Справа № 320/34144/24
Суддя: Дудін С.О.
Дата ухвалення: 2025-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про витребування доказів

03 вересня 2025 року 320/34144/24

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дудіна С.О. розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Хмельницькій області до Міністерства юстиції України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Державної установи «Шепетівська виправна колонія (№98)» про стягнення податкового боргу,

у с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Головне управління ДПС у Хмельницькій області (далі по тексту також позивач, ГУ ДПС у Хмельницькій області) з позовом до Міністерства юстиції України (далі по тексту також відповідач, Мін`юст), в якому просить суд звернути стягнення податкового боргу Державної установи «Шепетівська виправна колонія (№98)» в сумі 6 159 025,75 грн на орган управління (засновника) Мін`юст.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач повідомив, що станом на момент звернення до суду з цим позовом за Державною установою «Шепетівська виправна колонія (№98)», органом управління якої є відповідач, рахується податковий борг у сумі 6 159 025,75 грн.

Позивач зазначив про наявність судового рішення у справі 560/3620/20 про стягнення з ДУ ШВК УДПТС України в Хмельницькій області (№98) податкового боргу у сумі 7 467 380,35 грн. Проте, на підставі означеного судового рішення було стягнуто лише 281,7 тис. грн, що складає 4,38% від загальної суми податкового боргу.

Позивач пояснив, що враховуючи особливості стягнення податкового боргу з установ виконання покарань, рішення про опис майна у податкову заставу не складалося, з позовними вимогами про отримання дозволу на погашення суми податкового боргу за рахунок майна ГУ ДПС у Хмельницькій області не зверталось.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 07.03.2024 у справі №560/849/24 зобов`язано ДУ ШВК УДПТС України в Хмельницькій області (№98) укласти договір щодо переведення права вимоги дебіторської заборгованості на ГУ ДПС у Хмельницькій області. Проте, листом від 26.03.2024 ДУ ШВК УДПТС України в Хмельницькій області (№98) повідомлено позивача про відсутність дебіторської заборгованості станом на 26.03.2024, що свідчить про неможливість звернути стягнення на дебіторську заборгованість третьої особи.

Позивач наголосив на тому, що весь комплекс заходів, який ним вживався, не призвів до погашення податкового боргу ДУ ШВК УДПТС України в Хмельницькій області (№98) в сумі 6 554 404,59 грн, що має наслідком наявність підстав для застосування положень статті 96 Податкового кодексу України шляхом звернення до відповідача з поданням про прийняття одного з рішень, визначених пунктом 96.2 означеної статті ПК України. Позивач зауважив, що на означене подання отримав відповідь, в якій відповідач вказав, що заборгованість буде погашена установою за рахунок коштів спецфонду установи, що, на переконання позивача, свідчить про самоусунення Мін`юсту від прийняття одного з рішень, визначених пунктом 96.2 статті 96 ПК України. В свою чергу, відсутність позитивного результату слугувала підставою для звернення позивача до суду з цим позовом.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 25.10.2024 відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Державну установу «Шепетівська виправна колонія (№98)» (далі по тексту також третя особа, ДУ» ШВК (№98)»).

Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, зазначив, що податковим законодавством встановлено особливий порядок погашення заборгованості платників податків, у тому числі державних підприємств (установ) перед бюджетами та визначено чіткий перелік заходів, які повинен здійснити контролюючий орган у певній послідовності для примусового стягнення податкового боргу, а саме: здійснити заходи щодо погашення податкового боргу платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають в його власності; укласти з платником податків договір щодо переведення права вимоги по дебіторській заборгованості; отримати судовий дозвіл на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна боржника; провести торги з продажу майна, внесеного у податкову заставу; вжити заходи щодо погашення наявного податкового боргу за рахунок джерел погашення податкового боргу.

Відповідач зауважує про відсутність доказів стягнення з третьої особи податкового боргу шляхом оформлення інкасового доручення для примусового стягнення коштів в рахунок погашення податкового боргу.

Щодо доводів позивача про відсутність підстав для звернення стягнення на майно третьої особи, відповідач зазначив, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що ним вчинялись дії з метою з`ясування належності майна ДУ ШВК УДПТС України в Хмельницькій області (№98) до цілісного майнового комплексу, віднесення його до переліку об`єктів, що підлягають приватизації, шляхом направлення запитів до органу, уповноваженого управляти майном третьої особи.

Враховуючи означені обставини, на думку відповідача, позивачем не було доведено здійснення всіх вичерпних заходів по стягненню податкового боргу з третьої особи з урахуванням особливостей погашення боргу для такої установи, що визначені ПК України, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Окремо відповідач наголосив на вчиненні третьою особою дій щодо скорочення наявного податкового боргу, а саме: протягом 2021-2024 років здійснено сплату частини податкового боргу у розмірі 1 421 396,68 грн.

Таким чином, на думку відповідача, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Позивачем подано до суду відповідь на відзив, в якій зазначено про здійснення всіх вичерпних заходів у відповідності до черговості їх вжиття відносно стягнення з третьої особи податкового боргу в сумі 6 159 025,75 грн з урахуванням особливостей погашення боргу для такого підприємства, встановлених ПК України та з дотриманням встановленого статтею 96 ПК України порядку стягнення податкового боргу з державної установи.

Третьою особою на виконання вимог ухвали суду від 25.10.2024 надано пояснення щодо сплати податкового боргу протягом 4 років у сумі 1 421 396,68 грн та надано докази сплати.

Відповідачем подано до суду заперечення (на відповідь на відзив), в яких зазначено про протиправність заявлених позовних вимог з огляду на дотримання Мін`юстом положень статті 95 ПК України в частині надання відповіді на запит контролюючого органу, якою не було відмовлено позивачу у задоволенні його вимог, а запропоновано альтернативне вирішення питання з огляду на те, що специфіка діяльності державних підприємств ДКВС не врахована в податковому законодавстві, такі підприємства сплачують податки та збори на загальних підставах, незважаючи на те, що згідно положень Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» мають право на пільги зі сплати податків і зборів.

Відповідач повторно наголосив на відсутності в матеріалах справи доказів здійснення заходів щодо погашення податкового боргу третьої особи шляхом стягнення з третьої особи коштів, які перебувають в її власності шляхом надіслання до банківських установ інкасових доручень та платіжних інструкцій, що свідчить про невжиття контролюючим органом належних заходів щодо погашення податкового боргу платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають в його власності.

Дослідивши означену заяву, суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 47 Кодексу адміністративного судочинства України крім прав та обов`язків, визначених у статті 44 цього Кодексу, позивач має право на будь-якій стадії судового процесу відмовитися від позову. Позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Особливості розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження визначені статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, частиною другою цієї статті встановлено, що розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно з частиною третьою цієї статті підготовче засідання при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - протягом п`ятнадцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Отже, право позивача на подання заяви про уточнення позовних вимог у цій справі обмежено 30 днями з моменту відкриття провадження у справі.

Відповідно до положень статті 120 Кодексу адміністративного судочинства України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення позовна заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здано на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.

Як було вказано вище, провадження у цій справі було відкрито 25.10.2024, внаслідок чого позивач мав право на подання заяви про зменшення позовних вимог у період з 26.10.2024 по 26.11.2024 включно.

У той же час, заява про зменшення позовних вимог була подана позивачем до суду через систему «Електронний суд» 06.02.2025, тобто з пропуском 30-денного строку, у зв`язку з чим така заява не підлягає прийняттю до розгляду.

Крім того, для з`ясування всіх обставин у справі суд вважає за необхідне витребувати від позивача докази у справі.

Згідно з частиною третьою статті 80 Кодексу адміністративного судочинства України про витребування доказів за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи, або про відмову у витребуванні доказів суд постановляє ухвалу.

Статтею 129 Конституції України обов`язковість рішень суду (до яких належать і ухвали) визначена як одна з основних засад судочинства.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Суд зазначає, що за приписами статті 242 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно статті 9 КАС України принципами адміністративного судочинства є змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі.

Суть офіційного з`ясування всіх обставин у справі визначена в частині четвертій статті 9 цього Кодексу, якими встановлено, що суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Таким чином, принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі зобов`язує суд вчинити всі необхідні дії для повного та всебічного з`ясування фактичних обставин справи з метою забезпечення прийняття правосудного рішення.

Згідно з частинами другою та третьою статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до частин першої та другої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами.

Положеннями частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини третьої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи.

Згідно частини шостої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України6. якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Згідно статті 80 КАС України, про витребування доказів за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи, або про відмову у витребуванні доказів суд постановляє ухвалу.

Будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду.

Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.

У випадку неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів без поважних причин, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, визначені цим Кодексом.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 14.02.2023 у справі № 640/22855/20, особливості погашення податкового боргу державних підприємств, що визначені статтею 96 Податкового кодексу України стосуються вже стадії коли контролюючим органом було виконано повний перелік дій, встановлених Податковим кодексом України щодо порядку стягнення податкового боргу, зокрема, звернутись до суду з вимогою про стягнення коштів з рахунків у банку; отримати судовий дозвіл на погашення усієї суми боргу за рахунок майна; провести торги з продажу майна, внесеного в податкову заставу, вжиття заходів щодо погашення наявного податкового боргу за рахунок додаткових джерел погашення податкового боргу. Якщо такі заходи не мали результатом погашення податкового боргу державного підприємства, то орган державної податкової служби вчиняє дії, передбачені статтею 96 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), для залучення коштів (майна) органу виконавчої влади, до сфери управління якого належить такий платник податків, для погашення податкового боргу останнього.

Таким чином контролюючий орган має виконати повний перелік дій, встановлених Податковим кодексом України щодо порядку стягнення податкового боргу з державного підприємства.

Верховний Суд вже неодноразово висловлював свою позицію щодо спірних правовідносин, зокрема, аналогічна правова позиція була викладена в постановах Верховного Суду від 20.12.2018 у справі №826/10168/15, від 28.01.2019 у справі №810/2322/17, а також у постанові Верховного Суду від 11.09.2019 у справі №826/8951/15.

Враховуючи вказане, суд вважає за необхідне витребувати від позивача:

- докази вчинення позивачем дій, направлених на встановлення наявності у третьої особи майна, яке може бути предметом податкової застави;

- докази наявності/відсутності у третьої особи майна, яке може бути предметом податкової застави;

- докази відсутності у третьої особи коштів, за рахунок яких можливе погашення податкового боргу та вчинення позивачем дій, направлених на погашення податкового боргу за рахунок коштів третьої особи (готівкових та безготівкових);

- докази вчинення дій, направлених на укладення договору з третьою особою щодо переведення права вимоги дебіторської заборгованості;

- докази відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом №5603620/20;

- довідка про наявність/відсутність у третьої особи відкритих банківських рахунків.

Керуючись статтями 47, 80, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

1. Залишити без розгляду заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог.

2. Витребувати від позивача:

- докази вчинення позивачем дій, направлених на встановлення наявності у третьої особи майна, яке може бути предметом податкової застави;

- докази наявності/відсутності у третьої особи майна, яке може бути предметом податкової застави;

- докази відсутності у третьої особи коштів, за рахунок яких можливе погашення податкового боргу та вчинення позивачем дій, направлених на погашення податкового боргу за рахунок коштів третьої особи (готівкових та безготівкових);

- докази вчинення дій, направлених на укладення договору з третьою особою щодо переведення права вимоги дебіторської заборгованості;

- докази відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом №5603620/20;

- довідка про наявність/відсутність у третьої особи відкритих банківських рахунків.

3. Копію ухвали суду надіслати (вручити, надати) учасникам справи (їх представникам), зокрема, шляхом направлення тексту ухвали електронною поштою, факсимільним повідомленням (факсом, телефаксом), телефонограмою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Дудін С.О.