Справа № 380/8224/25
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2025-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2025 рокуЛьвівСправа № 380/8224/25 пров. № А/857/24416/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Бруновської Н.В. та Хобор Р.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 02.06.2025р. про повернення позовної заяви ОСОБА_1 до Солонківської сільської ради про визнання порушення права на інформацію, зобов`язання надати відповідь на запит щодо публічної інформації (суддя суду І інстанції: Гавдик З.В., час та місце постановлення ухвали суду І інстанції: 02.06.2025р., м.Львів; дата складання повної ухвали суду І інстанції: не зазначена),-

В С Т А Н О В И В:

Оскаржуваною ухвалою від 02.06.2025р. позовну заяву ОСОБА_1 до Солонківської сільської ради про визнання порушення права на інформацію, зобов`язання надати відповідь на запит щодо публічної інформації, повернуто позивачу (а.с.75-76).

Не погодившись із вказаною ухвалою, її оскаржив позивач ОСОБА_1 , який в апеляційній скарзі просить судову ухвалу скасувати та повернути справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до помилкового повернення позовної заяви (а.с.78-86).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що під час звернення до суду він подав заяву про звільнення від сплати судового збору із відповідним обґрунтуванням. Також на вимоги суду надав підтверджуючі документи, які останній розглянув поверхнево.

В цілому суд проявив формальний підхід і не забезпечив апелянту доступ до суду, а тому ухвали суду від 05.05.2025р., 19.05.2025р. і від 02.06.2025р. не ґрунтуються на вимогах закону.

Інший учасник справи не подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Апеляційний розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження за правилами ст.311, ч.2 ст.312 КАС України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як слідує з матеріалів справи, 25.04.2025р. (згідно з відомостями реєстраційної позначки суду першої інстанції 28.04.2025р.) за допомогою системи «Електронний суд» позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив, зокрема, визнати порушення відповідачем Солонківською сільською радою права на інформацію: ненадання відповіді на запит від 20.03.2025р.; зобов`язати відповідача надати відповідь на запит від 20.02.2025р. (а.с.1-2).

29.04.2025р. позивач скерував до суду заяву про звільнення від сплати судового збору через відсутність коштів, здійснення правозахисної діяльності в сфері захисту довкілля (а.с.29-31).

Ухвалою суду від 05.05.2025р. позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, оскільки позивач не сплатив судовий збір; клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору суд залишив без задоволення через непредставлення доказів про майновий стан останнього; також суд наголосив на необхідності надання довідки про річний дохід позивача за попередній календарний рік (а.с.60 і на звороті).

На виконання зазначеної ухвали 12.05.2025р. позивач скерував до суду довідку про доходи за 2024 рік (а.с.62, 63).

Оскільки із змісту представленої довідки неможливо встановити її автора, суд постановив ухвалу від 19.05.2025р. про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про усунення недоліків позову і продовжив строк для усунення недоліків позовної заяви на п`ять календарних днів. При цьому, суд наголосив на необхідності представлення довідок пенсійного органу та органів доходів і зборів про доходи за попередній рік (а.с.64-65).

На виконання зазначеної ухвали 27.05.2025р. позивач скерував до суду довідки пенсійного органу та органу доходів і зборів про доходи за 2024 рік (а.с.67-74).

Постановляючи спірну ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не сплатив судовий збір; також ОСОБА_1 не виконав вимоги ухвали суду від 05.05.2025р. про залишення позовної заяви без руху, не надав доказів про свій майновий стан, через що суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції помилковими та поспішними, виходячи з наступного.

Із змісту спірної ухвали від 02.06.2025р. слідує, що підставами для повернення позовної заяви ОСОБА_1 слугували обставини невиконання вимог ухвали суду від 05.05.2025р. про залишення позовної заяви без руху, а саме: відсутність доказів сплати судового збору і недоведеність підстав для звільнення від сплати останнього.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Реалізація порушеного чи оспорюваного права відбувається шляхом пред`явлення позову у формі позовної заяви до суду першої інстанції.

Питання залишення позовної заяви без руху та повернення позову врегульовані діючим процесуальним законом - КАС України.

Зокрема, відповідно до ч.1 ст.169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху також у разі, якщо позовну заяву подано особою, яка відповідно до частини шостої статті 18 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави, визначеної абзацом другим частини першої цієї статті, суд у такій ухвалі зазначає про обов`язок такої особи зареєструвати електронний кабінет відповідно до статті 18 цього Кодексу.

Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 171 цього Кодексу (ч.3 ст.169 КАС України).

Отже, повернення позовної заяви з тих підстав, що особа не виконала вимоги ухвали про усунення недоліків, можливо лише у тому випадку, коли особа отримала відповідну ухвалу суду, але ухилилась від виконання вимог, вказаних в ухвалі.

Як вже було зазначено, суд першої інстанції поклав в основу повернення заявленого позову обставини несплати позивачем суми судового збору, відсутність правових підстав для звільнення останнього від сплати такого.

Так, із змісту позову убачається, що позивач не сплатив судовий збір, однак звернувся до суду із клопотанням про звільнення від сплати судового збору через важкий майновий стан та здійснення безприбуткової правозахисної діяльності в сфері захисту довкілля.

На підтвердження зазначених обставин суд надав підтверджуючі документи (а.с.32-59).

Також на виконання вимог ухвал суду від 05.05.2025р. і 19.05.2025р. позивач надав довідки пенсійного та податкового органів про свої доходи за минулий 2024 рік (а.с.63, 68-74).

Із змісту вказаних документів слідує, що сукупний дохід ОСОБА_1 за попередній 2024 рік склав 1230 грн.

Відповідно до ч.1 ст.133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, чинній на момент постановлення ухвали суду від 02.06.2025р.) враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Однією з умов для звільнення від сплати судового збору є майновий стан сторони, зокрема якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони.

Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати.

Отже, зазначені норми визначають можливість полегшення судом тягаря судових витрат для осіб з низьким рівнем достатку, а їх положення спрямовані на те, щоб судові витрати не були перешкодою для доступу до суду малозабезпечених осіб, і слугують гарантуванню принципу рівності всіх осіб у правах щодо доступу до суду незалежно від майнового стану.

Позивач детально конкретизував підстави для звільнення його від сплати судового збору та надав довідки про доходи за попередній рік, яку дають можливість достовірно та об`єктивно оцінити можливість позивача сплатити судовий збір за подання до суду розглядуваного позову.

Виходячи з викладеного, колегія суддів вважає, що ОСОБА_1 заявив обґрунтоване клопотання про звільнення від сплати судового збору, на вимогу суду надав відповідні довідки про свій матеріальний стан, а тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для звільнення позивача від сплати судового збору.

Також фактично суд не здійснив правового аналізу представлених позивачем доказів в розрізі вирішення клопотання про звільнення від сплати судового збору, обмежившись при цьому твердженням про неможливість визначення автора довідки про доходи позивача.

Водночас, позивач надав Відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків встановленої форми, із змісту якої можна встановити платника податків і його податковий номер, отримані ним доходи, звітний період тощо (зворот а.с.69).

Згідно довідки Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській обл. № 0400-010406-8/11146 від 17.01.2025р. позивач не отримує пенсійних виплат, не користується відповідними пільгами (зворот а.с.74).

У зв`язку з цим, суд першої інстанції мав об`єктивну можливість встановити факт перевищення розміру судового збору 5% розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік, і відповідно, повноцінно розглянути клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Разом з тим, вказане клопотання розглянуто поверхнево, без аналізу наданих позивачем доказів, із виявом надмірного формалізму, а тому в цілому рішення суду про повернення позовної заяви не відповідає вимогам процесуального закону.

Наведені доводи є визначальними при вирішенні поданої апеляційної скарги, через що решта тверджень апелянта не носять принципового характеру.

Частиною другою ст.6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У низці рішень ЄСПЛ, юрисдикцію якого в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежено державою, лише якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті права.

Так, у справі «Bellet v. France» ЄСПЛ зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

ЄСПЛ у своєму рішенні «Мушта проти України» від 18.11.2010р. (Заява № 8863/06) підкреслив, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби.

Враховуючи зазначені положення законодавства апеляційний суд вважає, що повернення позовної заяви, в розглядуваному випадку призведе до порушення права позивача, визначеного Конституцією України, на доступ до правосуддя.

Згідно ч.3 ст.312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

З огляду на викладене, враховуючи приписи п.4 ч.1 ст.320 КАС України, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню, як винесена із порушенням норм процесуального права, що призвело до помилкового повернення позовної заяви, із направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Питання відшкодування апелянту понесених судових витрат за подання апеляційної скарги підлягає вирішенню згідно ст.139 КАС України судом першої інстанції за результатами кінцевого вирішення розглядуваного спору по суті.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ст.ст.243, 311, 312, п.4 ч.1 ст.320, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 02.06.2025р. про повернення позовної заяви в адміністративній справі № 380/8224/25 - скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді Н. В. Бруновська
Р. Б. Хобор

Дата складання повного судового рішення: 03.09.2025р.