Справа № 139/471/25
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2025-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 139/471/25

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Тучинська Н.В.

Суддя-доповідач - Мацький Є.М.

03 вересня 2025 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мацького Є.М.

суддів: Залімського І. Г. Сушка О.О. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Олексієнко О.В.,

позивача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 14 липня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту транспорту та міської мобільності Вінницької міської ради про скасування постанови в справі про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

1. ОСОБА_1 звернувся до Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області з позовом до Департаменту транспорту та міської мобільності Вінницької міської ради про скасування постанови в справі про накладення адміністративного стягнення.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

2. Рішенням Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 14 липня 2025 року відмовлено в задоволенні позовних вимог.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ДОВОДІВ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

3. Апелянт, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити.

4. В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що до копії постанови, яку було направлено на його адресу, не долучено жодного доказу, який би підтверджував вчинення порушення ПДР; у постанові не згадано про таку кваліфікуючу ознаку правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, як перешкода дорожньому руху або загроза безпеці руху; не встановлено чітко, чи то мала місце зупинка ТЗ, чи його стоянка; оскільки його не було повідомлено про дату, час та місце розгляду адміністративної справи, він був позбавлений можливості надати пояснення по суті справи, зокрема, що він є особою з інвалідністю 2-ої групи і має певні проблеми зі здоров`ям, а проїжджаючи 26 травня 2025 року біля 14 години вулицею Грушевського у м. Вінниця, відчув різкий головний біль, та діючи у стані крайньої необхідності, вимушено зупинив автомобіль, щоб не наражати себе та інших учасників дорожнього руху на небезпеку, та направився до найближчої аптеки. Крім того, позивач вважає, що інспектором з паркування Суходольським Є.Р. при винесенні постанови було використано ряд персональних даних, на що він дозволу не давав, що є грубим порушенням вимог Закону України «Про захист персональних даних».

ІІ. ВИКЛАД ОБСТАВИН, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

5. Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що з постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису) ІВ № 00167345 від 03 червня 2025 року (зворот а.с. 7) слідує, що головний спеціаліст інспектор з паркування відділу паркування департаменту транспорту та міської мобільності Вінницької міської ради Суходольський Є. Р. виніс її відносно ОСОБА_1 за те, що той здійснив зупинку транспортного засобу «MITSUBISHI PAJERO WAGON», державний номерний знак НОМЕР_1 , в місці, ближче 10 м від виїзду з прилеглої території, чим порушив п. 15.9. «и» ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КупАП. За таке порушення на ОСОБА_1 накладено стягнення у виді штрафу в сумі 680 гривень.

ІІІ. ДОВОДИ СТОРІН

6. Правова позиція апелянта викладена в пунктах 3-4 цієї постанови.

7. Відповідач подав до суду відзив в якому заперечує проти задоволення апеляційної скарги і зазначає, що ст. 14-2 КУпАП передбачена можливість фіксації порушень правил зупинки, стоянки та паркування в режимі фотозйомки в момент вчинення правопорушення, а тому такі зображення є належним доказом вчинення власником ТЗ «MITSUBISHI PAJERO WAGON», державний номерний знак НОМЕР_1 , порушення п. 15.9. «и» ПДР; сама постанова містить посилання на офіційний веб-сайт із описом порядку доступу до зображень ТЗ в момент виявленого правопорушення; в розпорядженні інспектора з паркування Суходольського Є.Р. були фотокартки із зображенням ТЗ «MITSUBISHI», д.н.з. НОМЕР_1 , які містять інформацію щодо дати та часу фіксації події, адресу і координати події з прив`язкою до нерухомого об`єкта, замір відстані на місці вчинення правопорушення, вимірювальну техніку світловіддалемір лазерний "Bosh", - а також інформацію щодо технічного засобу, за допомогою якого здійснено фотозйомку, та відповідність цього засобу законодавству щодо його сертифікації; п. 15.10. «а» ПДР забороняє стоянку в місцях, де заборонено зупинку, а п. 15.9. «и» ПДР забороняє зупинку ТЗ ближче 10 м. від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду; ч. 1 ст. 279-1 КУпАП дозволяє інспектору з паркування, у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів встановити власника ТЗ-порушника; ч. 5 ст. 279-1 КУпАП приписує, що постанова про накладення адміністративного стягнення за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

ІV. ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

8. Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

9. Стаття 14 Закону України від 30.06.1993 № 3353-XII «Про дорожній рух» (далі також Закон № 3353-XII) зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

10. Пунктом 1.3 ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

11. Згідно з пунктом 1.10 ПДР зупинка - припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо).

12. Відповідно до пунктів 15.1-15.3 ПДР зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватись у спеціально відведених місцях чи на узбіччі. За відсутності спеціально відведених місць чи узбіччя або коли зупинка чи стоянка там неможливі, вони дозволяються біля правого краю проїзної частини (якомога правіше, щоб не перешкоджати іншим учасникам дорожнього руху). У населених пунктах зупинка і стоянка транспортних засобів дозволяються на лівому боці дороги, що має по одній смузі для руху в кожному напрямку (без трамвайних колій посередині) і не розділена розміткою 1.1, а також на лівому боці дороги з одностороннім рухом.

13. Згідно з пунктом 15.9 «и» ПДР зупинка забороняється ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

14. Пунктом 1.9 ПДР встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

15. Відповідно до частини третьої статті 122 КУпАП порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

V. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

16. Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої апеляційної скарги, Апеляційний Суд виходить з наступного.

17. Відповідно до ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

18. З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст. 245 КУпАП, відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

19. Статтею 251 КУпАП визначено перелік фактичних даних в справі про адміністративне правопорушення, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

20. Виходячи із змісту пункту 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

21. Колегія суддів зазначає, що для притягнення до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 122 КУпАП необхідно встановити у діях особи склад адміністративного правопорушення, зокрема його об`єктивну сторону, в тому числі створення перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, що є обов`язковою умовою для притягнення до відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки в цьому випадку.

22. Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.

23. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

24. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

25. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності.

26. У постанові про накладення адміністративного стягнення серії ІВ № 00167345 від 03 червня 2025 року (зворот а.с. 7) зазначено, що фотозйомка ( відеозапис) проводилась за допомогою програмно-апаратного комплексу «Інспектор», а з фотофіксації події (а.с. 24, зворот а.с. 25) вбачається, що вимір відстані здійснено ручним лазерним світловіддалеміром BOSH GLM 40.

27. Відповідач на ствердження своєї позиції про законність постанови додав до матеріалів справи свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 1211/549, видане 03.12.2024 і чинне до 03.12.2025 щодо світловіддалеміру лазерного ручного GLM 40, фірма-виробник «BOSH», Німеччина. Відповідно до цього свідоцтва цей засіб вимірювальної техніки відповідає вимогам експлуатаційної документації виробника, похибки лазерного вимірювання складають 1,5 мм.

28. Також до матеріалів справи відповідач долучив отримані від фотофіксації порушення ПДР знімки (а.с. 24-25), якими підтверджено зупинку транспортного засобу «MITSUBISHI PAJERO WAGON», державний номерний знак НОМЕР_1 , у місці, де відстань між виїздом з прилеглої території та транспортним засобом, що зупинився, менше 10 м, а саме: 4,87 м. До того ж цими доказами зафіксовано дата і час події, адреса та географічні координати з прив`язкою до нерухомого об`єкта, відповідно до яких визначено місце розташування транспортного засобу.

29. Так, у частині притягнення позивача до відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 122 КУпАП, спірна постанова про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), відповідає вимогам статті 283 КУпАП.

30. При цьому, слід зауважити, що у позивач не заперечує обставин зупинки автомобіля у забороненому місці, однак вказує, що така зупинка автомобіля не чинить перешкоди іншим учасникам дорожнього руху.

31. Водночас, спірна Постанова містить обґрунтування того, що зупинка керованого позивачем ТЗ здійснена в місцях виїзду з прилеглих територій, чим порушено пункт 15.9 «и» ПДР.

32. Так, згідно з вказаним пунктом, забороняється зупинка ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

33. Прилегла територія - це територія, що прилягає до краю проїзної частини та не призначена для наскрізного проїзду, а лише для в`їзду до дворів, на стоянки, автозаправні станції, будівельні майданчики тощо або виїзду з них (пункт 1.10 ПДР).

34. Водночас, колегія суддів зауважує, що статтею 265-4 КУпАП наведений перелік розміщення транспортного засобу, які є такими, що суттєво перешкоджають дорожньому руху або створюють загрозу безпеці руху, серед яких є розміщення транспортного засобу ближче 10 метрів від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

35. Із наданих фотографій беззаперечно убачається, що транспортний засіб розташований безпосередньо в місці виїзду з прилеглої території і таке розміщення транспортного засобу є такими, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху відповідно до вимог підпункту «з» пункту 2 частини третьої статті 265-4 КУпАП.

36. Об`єктивною стороною складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 122 КУпАП, є створення реальної перешкоди дорожньому руху (в тому числі руху пішоходів) і така перешкода, не обов`язково повинна спричинити певні фактичні наслідки для конкретних осіб, а достатньо факту наявності потенційної, але реальної перешкоди, що підтверджено у спірному випадку.

37. Необґрунтованими є доводи скаржника про те, що розташування його автомобіля не здійснювало перешкод для руху пішоходів та не перешкоджало руху транспортних засобів, оскільки норми статті 265-4 КУпАП імперативно визначають вичерпний перелік випадків розміщення транспортного засобу, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, до яких відноситься, зокрема, розміщення транспортного засобу ближче 10 метрів від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

38. Виходячи з наведеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що відповідачем надано суду належні та допустимі докази на підтвердження порушення позивачем саме пункту 15.9 «и» ПДР та вчинення у зв`язку з цим адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною третьою статті 122 КУпАП.

39. В той час, позивачем в обґрунтування своїх доводів не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

40. Твердження позивача про те, що він вчинив екстрену зупинку ТЗ через різке і раптове погіршення здоров`я, не доведено перед судом будь-якими належними та достатніми доказами. А факт наявності у позивача групи інвалідності в категорії «Захворювання опорно-рухового апарату», про що свідчать подані ним з позовом документи (а.с. 5-6), не звільняє його від обов`язку дотримуватися правил дорожнього руху та не узгоджується із поняттям стану крайньої необхідності, визначеної у ст. 18 КУпАП.

41. Крім того, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами відповідача, що оскільки на ТЗ «MITSUBISHI PAJERO WAGON», державний номерний знак НОМЕР_1 , був відсутній розпізнавальний знак «Водій з інвалідністю», в інспектора з паркування Суходольського Є.Р. не було сумнівів щодо крайньої необхідності в зупинці (стоянці) ТЗ. Також до позову ОСОБА_1 не додав доказів різкого погіршення стану здоров`я, матеріали справи не містять жодних лікарських висновків чи довідок про стан здоров`я позивача, які б свідчили, що позивач після вчинення правопорушення звертався по лікарську допомогу.

42. Підсумовуючи вказане, надаючи правову оцінку аргументам сторін, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що приймаючи оскаржувану постанову відповідачем належними та допустимими доказами підтверджено порушення частини 3 статті 122 КУпАП, така винесена відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для винесення такої, а тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог.

VІ. ВИСНОВКИ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ.

43. Згідно зі ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

44. Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

45. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

46. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

47. Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає.

48. Переглянувши судове рішення в межах апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, Апеляційний Суд дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які б були б підставою для скасування судового рішення, а тому апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 14 липня 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Мацький Є.М.

Судді Залімський І. Г. Сушко О.О.