
Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до приписів ст. 139 КАС України.
Керуючись ст. 14, 22, 194, 243, 246, 249, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Донецькій області, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні основних відпусток.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Шляхова