Справа № 380/14047/24
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2025-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2025 рокуЛьвівСправа № 380/14047/24 пров. № А/857/17708/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

судді-доповідача Іщук Л. П.,

суддів Глушка І.В., Пліша М.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2025 року (головуючий суддя Костецький Н.В., м. Львів) у справі № 380/14047/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Комісії з питань встановлення факту позбавлення особи особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України при Міністерстві з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України про визнання дій та бездіяльності протиправними,

в с т а н о в и в :

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 04.12.2024 у справі №380/14047/24 позов ОСОБА_1 задоволено повністю. Визнано протиправним і скасовано рішення Комісії з питань встановлення факту позбавлення особи особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України при Міністерстві з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України, оформлене Протоколом від 26 січня 2024 року №1ДСК, про (в частині) непідтвердження факту позбавлення особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України щодо ОСОБА_1 . Зобов`язано Комісію з питань встановлення факту позбавлення особи особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України при Міністерстві з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України повторно розглянути заяви громадянина України ОСОБА_1 від 24.10.2024 про встановлення факту позбавлення особи особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України в період часу з 23.09.2015 по 24.10.2015 та з 24.12.2017 по 23.01.2018, з урахуванням висновків суду та з дотриманням принципів адміністративної процедури.

Виконавчий лист у даній справі не видавався, виконавче провадження не відкривалось.

17.03.2025 ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із заявою в порядку ст.52 КАС України, у якій просив замінити відповідача (боржника) у справі № 380/14047/24 Комісію з питань встановлення факту позбавлення особи особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України при Міністерстві з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України, на Комісію з питань встановлення факту позбавлення особи особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України при Міністерстві розвитку громад та територій України; виправити описку, допущену в резолютивній частині рішення Львівського окружного адміністративного суду від 04.12.2024 у справі № 380/14047/24, а саме, вказати датою заяв, які мають бути розглянуті відповідачем, 24.10.2023.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 09.04.2025 заяву ОСОБА_1 про заміну сторони по справі та виправлення описки в рішенні суду задоволено частково. Виправлено описку, допущену в рішенні Львівського окружного адміністративного суду від 04.12.2024 у справі №380/14047/24, зазначивши у пункті 3 резолютивної частини рішення дату заяви позивача про встановлення факту позбавлення особи особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України 24.10.2023 замість помилково зазначеної дати « 24.10.2024». В задоволенні вимоги про заміну сторони відмовлено.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що Львівським окружним адміністративним судом в адміністративній справі №380/14047/24 ухвалено рішення 14.12.2024, провадження у вказаній справі у суді завершено, що унеможливлює здійснення судом заміни сторони у справі.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції в частині відмови, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні вимог заяви про заміну сторони скасувати та задовольнити його заяву про заміну сторони у даній справі.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що відповідно до норм ст. 3 Закону України від 26.01.2022 № 2010-ІХ Про соціальний і правовий захист осіб, стосовно яких встановлено факт позбавлення особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України, та членів їхніх сімей прийняття рішень з питань встановлення факту позбавлення особи особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України здійснюється Комісією з питань встановлення факту позбавлення особи особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України. Комісія утворюється при центральному органі виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику з питань тимчасово окупованих територій України. Вказує, що на момент звернення до відповідача із заявами (момент виникнення спірних правовідносин), на момент ухвалення рішення за його заявами, а також на момент ухвалення рішення судом про задоволення його позову, Комісія була утворена при Мінреінтеграції, а її персональний склад було затверджено наказом цього міністерства, адже саме Мінреінтеграції (після перейменування - Міннац`єдності) виконувало функції центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику з питань тимчасово окупованих територій України. Водночас, відповідно до норм постанов Кабінету Міністрів України від 31.12.2024 №1545, від 14.01.2025 №35, від 24.01.2025 № 113, наказу Мінрозвитку від 07.02.2025 № 182 наразі Комісія з питань встановлення факту позбавлення особи особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України функціонує не при Мінреінтеграції (Міннац`єдності), а при Мінрозвитку. Вважає, що заміна сторони у відносинах, щодо яких виник спір (процесуальне правонаступництво), можлива на будь-якій стадії адміністративного процесу, як на стадії розгляду справи так і на стадії виконання судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема, і до видання виконавчого листа.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, просить ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Апеляційний розгляд справи здійснено згідно ч.2 ст.312 КАС України в порядку письмового провадження за правилами ст.311 КАС України за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

Відповідно до ст. 52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

При цьому, процесуальним правонаступництвом є заміна у справі сторони чи третьої особи у разі переходу повноважень (для суб`єкта владних повноважень), прав і обов`язків від однієї особи до іншої (правонаступника) у відносинах, щодо яких виник спір.

Публічне правонаступництво органів державної влади є окремим, особливим видом правонаступництва, під таким терміном розуміється перехід в установлених законом випадках прав та обов`язків одного суб`єкта права іншому. При цьому обов`язок щодо відновлення порушених прав особи покладається на орган, компетентний відновити такі права. Такий підхід про перехід до правонаступника обов`язку відновити порушене право відповідає принципу верховенства права, оскільки метою правосуддя є ефективне поновлення порушених прав, свобод і законних інтересів.

У спорах, які виникають з публічних правовідносин, де оскаржуються рішення (дії, бездіяльність) державного органу, пов`язані зі здійсненням функції від імені держави, стороною є сама держава в особі того чи іншого уповноваженого органу. Функції держави, які реалізовувалися ліквідованим органом, не можуть бути припинені та підлягають передачі іншим державним органам, за винятком того випадку, коли держава відмовляється від таких функцій взагалі.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у постановах від 13.03.2019 року (справа № 524/4478/17), від 20.02.2019 року (справа № 826/16659/15).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» під виконавчим провадженням як завершальною стадією судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) розуміється сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно зі ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Положення частини п`ятої статті 15 цього Закону передбачають, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.

Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив. У разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, ім`я чи по батькові (для фізичної особи), виконавець, за наявності підтверджуючих документів, змінює своєю постановою назву сторони виконавчого провадження.

У контексті наведених положень Закону України «Про виконавче провадження» слід зазначити, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження представляє собою процес, який починається з моменту набрання судовим рішенням законної сили і завершується настанням відповідних обставин, передбачених статтею 39 цього Закону.

При цьому виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад верховенства права, за якого кожен з учасників має можливість реалізувати обсяг вимог наданих йому судовим рішенням.

До того ж цей Закон не пов`язує початок реалізації цих прав з ухваленням державним виконавцем рішення про початок примусового виконання рішення на підставі виконавчого документа, а навпаки, прямо передбачає можливість виправлення невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, судом за заявою стягувача (абзац другий частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження»).

Отже, заміна сторони у відносинах, щодо яких виник спір (процесуальне правонаступництво), можлива на будь-якій стадії адміністративного процесу, як на стадії розгляду справи так і на стадії виконання судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема, і до видання виконавчого листа, і відбувається виключно за відповідним рішенням суду, а не державного виконавця (що стосується заміни сторони виконавчого провадження), незалежно від того виданий судом виконавчий лист на момент звернення із заявою про правонаступництво та чи пред`явлений він (виконавчий лист) до примусового виконання.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 15 березня 2023 року № 2-а/2508/7209/2011, від 16 березня 2020 року у справі № 673/544/19 та від 05 серпня 2020 року у справі № 673/393/19

Таким чином, висновки суду першої інстанції про неможливість здійснення судом заміни сторони у даній справі через завершеність судового провадження та винесення судового рішення апеляційний суд вважає помилковими з огляду на вищенаведене.

Крім того, як встановлено з матеріалів справи, рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 04.12.2024 у справі №380/14047/24 зобов`язано Комісію з питань встановлення факту позбавлення особи особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України при Міністерстві з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України повторно розглянути заяви громадянина України ОСОБА_1 від 24.10.2024 про встановлення факту позбавлення особи особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України в період часу з 23.09.2015 по 24.10.2015 та з 24.12.2017 по 23.01.2018, з урахуванням висновків суду та з дотриманням принципів адміністративної процедури.

Виконавчий лист у даній справі не видавався, а виконавче провадження не відкривалось.

Згідно ч. 1 ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Відповідно до ч. 1 ст. 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із заявою в порядку ст.52 КАС України, у якій просив замінити відповідача (боржника) у справі № 380/14047/24 Комісію з питань встановлення факту позбавлення особи особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України при Міністерстві з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України, на Комісію з питань встановлення факту позбавлення особи особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України при Міністерстві розвитку громад та територій України, оскільки, на думку позивача, відповідно до норм постанов Кабінету Міністрів України від 31.12.2024 №1545, від 14.01.2025 №35, від 24.01.2025 № 113, наказу Мінрозвитку від 07.02.2025 № 182 наразі Комісія з питань встановлення факту позбавлення особи особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України функціонує не при Мінреінтеграції (Міннац`єдності), а при Мінрозвитку.

Судом першої інстанції питання наявності підстав для заміни сторони у справі її правонаступником не вирішувалось.

У разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником, а згідно ст. 379 КАС України така заміна здійснюється судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали порушив норми процесуального права, що має наслідком часткове задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваної ухвали і направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 311, 312, 320, 321, 322, 325, 328, 370, 372, 379 КАС України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2025 року у справі № 380/14047/24 скасувати та передати справу на розгляд суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Л. П. Іщук
судді І. В. Глушко
М. А. Пліш