Справа № 160/29831/24
Суддя: Щербак А.А.
Дата ухвалення: 2025-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

03 вересня 2025 року м. Дніпросправа № 160/29831/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Щербака А.А. (доповідач),

суддів: Кругового О.О., Шлай А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 січня 2025 року (суддя Сліпець Н.Є.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 січня 2025 року позов задоволено.

Суд вирішив визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо нарахування пенсії за віком ОСОБА_1 без врахування пільгового обчислення у подвійному розмірі стажу роботи з 01.08.1990 року по теперішній час.

Скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 06.06.2024 року за № 26 про відмову у перерахунку позивачу пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії за віком із врахуванням пільгового обчислення у подвійному розмірі стажу роботи з 01.08.1990 року по теперішній час.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подана апеляційна скарга, просить рішення суду першої інстанції скасувати, в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Зазначено, що зобов`язання суду є абстрактним та немає чіткої кінцевої дати проведення перерахунку, що може вплинути на виконання рішення в майбутньому.

Також зазначено, що Стаття 60 Закону №1788 не містить хірургічні та анестезіологічні відділення загальних закладів охорони здоров`я, і тому посада «лікар-анестезіолог та завідувач анестезіологічного відділення» не може бути зарахована.

Адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до пункту 3 частини 1 ст.311 КАС України в порядку письмового провадження, на підставі наявних у ній доказів.

Колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як було встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та з 15.03.2024 року отримує пенсію за віком обчислену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

29.05.2024 року позивач звернулася із заявою про перерахунок пенсії відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та врахування пільгового обчислення у подвійному розмірі періоду роботи.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 06.06.2024 року за № 26, ухваленим за принципом екстериторіальності, позивачу відмовлено в перерахунку, з посиланням на те, що згідно довідки від 29.05.2024 року № 193 ОСОБА_1 працювала лікарем-анестезіологом хірургічного відділення з 01.08.1990 року по 31.12.2003 року, що не передбачено ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Позивач звернулася до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції зазначив, що відповідачем правомірність дій не було доведено.

Колегія суддів з висновками суду першої інстанції погоджується.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058- ІV виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 24 Закону № 1058- ІV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 24 Закону № 1058- ІV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону № 1058- ІV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до положень ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 року затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній.

Даним Порядком (пункт 20) передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Відповідно од ст. 60 Закону №1788-ХІІ робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

За правилами пункту 16 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058- ІV до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом Закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Положення Закону № 1788 застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Суд вірно зазначив, що положення Закону України «Про пенсійне забезпечення», в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах (в т.ч. щодо пільг по обчисленню стажу), станом на час проведення позивачу перерахунків пенсії в межах цього спору, діяли і підлягали застосуванню відповідними суб`єктами під час виконання покладених на них функцій.

Суд першої інстанції на підставі записів в трудової книжки позивача серія НОМЕР_1 встановив, що :

- 01.08.1990 року позивач призначена лікарем анестезіологом в КП «Софіївська центральна лікарня» Софіївської селищної ради (запис № 13, наказ №45 п. 21 від 26.07.1990 року);

- 23.01.2006 року згідно штатного розпису посада змінена на лікар - анестезіолог анестезіологічного відділення (запис № 14, наказ №3-К від 23.01.2006 року);

- 01.09.2006 року позивач призначена завідуючою анестезіологічного відділення (запис № 15, наказ №58-К від 01.09.2006 року);

- 02.01.2009 року згідно штатного розпису посада змінена на завідуюча відділення анестезіології з ліжками для інтенсивної терапії (запис № 16, наказ №1-К від 02.01.2009 року);

- 24.12.2012 року позивач звільнена із займаної посади за власним бажанням, ст.38 КЗпП України (запис № 18, наказ №13-К від 21.02.2012року);

- 27.02.2012 року позивач прийнята на посаду лікаря анестезіолога з надання цілодобової медичної допомоги анестезіологічного відділення (в тому числі 3 ліжка палати інтенсивної терапії) в КЗ «Криворізький клінічний пологовий будинок №4» Дніпропетровської обласної ради (запис № 19, наказ №18-к від 27.02.2012року);

- 15.02.2018 року позивач звільнена за власним бажанням, ст.38 КЗпП України (запис № 20, наказ №17-К від 15.02.2018 року);

- 16.02.2018 року прийнята лікарем - анестезіологом палати інтенсивної терапії відділення анестезіології та інтенсивної терапії (для жінок) КЗ «Криворізький перинатальний центр зі стаціонаром» Дніпропетровської обласної ради ( запис № 21, наказ №22/к від 15.02.2018).

Робота позивача на вищевказаних посадах з 01.08.1190 року по 29.05.2024 року також підтверджується довідкою КП «Софіївська центральна лікарня» від 29.05.2024 року за № 193.

Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.10.1997 №303 «Про регламентацію діяльності анестезіологічної служби України» було затверджено Рекомендації щодо структури служби анестезіології та інтенсивної терапії в лікувально-профілактичних закладах України та Положення про відділення анестезіології з ліжками та без ліжок для інтенсивної терапії, анестезіологічну групу, відділення інтенсивної терапії лікувально-профілактичних закладів.

Рекомендаціями (п.1) передбачено організацію анестезіологічних груп в лікувально-профілактичних закладах, де за штатними нормативами повинно бути не більше 3-х лікарів-анестезіологів, разом з відповідною кількістю сестер-анестезисток.

Положенням (п.п.1,4) передбачено створення в лікувально-профілактичних закладах різних підрозділів служби анестезіології, в тому числі відділення анестезіології з ліжками та без ліжок для інтенсивної терапії.

Суд вірно врахував, що згідно вищевказаного Наказу МОЗ України відділення реанімації, які існували до його введення, перейменовані у відділення (групи) анестезіології та інтенсивної терапії і відділення інтенсивної терапії відповідно до переліку медичних спеціальностей, зареєстрованих Всесвітньою організацією охорони здоров`я із збереженням функціональних повноважень відділень реанімації.

У роз`ясненні Міністерства охорони здоров`я України надісланому у вигляді листа на адресу Пенсійного фонду України від 08.12.2006 року № 10.01.09/2209 зазначено, що відповідно до наказу МОЗ України від 08.10.1997 року № 303 «Про регламентацію діяльності анестезіологічної служби України» проведено реорганізацію анестезіологічної служби, у складі лікувально-профілактичних закладів охорони здоров`я повинні створюватися відділення анестезіологічного відділення або відділення анестезіології організовуються у лікувально - профілактичних закладах, в яких за штатними нормативами передбачено більше 4 посад лікарів - анестезіологів з відповідною кількістю посад медичних сестер - анестезистів.

Відповідно до листа Міністерства охорони здоров`я України від 24.01.2007 року № 10.03.67/135 щодо віднесення окремих структурних підрозділів закладів охорони здоров`я до відділень реанімації зазначено, що до відділень реанімації, робота в яких відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі, Міністерством охорони здоров`я листом від 08.12.2006 року № 10.01.09/2209 надано роз`яснення Пенсійному фонду України з цього питання, з яким Пенсійний фонд України погодився.

Вірними є висновки суду першої інстанції, що позивач набула право на подвійне зарахування стажу роботи, що був обчислений під час перебування на посадах лікаря анестезіолога з 01.08.1990 року по теперішній час та ГУ ПФУ в Дніпропетровській області під час призначення пенсії не було враховано цього.

Суд обґрунтовано зазначив про необхідність визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо нарахування пенсії за віком ОСОБА_1 без врахування пільгового обчислення у подвійному розмірі стажу роботи з 01.08.1990 року по теперішній час; скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 06.06.2024 року за № 26 про відмову у перерахунку позивачу пенсії; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії за віком із врахуванням пільгового обчислення у подвійному розмірі стажу роботи з 01.08.1990 року по теперішній час.

Доводи апеляційної скарги вказаного не спростовують.

Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 січня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Постанова у повному обсязі складена 03 вересня 2025 року.

Головуючий - суддя А.А. Щербак

суддя О.О. Круговий

суддя А.В. Шлай