Справа № 320/16031/25
Суддя: Дудін С.О.
Дата ухвалення: 2025-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення зустрічної позовної заяви без руху

04 вересня 2025 року м. Київ № 320/16031/25

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дудіна С.О., розглянувши зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Паріматч" до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Паріматч" про накладення арешту на кошти та інші цінності ТОВ "Паріматч", що знаходяться в банку, достатні для стягнення податкового боргу підприємства у сумі 10 674 041,77 грн на користь Держави.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає про наявність у відповідача податкового боргу, який складається з наступних сум:

- єдиного податку з юридичних осіб у загальній сумі 10 669 205,44 грн;

- податку на доходи отримані від букмекерської діяльності та азартних ігор у загальній сумі 4 835,90 грн;

- адміністративних штрафних санкцій у загальній сумі 0,43 грн.

З розрахунку суми податкового боргу з єдиного податку з юридичних осіб у сумі 10 669 205,44 грн, вбачається, що він складається з:

- нарахованої пені у розмірі 6 726 633,97 грн;

- штрафної санкції, визначеної за ППР №01 від 13.06.2024 у розмірі 3 822 781,32 грн;

- податкового зобов`язання з єдиного податку у розмірі 119 790,15 грн за декларацією з єдиного податку з юридичних осіб за лютий 2023 року.

За твердженнями контролюючого органу, такі грошові зобов`язання та пеня пов`язані/ нараховані у зв`язку несвоєчасною сплатою Відповідачем єдиного податку з юридичних осіб за лютий 2023 року.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 18.04.2025 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

05 травня 2025 року ВДЗК (канцелярією) Київського окружного адміністративного суду зареєстровано зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Паріматч" до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, в якому ТОВ "Паріматч" просить суд:

- визнати протиправними дії Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків щодо нарахування пені з єдиного податку в розмірі 6 726 633,97 грн шляхом внесення відповідного запису (даних, операцій) до інтегрованої картки платника з єдиного податку;

- зобов`язати Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків провести коригування в інформаційній системі органів ДПС даних інтегрованої картки ТОВ "Паріматч" шляхом виключення з інтегрованої картки суми нарахованої пені з єдиного податку у сумі 6 726 633,97 грн;

- зобов`язати Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків провести коригування в інформаційній системі органів ДПС даних інтегрованої картки ТОВ "Паріматч" шляхом виключення з інтегрованої картки суми штрафної санкції за податковим повідомленням-рішенням від 13.06.2024 №01;

- зобов`язати Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків провести коригування в інформаційній системі органів ДПС даних інтегрованої картки ТОВ "Паріматч" шляхом виключення з інтегрованої картки суми податкового боргу з єдиного податку за лютий 2023 року в розмірі 119 790,15 грн;

- зобов`язати Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків провести коригування в інформаційній системі органів ДПС даних інтегрованої картки ТОВ "Паріматч" шляхом виключення з інтегрованої картки суми нарахованої пені щодо податку на доходи, отримані від букмекерської діяльності та азартних ігор в розмірі 4 835,90 грн.

Обґрунтовуючи свої вимоги за зустрічним позовом, ТОВ "Паріматч" зазначає, що воно задекларувало за лютий 2023 року до сплати суму єдиного податку у розмірі 47 376 700,86 грн., граничний строк для сплати якої настав 30.03.2023. Однак Відповідач не міг сплатити податкові зобов`язання, оскільки з 14.03.2023 Указом Президента України від 10 березня 2023 року №145/2023 до нього застосовано обмежувальні заходи санкції. Це призвело до блокування активів Відповідача та повне зупинення виконання економічних та фінансових зобов`язань. Відповідач надсилав платіжні доручення на сплату єдиного податку, однак отримував відмови банків на проведення таких операцій.

Відповідач стверджує, що на той час у нього були наявні значні суми переплат з інших податків, внаслідок чого він звернувся до ГУ ДПС у м. Києві із заявами про зарахування надміру сплачених податків з податковими зобов`язаннями, зокрема, із заявою про зарахування надміру сплачених грошових зобов`язань з ПДФО в рахунок сплати всієї суми єдиного податку за лютий 2023 року. Така заява (№ від 20.03.2023) була подана до завершення граничного строку сплати податкових зобов`язань з єдиного податку.

Таким чином, відповідач вважає, що вчинив всі обов`язкові дії, визначені податковим законом (статтею 43 ПКУ) для зарахування переплати в рахунок погашення податкових зобов`язань з єдиного податку. Однак, ГУ ДПС не здійснило залік надміру сплачених податків проти зобов`язань з єдиного податку, що в подальшому призвело до протиправного нарахування пені на суму податкового боргу, якого насправді не мало б існувати, якби ГУ ДПС здійснило залік. З урахуванням поданої Відповідачем Заяви вважає, що у нього відсутній податковий борг з єдиного податку за лютий 2023 року, оскільки облік податкового боргу за Відповідачем з єдиного податку є виключно наслідком не виконання контролюючими органами свого прямого обов`язку з вчинення дій щодо зарахування переплати в погашення податкових зобов`язань.

Також відповідач зазначає, що позивач обліковує як борг штрафну санкцію, визначену за ППР №01 від 13.06.2024 в розмірі 3 822 781,32 грн. Такий штраф визначений Відповідачу у зв`язку все тими ж обставинами несвоєчасним погашенням єдиного податку за лютий 2023 року.

Натомість, відповідач стверджує, що попри відсутність непогашених податкових зобов`язань з єдиного податку за лютий 2023 року та враховуючи управлінське рішення, штраф за таким ППР було сплачено. На підтвердження цього Відповідач надає платіжне доручення №425 від 09.07.2024 на суму 3 822 781,32 грн. У зв`язку з цим вважає, що підстави для обліку як податкового боргу суми грошових зобов`язань за вказаним ППР відсутні.

Що стосується залишку непогашеної суми податку в розмірі 119 790,15 грн, то відповідач зауважує, що це виключно наслідок не відображення здійсненого заліку переплати із зобов`язаннями з єдиного податку, позаяк відповідач шляхом зарахування переплати погасив в повному обсязі та своєчасно податкові зобов`язання з єдиного податку за лютий 2023 року.

Відповідач стверджує, що у нього відсутні своєчасно несплачені суми податкових зобов`язань з єдиного податку, а пеня нарахована неправомірно.

Враховуючи викладене, відповідач просить суд, зокрема, провести коригування в інформаційній системі органів ДПС даних інтегрованої картки шляхом виключення відомостей про податковий борг Відповідача.

Відповідно до частин першої, другої статті 178 Кодексу адміністративного судочинства України зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил пред`явлення позову, повинна відповідати вимогам статей 160, 161, 172 цього Кодексу.

До зустрічної позовної заяви, поданої з порушенням вимог, встановлених частиною першою цієї статті, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що зустрічна позовна заява не відповідає вимогам статей 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України з огляду на таке.

Згідно пунктів 4, 5, 8 частини п`ятої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України у позовній заяві зазначаються:

4) зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів;

5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;

8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Частиною четвертою статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

ТОВ "Паріматч" у зустрічному адміністративному позові стверджує про неможливість здійснення сплати самостійно задекларованих за лютий 2023 року грошових зобов`язань з єдиного податку у розмірі 47 376 700,86 грн у зв`язку із застосуванням відносно нього санкцій, що призвело до блокування активів ТОВ "Паріматч", що мало наслідком звернення його до контролюючого органу із заявою про здійснення зарахування надміру сплачених грошових зобов`язань.

Проте, в порушення вимог частини четвертої статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України до зустрічної позовної заяви не долучено до докази на підтвердження означених обставин.

У зв`язку з цим, ТОВ "Паріматч" у порядку усунення недоліків зустрічної позовної заяви необхідно надати до суду належним чином завірені копії документів, якими підтверджуються викладені у зустрічній позовній заяві обставини, а саме: щодо декларування єдиного податку за лютий 2023 року у розмірі 47 376 700,86 грн та щодо наявності станом на період до граничного строку сплати спірної суми узгодженого грошового зобов`язання з єдиного податку переплати, яку ТОВ "Паріматч" вважає протиправно не зарахованою Центральним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків для погашення податкового боргу.

Відповідно до частин першої та другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно із частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд зазначає, що строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних Касаційного адміністративного суду у постанові від 31.03.2021 у справі №240/12017/19 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 95946021) зазначив, що при вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття «дізнався» та «повинен був дізнатись».

Так, під поняттям «дізнався» необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Суд зазначає, що обумовлений строк звернення до адміністративного суду обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Водночас порушення прав, свобод чи інтересів особи - це фактичний наслідок протиправного рішення, дії чи бездіяльності конкретного органу, особи (або осіб) щодо неї.

Для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. У той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Вказаний висновок сформовано в постанові Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 31.03.2021 у справі № 240/12017/19 та підтримано у постановах Верховного Суду від 30.11.2023 у справі № 560/6104/22, від 29.03.2024 у справі № 460/17904/23 тощо.

У цьому аспекті «день, коли особа дізналася про порушення свого права» - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є, зокрема, умови, за яких вона мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів).

Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Отже, законодавець виходить не тільки з факту безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про такі факти.

Також порівняльний аналіз словоформ «дізналася» і «повинна була дізнатися» дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх прав. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Як було вказано вище, відповідач стверджує, що ним була подана заява № від 20.03.2023 про зарахування надміру сплачених грошових зобов`язань з ПДФО в рахунок сплати всієї суми єдиного податку за лютий 2023 року, однак ГУ ДПС не здійснило залік надміру сплачених податків проти зобов`язань з єдиного податку, що в подальшому призвело до протиправного нарахування пені на суму податкового боргу, якого насправді не мало б існувати, якби ГУ ДПС здійснило залік.

Також відповідач зазначає, що позивач обліковує як борг штрафну санкцію, визначену за ППР №01 від 13.06.2024 в розмірі 3 822 781,32 грн. Такий штраф визначений Відповідачу у зв`язку все тими ж обставинами несвоєчасним погашенням єдиного податку за лютий 2023 року. Натомість, відповідач стверджує, що попри відсутність непогашених податкових зобов`язань з єдиного податку за лютий 2023 року та враховуючи управлінське рішення, штраф за таким ППР було сплачено. На підтвердження цього Відповідач надає платіжне доручення №425 від 09.07.2024 на суму 3 822 781,32 грн. У зв`язку з цим вважає, що підстави для обліку як податкового боргу суми грошових зобов`язань за вказаним ППР відсутні.

Що стосується залишку непогашеної суми податку в розмірі 119 790,15 грн, то відповідач зауважує, що це виключно наслідок не відображення здійсненого заліку переплати із зобов`язаннями з єдиного податку, позаяк відповідач шляхом зарахування переплати погасив в повному обсязі та своєчасно податкові зобов`язання з єдиного податку за лютий 2023 року.

Відповідач стверджує, що у нього відсутні своєчасно несплачені суми податкових зобов`язань з єдиного податку, а пеня нарахована неправомірно.

З наведеного вбачається, що право позивача на звернення до суду з вимогами, викладеними у зустрічній позовній заяві, виникло у нього після подання заяви № від 20.03.2023 про зарахування надміру сплачених грошових зобов`язань з ПДФО в рахунок сплати всієї суми єдиного податку за лютий 2023 року та ухилення контролюючого органу від здійснення дій за такою заявою.

Крім того, матеріали справи містять копію податкової вимоги ГУ ДПС у м. Києві від 13.04.2023 №-2615, якою позивача повідомлено про те, що станом на 12.04.2023 сума його податкового боргу становить 47 335 139,47 грн з наданням детального розрахунку. Означену податкову вимогу відповідач отримав засобами поштового зв`язку 24.04.2023, про що свідчить наявна в матеріалах справи копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

Разом з тим, із зустрічним позовом позивач звернувся лише 02.05.2025, тобто з пропуском шестимісячного строку, встановленого статтею 122 КАС України.

Частинами першою та другою статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Частиною шостою статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Враховуючи вказане, позивачу у порядку усунення недоліків позовної заяви необхідно надати суду заяву про поновлення строку звернення до суду із зустрічною позовною заявою та докази поважності причин його пропуску.

Згідно з частинами першою та другою статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись статтями 161, 169, 171, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

1. Зустрічну позовну заяву залишити без руху.

2. Протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху позивачу необхідно усунути недоліки зустрічної позовної заяви, а саме:

- надати до суду належним чином завірені копії документів, якими підтверджуються викладені у зустрічній позовній заяві обставини, а саме, щодо декларування єдиного податку за лютий 2023 року у розмірі 47 376 700,86 грн та щодо наявності станом на період до граничного строку сплати спірної суми узгодженого грошового зобов`язання з єдиного податку переплати, яку ТОВ "Паріматч" вважає протиправно не зарахованою Центральним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків для погашення податкового боргу;

- надати суду заяву про поновлення строку звернення до суду із зустрічною позовною заявою та докази поважності причин його пропуску

3. Роз`яснити позивачам, що якщо недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, не будуть усунуті у встановлений судом строк, позовна заява буде повернута відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

4. Копію ухвали надіслати (вручити, надати) позивачу, зокрема, шляхом направлення тексту ухвали електронною поштою, факсимільним повідомленням (факсом, телефаксом), телефонограмою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Дудін С.О.