Справа № 200/4752/25
Суддя: Христофоров А.Б.
Дата ухвалення: 2025-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2025 року Справа№200/4752/25

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Христофорова А.Б., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (адреса: 61022, м. Харків, майдан Свободи, 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, ) про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Донецького окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якій просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області при призначенні пенсії з 01.01.2025 року ОСОБА_1 щодо нездійснення пільгового заліку вислуги років для призначення пенсії - один календарний місяць служби за сорок календарних днів відповідно до ч.4. ст.23 Закону України Про Державну кримінально-виконавчу службу України від 23.06.2005 № 2713.

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (код ЄДРПОУ - 14099344; місцезнаходження: 61022, м. Харків, майдан Свободи, 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх) перевести з 01.01.2025 року ОСОБА_1 (PHOKПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації проживання: АДРЕСА_1 ) з пенсії за вислугу років, яка призначена на підставі пункту Б статті 12 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09.04.1992 року, на пенсію за вислугу років на підставі пункту А статті 12 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09.04.1992 року виходячи з вислуги років - 30 років, 10 місяців, 14 днів.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з 05.11.2001р. по 31.12.2024р. проходила службу в органах Державної кримінально-виконавчої служби України. Після звільнення зі служби, позивачці, на підставі подання Державної установи «Качанівська виправна колонія (№54) було призначено пенсію за вислугу років з 01.01.2025р. Зі змісту витягу із Наказу про звільнення від 05.12.2024р. за №442/ОС-24 вбачається, що «Вислуга років на день звільнення у календарному обчисленні становить: 23 (двадцять три) роки, 01 (один) місяць, 26 (двадцять шість) днів, у пільговому обчисленні становить: 30 (тридцять) років, 10 (десять) місяців, 14 (чотирнадцять) днів». Крім того, у Розрахунку вислуги років міститься примітка, що «вказаний період підлягає заліку до вислуги років для призначення пенсії на пільгових умовах, 30 днів служби зараховується за 40». Незважаючи на те, що Державною установою «Качанівська виправна колонія (№54) та Північно-Східним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції було сформовано для відповідача повний комплект документів - відповідачем при призначенні пенсії було враховано виключно календарну вислугу та призначено пенсію на підставі пункту «Б» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992р., тобто за змішаним стажем. Позивач вважає, що вказані дії відповідача протиправними, адже при встановленні наявності у позивача права на пенсію за вислугу років відповідно до ст. 12 Закону № 2262, для визначення календарної вислуги років для призначення пенсії необхідно було керуватися нормами Закону № 2713 який має вищу юридичну силу, а не Порядком № 393, який є підзаконним актом. Просить суд задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 04.07.2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

09.07.2025 року від Відповідача надійшов відзив на позов, в якому Відповідач з позовними вимогами, викладеними в позовній заяві не погоджується та вважає їх необґрунтованими з наступних підстав. У лютому 2025 ОСОБА_1 призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992№ 2262-XII зі змінами з 01.01.2025 року. Відповідно до ст. 12 право на пенсію за вислугу років мають: а) особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах б д, ж, з статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, зокрема з жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше; б) особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах б д, з статті 1-2 цього Закону, в разі досягнення ними на день звільнення зі служби 45 річного віку, крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону, за наявності у них страхового стажу 25 років і більше, з яких не менше ніж 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ, Національної поліції, на посадах начальницького складу в Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально виконавчій службі України.

ГУ ПФУ звертає увагу, що після прийняття постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 року № 119 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393», і стаття 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», і Постанова № 393 встановлюють однакове правове регулювання спірних правовідносин в частині розмежування календарної та пільгової вислуги, порядку їх обчислення та застосування. Тобто, постановою Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 року № 119 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393» змінено правове регулювання щодо врахування пільгової вислуги років при призначенні пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Виходячи з положень статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та пунктів 1 та 2-1 Постанови № 393 календарна вислуга застосовується для призначення пенсії за вислугу років, а пункт 3 Постанови № 393 визначає, що певні періоди підлягають пільговому обчисленню для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови. Згідно законодавства, чинного на час виникнення спірних відносин у цій справі, необхідною умовою для призначення спірної пенсії є наявність необхідної календарної вислуги років. Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постанові від 31 серпня 2023 року у справі № 200/4951/22, у якій, серед іншого Суд дійшов висновку, що для призначення пенсії за вислугу років за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» календарна вислуга років могла бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Порядку № 393 в редакції, чинній до внесення змін постановою Кабінету Міністрів України № 119 від 16 лютого 2022 року. Після закінчення вищого навчального закладу Слов`янський Державний педагогічний інститут військове звання позивачу не присвоювалось, період навчання у зазначеному навчальному закладі не зараховується до вислуги років для призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. а статті 12 Закону. Оскільки календарна вислуга років в календарному обчисленні не відповідає вимогам п. «а» ст. 12 Закону, призначення призначити пенсію за вислугу років немає законних підстав. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 11 вересня 2023 року у справі №480/4827/22.

За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідно до статті 258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, судом встановлено наступне.

Позивач - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), є громадянкою України, що підтверджується копією паспорта серії НОМЕР_2 .

Відповідно до витягу із наказу начальника державної установи «Качанівська виправна колонія (№54)» від 05.12.2024 року № 442/00-24 майора внутрішньо служби ОСОБА_2 звільнено з 31 грудня 2024 року відповідно до Закону України «Про національну поліцію» за пунктом 7 частини 1 статті 77 (за власним бажанням). Вислуга років на день звільнення у календарному обчисленні становить: 23 (двадцять три) роки, 01 (один) місяць, 26 (двадцять шість) днів, у пільговому обчисленні становить: 30 (тридцять) років, 10 (десять) місяців, 14 (чотирнадцять) днів. Вислуга років для виплати одноразової грошової допомоги, у календарному обчисленні становить: 23 (двадцять три) роки, 01 (один) місяць, 26 (двадцять шість) днів. Страховий стаж на день звільнення у календарному обчисленні становить: 27 (двадцять сім) років, 11 (одинадцять) місяців, 15 (п`ятнадцять) днів.

З 01.01.2025 року позивачу призначено пенсію за вислугу років на підставі пункту «б» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року та на даний час вона перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області.

Відповідачем при призначенні пенсії позивачу було враховано виключно календарну вислугу та призначено пенсію на підставі пункту «Б» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992р., оскільки позивач не має календарної вислуги 25 років.

Позивач вважає, що вказані дії відповідача є протиправними, адже при встановленні наявності у позивача права на пенсію за вислугу років відповідно до ст. 12 Закону № 2262, для визначення календарної вислуги років для призначення пенсії необхідно було керуватися нормами Закону № 2713 який має вищу юридичну силу, а не Порядком № 393, який є підзаконним актом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини 1 статті 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» від 23.06.2005 року №2713-IV (далі - Закон №2713-IV) держава забезпечує соціальний захист персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України відповідно до Конституції України, цього Закону та інших законів України.

Згідно з частиною 3 статті 23 Закону № 2713-IV пенсійне забезпечення осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби здійснюється відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». При звільненні зі служби особи рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби користуються правовими і соціальними гарантіями відповідно до Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист».

Особам рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби встановлюється пільговий залік вислуги років для призначення пенсії - один місяць служби за сорок днів; особам, які проходять службу у воєнізованих формуваннях і установах виконання покарань, призначених для тримання засуджених до довічного позбавлення волі, - один місяць служби за півтора місяця, а в установах виконання покарань, призначених для тримання і лікування інфекційних та психічно хворих засуджених, - один місяць служби за два місяці за переліком посад і в порядку, що затверджуються Міністерством юстиції України (частина 4 статті 23 Закону № 2713-IV).

Відповідно до пункту «б» частини 1 статті 12 Закону №2262-ХІІ право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону, серед інших, мають звільнені зі служби особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України.

За змістом пункту «а» частини 1 статті 12 Закону №2262-ХІІ пенсія за вислугу років особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж», «з» статті 1-2 цього Закону, призначається незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

Досліджуючи природу пільгового зарахування вислуги років, Верховний Суд у складі судової палати у постанові від 14.04.2021 року у справі №480/4241/18 зробив висновок, що таке зарахування не є самостійним видом вислуги і не конкурує з її календарним обчисленням, а є лише пільговим зарахуванням уже наявної вислуги. Фактична тривалість вислуги при такому зарахуванні не змінюється, а лише зараховується на пільгових (кратних) умовах.

Завдяки такому зарахуванню необхідну кількість років для призначення пенсії за вислугу років особа набуває швидше, порівняно із зарахуванням вислуги на загальних (не пільгових) умовах, що і становить природу пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за Законом №2262-ХІІ.

Питання пільгового обчислення календарної вислуги років особам рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби вже досліджувалось Верховним Судом.

Так, у постанові від 14.04.2021 року у справі №480/4241/18 Верховний Суд у складі судової палати дійшов також таких висновків:

«…право на пільговий залік вислуги років для осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби передбачене також і Законом України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України».

Відповідно до частин 3, 4 статті 23 цього Закону пенсійне забезпечення осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби здійснюється відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Особам рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби встановлюється пільговий залік вислуги років для призначення пенсії - один місяць служби за сорок днів.».

Як вбачається з матеріалів справи, Позивачка проходила службу в органах Державної кримінально-виконавчої служби України і на момент її звільнення календарна вислуга в пільговому обчисленні становила більше 30 років.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивач набула право на призначення пенсії за вислугу років на підставі пункту «а» частини 1 статті 12 Закону №2262-ХІІ.

Аналогічний висновок за подібних обставин справи, викладений у постановах Верховного Суду від 18.02.2025 року у справі №520/14878/23, від 26.02.2025 року у справі №560/14729/23 та від 07.03.2025 року у справі №620/14330/23, який враховується судом відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

Посилання відповідача на те, що позивачка звернулась за призначенням пенсії по пункту «а» частини 1 статті 12 Закону №2262-ХІІ вже під час дії Порядку №393, в редакції постанови Кабінету Міністрів України №119 від 16.02.2022, є безпідставним, оскільки передбачене цим Порядком право на пільгове зарахування вислуги років враховується для визначення розміру пенсії, а не її призначення. При цьому, право позивачки на пільгове зарахування вислуги років саме для призначення пенсії передбачене частиною 4 статті 23 Закону №2713-IV, яка підлягає застосуванню під час вирішення цієї справи.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 18.02.2025 у справі №520/14878/23 та від 26.02.2025 у справі №560/14729/23 за подібних обставин справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, дії відповідача щодо при призначенні пенсії з 01.01.2025 року нездійснення пільгового заліку вислуги років для призначення пенсії - один календарний місяць служби за сорок календарних днів відповідно до ч.4. ст.23 Закону України Про Державну кримінально-виконавчу службу України від 23.06.2005 № 2713, є протиправними.

Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування у спорі покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

З урахуванням наведеного, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення та докази, надані позивачем, суд приходить до висновку, що встановлені у справі обставини підтверджують позицію позивача, покладену в основу позовних вимог, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно квитанції № 7666-5355-1398-8281 від 29.06.2025 року Позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 968,96 грн.

Тому, за рахунок бюджетних асигнувань Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню сплачений при поданні позовної заяви судовий збір у розмірі 968,96 грн.

Керуючись ст. ст. 2-15, 19-20, 42-48, 72-77, 90, 139, 118, 159-165, 199, 205, 244-250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (адреса: 61022, м. Харків, майдан Свободи, 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, ) про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області при призначенні пенсії з 01.01.2025 року ОСОБА_1 щодо нездійснення пільгового заліку вислуги років для призначення пенсії - один календарний місяць служби за сорок календарних днів відповідно до ч.4 ст.23 Закону України Про Державну кримінально-виконавчу службу України від 23.06.2005 № 2713.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (адреса: 61022, м. Харків, майдан Свободи, 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, ) перевести з 01.01.2025 року ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з пенсії за вислугу років, яка призначена на підставі пункту Б статті 12 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09.04.1992 року, на пенсію за вислугу років на підставі пункту А статті 12 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09.04.1992 року виходячи з вислуги років - 30 років, 10 місяців, 14 днів.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (адреса: 61022, м. Харків, майдан Свободи, 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати з оплати судового збору у розмірі 968,96 грн.

Повний текст рішення складено та підписано 03 вересня 2025 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя А.Б. Христофоров