Справа № 420/18998/25
Суддя: Радчук А.А.
Дата ухвалення: 2025-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Радчука А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 , у якій позивач просить суд:

визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану у розмірі 100 000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва), у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії, пов`язаного із захистом Батьківщини за період з 12.09.2024 по 11.10.2024;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану у розмірі 100 000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва), у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії, пов`язаного із захистом Батьківщини за період з 12.09.2024 по 11.10.2024.

Адміністративний позов поданий за допомогою підсистеми Електронний суд.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 та брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. 25.08.2024 року позивач отримав поранення, у зв`язку із чим перебував на стаціонарному лікуванні у період з 28.08.2024 року по 11.09.2024 року, що підтверджується виписним епікризом із медичної картки стаціонарного хворого №6570. Згідно цього ж виписного епікризу поранення позивача пов`язане із проходженням військової служби, у зв`язку із чим останній потребував відпустки для лікування після поранення (поранення, контузії, каліцтва) на 30 календарних днів. Зазначене порання позивач отримав під час бойових дій із здійснення заходів з національної безпеки і оборони Батьківщини та територіальної цілісності, відсічі і стримування збройної агресії з боку збройних сил російської федерації в Луганській області, що підтверджується довідкою про обставини травми № 6103 від 23.11.2024 року. Згідно довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), позивач 25.08.2024 року отримав поранення у вигляді МВТ, ВОСП, вогнепального внутрішньосуглобового крайового перелому лівої п`яткової кістки, з тимчасовим порушенням функції. Ступінь тяжкості тяжкий. У період з 12.09.2024 року по 07.11.2024 року позивач перебував у відпустці для лікування після поранення. Відповідно до довідки військово-лікарської комісії №1005 від 11.09.2024 року поранення позивача пов`язане з проходженням військової служби, довідка про обставини отримання поранення не надана, згідно наказу МОЗ №370 від 04.07.2007 року травма є легкою, потребує відпустки для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) на 30 календарних днів. Згідно довідки військово-лікарської комісії №7930 від 23.11.2024 року поранення позивача пов`язане із захистом Батьківщини, висновок зроблено на підставі довідки про травму № 6103 від 23.11.2024 року, згідно наказу МОЗ №370 від 04.07.2007 року травма кваліфікується як тяжка, та визначено ступінь придатності позивача до проходження військової служби як придатний до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони.

У подальшому, на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 17.01.2025 року № 17, позивача виключено із списків особового складу військової частини НОМЕР_2 з 17.01.2025 року.

23.05.2025 року та 29.05.2025 року відповідачем виплачено позивачу додаткову винагороду в розмірі 100000 гривень за період перебування у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення, у період з 09.10.2024 року по 07.11.2024 року.

Разом з тим, відповідач відмовив у виплаті додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень за період перебування у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення, з 12.09.2024 року по 11.10.2024 року, мотивуючи тим, що згідно довідки ВЛК №1005 від 11.09.2024 року поранення, отримане позивачем, віднесено до категорії легких.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у невиплаті додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень за період перебування позивача у відпустці для лікування з 12.09.2024 року по 11.10.2024 року, позивач звернувся до суду з даним позовом.

У своїх доводах позивач посилається на те, що поранення позивача пов`язане із захистом Батьківщини, згідно висновку військово-лікарської комісії №7930 від 23.11.2024 року є тяжким, та, згідно висновків військово-лікарської комісії позивач потребував відпустки для лікування у зв`язку з пораненням (травмою, контузією, каліцтвом). З огляду на вказане, не включення відповідачем позивача до наказу про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України у розмірі, збільшеному до 100000 гривень. у зв`язку з пораненням (травмою, контузією, каліцтвом), є протиправним.

При цьому, позивач наголошує, що довідка військово-лікарської комісії №7930 від 23.11.2024 року є кінцевим медичним документом, прийнятим за наслідками лікування та відновлення позивача, оскільки саме нею визначається ступінь придатності позивача до служби у Збройних Силах України, у зв`язку чим саме даний документ, та відомості, які в ньому містяться, мають братися за основу при прийнятті рішення щодо виплати винагороди, передбаченої постановою КМУ від 28.02.2022 № 168.

Ухвалою суду від 18.06.2025 року поновлено позивачу пропущений з поважних причин строк звернення до суду із цим позовом; прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі в порядку ч. 5 ст. 262 КАС України у письмовому провадженні.

26.06.2025 року відповідачем поданий відзив на позовну заяву.

Відповідно до відзиву, відповідач проти задоволення позову заперечує, з позовними вимогами не погоджується, з огляду на наступне.

У відзиві зазначено, що обов`язковою умовою виплати військовослужбовцю додаткової грошової винагороди під час перебування у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми, каліцтва) є визнання такого поранення (контузії, травми, каліцтва) тяжким. У той же час довідкою ВЛК від 11.09.2024 №1005, якою позивачу надано відпустку за спірний період, поранення, отримане позивачем, визнано легким. Таким чином підстави для нарахування додаткової грошової винагороди за період перебування позивача у відпустці для лікування з 12.09.2024 по 11.10.2025 відсутні.

Додатково у відзиві відповідач зазначив, що пунктами 3.2, 3.3 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 №402, передбачено порядок оскарження висновків військово-лікарської комісії як до ВЛК вищого рівня, так і в судовому порядку. В разі незгоди з висновками, викладеними у довідці від 11.09.2024 №1005, позивач мав можливість оскаржити зазначену довідку у встановленому порядку. Відсутність таких дій позивача вказує на його згоду із висновками, викладеними у довідці ВЛК.

З наведених підстав відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Інші заяви по суті справи до суду не надходили.

З огляду на заявлені позивачем вимоги, справу розглянуто у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, судом встановлено наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 ; має статус учасника бойових дій, про що 11.02.2022 року видане посвідчення серії НОМЕР_4 .

Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 17.01.2025 року № 17, солдата ОСОБА_2 , гранатометника 3 механізованого відділення 2 механізованого взводу 7 механізованої роти НОМЕР_5 механізованого батальйону, з 17 січня 2025 року виключено зі списків особового складу частини та знято з усіх видів забезпечення. Вибув для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_6 .

Згідно Довідки військово-лікарської комісії від 11.09.2024 року №1005, 11.09.2024 року проведено медичний огляд ВЛК військової частини НОМЕР_7 солдата ОСОБА_1 . Діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва) Стан після повторної хірургічної обробки вогнепальної рани лівої гомілки від 30.08.24. з приводу вогнепального осколкового сліпого поранення нижньої третини лівої гомілки проникаюче в лівий гомілково-ступневий суглоб, з крайовим внутрішньосуглобовим переломом лівої п`яткової кістки, з наявністю сторонніх тіл від 25.08.24. Стан після вибухової травми, акубаротравми без розриву барабанних перетинок від 25.08.24. у вигляді шуму в обох вухах. Довідка про обставини поранення не надана. Поранення, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби. Згідно наказу МОЗ України № 370 від 04.07.2007 року травма легка. На підставі статті 81 графи ІІ Розкладу хвороб ПОТРЕБУЄ ВІДПУСТКИ ДЛЯ ЛІКУВАННЯ ПІСЛЯ ПОРАНЕННЯ (КОНТУЗІЇ, ТРАВМИ АБО КАЛІЦТВА) НА 30 (ТРИДЦЯТЬ) КАЛЕНДАРНИХ ДНІВ.

Згідно Довідки від 23.11.2024 року №6103 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), 25.08.2024 року солдат ОСОБА_1 одержав: МВТ. ВОСП лівої стопи. Вогнепальний внутрішньосуглобовий крайовий перелом лівої п`яткової кістки. З тимчасовим порушенням функції. Ступінь тяжкості - тяжкий. За обставин: під час бойових дій із забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони Батьківщини та територіальної цілісності, відсічі і стримування збройної агресії з боку збройних сил російської федерації в Луганській області. В стані алкогольного, наркотичного і токсичного сп`яніння не перебував. Травма не пов`язана з вчиненням кримінального та адміністративного правопорушення або навмисним спричиненням собі тілесного ушкодження. Поранений перебував у засобах індивідуального захисту (бронежилет та кевларовий шолом). Підстава: наказ командира (начальника) військової частини НОМЕР_2 від « 20» вересня 2024 року № 3897.

Згідно Довідки військово-лікарської комісії від 23.11.2024 року №7930, 23.11.2024 року проведено медичний огляд ВЛК військової частини НОМЕР_7 солдата ОСОБА_1 . Діагноз та постанова військово-лікарської комісії про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва): Наслідки міно-вибухової травми (28.08.2024) вогнепальне уламкове сліпе поранення м`яких тканин нижньої третини лівої гомілки, проникаючого в лівий гомілково-ступневий суглоб з крайовим внутрішньосуглобовий переломом лівої п`яткової кістки та наявністю сторонніх тіл, ліковано оперативно: (30.08.2024) повторна хірургічна обробка вогнепальної рани лівої гомілки, у вигляді консолідованого перелому заднього крою п`яткової кістки лівої стопи, з наявністю дрібних металевих уламків в м`яких тканинах незначним больовим синдромом, при фізичному навантажені та незначним порушенням функції. Наслідки вибухової травми (28.08.2024), у вигляді суб`єктивного вушного шуму, посттравматична мотосенсорна невропатія лівого малогомілкового нерву, сенсорна невропатія лівого ліктьового нерву, сенсорна невропатія лівого ліктьового нерву з розладами чутливості, легким парезом лівої стопи, з незначним порушенням функції лівої ям функції лівої нижньої кінцівки. Травма, ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини. Довідка про обставини видана командиром військової частини НОМЕР_2 . Згідно наказу МОЗ України від 04.07.2007 № 370 травма кваліфікуються як тяжкі.

В інтересах позивача його представником було направлено до військової частини НОМЕР_2 адвокатський запит щодо виплати додаткової грошової винагороди колишньому військовослужбовцю військової частини НОМЕР_2 солдату ОСОБА_1 .

Листом командира військової частини НОМЕР_2 від 11.05.2025 року у відповідь на адвокатський запит повідомлено, що командиром військової частини НОМЕР_2 надано посадовим особам військової частини НОМЕР_2 вказівку про виплату додаткової грошової винагороди солдату ОСОБА_3 за період його перебування у відпустці для лікування після поранення у період з 09.10.2024 по 07.11.2024.

Щодо періоду перебування у відпустці для лікування з 12.09.2024 по 11.10.2024 в листі зазначено, що відповідно до довідки ВЛК від 11.09.2024 №1005 поранення, отримане солдатом ОСОБА_4 класифікується як легке, а відтак в нього відсутнє право на отримання додаткової грошової винагороди за період перебування у відпустці для лікування з 12.09.2024 по 11.10.2024.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень за період перебування у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення, у період з 12.09.2024 року по 11.10.2024 року, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Позивач зазначає, що довідка військово-лікарської комісії №7930 від 23.11.2024 року кваліфікує отриману ним травму, як тяжку. Тому вважає, що оскільки довідка №7930 від 23.11.2024 року є кінцевим медичним документом, прийнятим за наслідками лікування та відновлення позивача, оскільки саме нею визначається ступінь придатності до служби у Збройних Силах України, то саме вона має бути взята до уваги за основу при прийнятті рішення щодо виплати винагороди, передбаченої постановою КМУ від 28.02.2022 № 168.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII, який також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

За визначенням ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 3 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України "Про оборону України", "Про Збройні Сили України", "Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію", інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Стаття 40 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначає, що гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України "Про Збройні Сили України", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей" та іншими законами.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 20.12.1991 року №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII) соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч.2 ст.1-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно з положенням ч.4 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за N 745/32197 (далі - Порядок №260).

Згідно з пунктом 2 вказаного Порядку №260, грошове забезпечення військовослужбовця включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги.

Пунктом 3 Порядку №260 встановлено, що підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

У подальшому (і станом на час спірних правовідносин) відповідними Указами Президента України воєнний стан в Україні продовжувався.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 Про введення воєнного стану в Україні та № 69 Про загальну мобілізацію Кабінетом Міністрів України прийнята постанова від 28 лютого 2022 р. № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі Постанова №168).

Пунктом 1 Постанови №168 (у редакції від 20.06.2024 року, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) установлено, що на період воєнного стану особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, розмір такої додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Згідно з п. 1-2 Постанови №168, виплата додаткової винагороди та одноразової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення.

Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які:

у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії;

захоплені в полон (крім тих, які добровільно здалися в полон) або є заручниками, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні (у разі, коли зазначені події сталися як до введення воєнного стану, так і після його введення);

загинули (померли) внаслідок отриманого після введення воєнного стану поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини (виплата здійснюється за весь місяць, у якому особа загинула (померла).

Наказом Міністерства оборони України від 25 січня 2023 року № 44 затверджені Зміни до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260.

Зокрема доповнено Порядок №260 новим розділом XXXIV «Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану», який застосовується з 01 лютого 2023 року.

Так, відповідно до п. 11 розд. XXXIV Порядку №260, у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень також включаються військовослужбовці, які:

загинули (померли) внаслідок отриманого після введення воєнного стану поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини,- виплата здійснюється за весь місяць, у якому особа загинула (померла), у тому числі за місяць початку військової служби;

захоплені в полон (крім тих, які добровільно здалися в полон) або є заручниками, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні (у разі коли зазначені події сталися як до введення воєнного стану, так і після його введення),- за час перебування в полоні (заручниках) та до дня звільнення включно або за час перебування в інтернуванні та до дня повернення до України або за час безвісної відсутності;

у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), отриманим після введення воєнного стану та пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку з отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії,- за весь час (періоди) перебування на такому лікуванні або у відпустці.

Пунктом 12 розд. XXXIV Порядку №260 визначено, що підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.

Згідно з п. 13 розд. XXXIV Порядку №260, військово-лікарськими (лікарсько-експертними) комісіями закладів охорони здоров`я (установ) під час надання рекомендацій про потребу у відпустці за станом здоров`я військовослужбовцям, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) під час захисту Батьківщини, після закінчення стаціонарного лікування у військовому (цивільному) лікарняному закладі охорони здоров`я (у тому числі закордонному) одночасно надаються медичні висновки про ступінь важкості поранення для прийняття рішення командирами військових частин цих військовослужбовців щодо надання їм відпустки для лікування після тяжкого поранення та виплати винагороди у розмірі 100000 гривень за час цієї відпустки.

Предметом спору є наявність підстав для виплати позивачу додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень за період перебування у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у період з 12.09.2024 року по 11.10.2024 року.

Листом командира військової частини НОМЕР_2 від 11.05.2025 року відмовлено позивачу у виплаті додаткової грошової винагороди за період перебування у відпустці для лікування з 12.09.2024 по 11.10.2024 з тих підстав, що відповідно до довідки ВЛК від 11.09.2024 №1005 отримане поранення класифіковано як легке.

Позивач посилається на довідку військово-лікарської комісії №7930 від 23.11.2024 року, яка кваліфікує отриману ним травму, як тяжку.

Вирішуючи цей спір, суд констатує, що матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем 25.08.2024 року поранення та травми, що пов`язана із захистом Батьківщини.

У матеріалах справи наявний Виписний епікриз із медичної картки стаціонарного хворого, відповідно до якого у період з 28.08.2024 по 11.09.2024 рр. позивач перебував на стаціонарному лікуванні. На підставі статті 81 графи ІІ Розкладу хвороб потребує відпустки для лікування після поранення (контузії, травми, каліцтва) на 30 (тридцять) календарних днів. Поранення «ТАК», пов`язане із проходженням військової служби.

Згідно Довідки військово-лікарської комісії від 11.09.2024 року №1005, 11.09.2024 року проведено медичний огляд ВЛК військової частини НОМЕР_7 солдата ОСОБА_1 . Діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва) Стан після повторної хірургічної обробки вогнепальної рани лівої гомілки від 30.08.24. з приводу вогнепального осколкового сліпого поранення нижньої третини лівої гомілки проникаюче в лівий гомілково-ступневий суглоб, з крайовим внутрішньосуглобовим переломом лівої п`яткової кістки, з наявністю сторонніх тіл від 25.08.24. Стан після вибухової травми, акубаротравми без розриву барабанних перетинок від 25.08.24. у вигляді шуму в обох вухах. Довідка про обставини поранення не надана. Поранення, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби. Згідно наказу МОЗ України № 370 від 04.07.2007 року травма легка. На підставі статті 81 графи ІІ Розкладу хвороб потребує відпустки для лікування після поранення (контузії, травми, каліцтва) на 30 (тридцять) календарних днів.

У період з 12.09.2024 року по 07.11.2024 року позивач перебував у відпустці для лікування після поранення.

Згідно Довідки від 23.11.2024 року №6103 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), 25.08.2024 року солдат ОСОБА_1 одержав: МВТ. ВОСП лівої стопи. Вогнепальний внутрішньосуглобовий крайовий перелом лівої п`яткової кістки. З тимчасовим порушенням функції. Ступінь тяжкості - тяжкий. За обставин: під час бойових дій із забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони Батьківщини та територіальної цілісності, відсічі і стримування збройної агресії з боку збройних сил російської федерації в Луганській області. В стані алкогольного, наркотичного і токсичного сп`яніння не перебував. Травма не пов`язана з вчиненням кримінального та адміністративного правопорушення або навмисним спричиненням собі тілесного ушкодження. Поранений перебував у засобах індивідуального захисту (бронежилет та кевларовий шолом). Підстава: наказ командира (начальника) військової частини НОМЕР_2 від « 20» вересня 2024 року № 3897.

За період перебування позивача у відпустці для лікування після поранення з 09.10.2024 по 07.11.2024 позивачу призначено та виплачено додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168.

Період з 12.09.2024 року по 11.10.2024 року є спірним.

У матеріалах справи наявні дві довідки ВЛК щодо огляду та оцінки травми позивача.

За довідкою ВЛК від 11.09.2024 року №1005 травма легка.

За довідкою ВЛК від 23.11.2024 року №7930 травма кваліфікується як тяжка.

Суд зазначає, що довідка від 11.09.2024 року №1005 складена за відсутності довідки про обставини травми. Натомість довідка від 23.11.2024 року №7930 складена з урахуванням Довідки від 23.11.2024 року №6103 про обставини травми, виданої командиром військової частини НОМЕР_2 .

Враховуючи, що відповідно до п. 12 розд. XXXIV Порядку №260 підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини, та з урахуванням якої військово-лікарськими комісіями надаються медичні висновки про ступінь важкості поранення, суд вважає, що довідка ВЛК від 23.11.2024 року №7930 підтверджує, що отримана позивачем травма є тяжкою.

При цьому, суд приймає до уваги те, що травма позивача не могла бути спочатку легкою, а потім стати тяжкою.

За таких обставин та відповідно до пунктів 12-13 розд. XXXIV Порядку №260, за наявності Довідки від 23.11.2024 року №6103 про обставини травми та Довідки ВЛК від 23.11.2024 року №7930, якою травма кваліфікується як тяжка, позивач має право на отримання додаткової винагороди в розмірі до 100 000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, за період з 12.09.2024 року по 08.10.2024 року.

У зв`язку з тим, що позивачу виплачено додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, за період з 09.10.2024 по 07.11.2024 рр., суд задовольняє позовні вимоги за період з 12.09.2024 по 08.10.2024 рр. (а не з 12.09.2024 року по 11.10.2024 року, як зазначено у прохальній частині позову).

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За приписами ч.ч. 1-2 ст. 76 КАС України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи наведене, з урахуванням встановлених в ході судового розгляду обставин справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану у розмірі до 100 000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва), у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 12.09.2024 по 08.10.2024.

Вирішуючи даний спір, суд також враховує, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним і таким, що виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, і у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення суду.

Аналіз норм ст. 245 КАС України, у їх взаємозв`язку зі статтями 2, 5 КАС України, свідчить про те, що суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача. Якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Виходячи з встановлених фактичних обставин справи, приймаючи до уваги повноваження суду при вирішенні справи, передбачені ст. 245 КАС України, суд вважає, що належним способом захисту порушених прав позивача у спірних правовідносинах буде зобов`язання військової частини НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, у розмірі до 100 000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва), у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 12.09.2024 по 08.10.2024, з урахуванням раніше виплачених сум.

Інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин, судом не встановлено.

Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

В пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі Бендерський проти України від 15 листопада 2007 року, заява № 22750/02, зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно зі ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що адміністративний позов слід задовольнити частково.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішувалось.

Керуючись ст.ст. 2, 5-9, 72-77, 90, 139, 242-246, 255, 262, 291, 295, 297 КАС України,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану у розмірі до 100 000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва), у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 12.09.2024 по 08.10.2024.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, у розмірі до 100 000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва), у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 12.09.2024 по 08.10.2024, з урахуванням раніше виплачених сум.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржено в порядку і строки, встановлені ст.ст. 293, 295 КАС України.

Суддя А.А. Радчук