Справа № 420/18962/25
Суддя: Радчук А.А.
Дата ухвалення: 2025-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Радчука А.А., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 , у якій позивач просить суд:

визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 (Код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 , адреса місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану у розмірі до 100 000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно дням безпосередньої участі в бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, за період 01.01.2023 по 30.01.2023;

зобов`язати військову частину НОМЕР_2 (Код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 , адреса місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) нарахувати і виплатити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) додаткову грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану у розмірі до 100 000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно дням безпосередньої участі в бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах, у період здійснення зазначених заходів, за період з 01.01.2023 по 30.01.2023.

Адміністративний позов поданий за допомогою підсистеми Електронний суд.

В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що позивач ОСОБА_1 є військовослужбовцем та проходить службу у лавах Збройних Сил України, що підтверджується посвідченням офіцера Серія НОМЕР_4 , яке видане 24.01.2023 начальником відділом персоналу штабу ВЧ НОМЕР_5 . 12.11.2024 наказом командира ВЧ НОМЕР_2 № 325 позивача було виключено зі списків особового складу частини. Наразі позивач проходить військову службу у ВЧ НОМЕР_6 та займає посаду заступника командира

Згідно довідки від 26.11.2024 № 847, позивач в період з 09.12.2022 по 31.05.2023, з 18.09.2023 по 26.12.2023, з 21.01.2024 по 01.08.2024, з 25.08.2024 по 12.11.2024 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи з АДРЕСА_3 (Тягинська сільська ТГр) та с. Лиманець (Дар`ївська ТГр) на посаді начальника командного пункту заступника начальника штабу з бойового управління ВЧ НОМЕР_2 . Окрім того, 11.04.2023 ОСОБА_1 було видано посвідчення учасника бойових дій серія НОМЕР_7 .

Проте, дослідивши картку особового рахунку військовослужбовця за час проходження служби у ВЧ НОМЕР_2 , позивач дізнався, що йому не було проведено виплату додаткової грошової винагороди за період з 01.01.2023 по 30.01.2023, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану у розмірі до 100 000,00 грн. в розрахунку на місяць пропорційно дням безпосередньої участі в бойових діях та заходах.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати додаткової винагороди, позивач звернувся до суду з даним позовом.

У своїх доводах щодо протиправної бездіяльності відповідача позивач посилається на те, що пунктом 1 Постанови №168 передбачено наявність умов, необхідних для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди, а саме військовослужбовці, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення).

Позивач стверджує, що відповідає вказаним умовам, відтак має право на збільшену до 100 000 грн. додаткову винагороду, встановлену Постановою КМУ від 28.02.2022 р. № 168, за період з 01.01.2023 по 30.01.2023, що підтверджений довідкою військової частини НОМЕР_2 від 26.11.2024 № 847.

До позовної заяви додано заяву про поновлення пропущеного строку для звернення до суду.

Ухвалою суду від 18.06.2025 року поновлено позивачу пропущений з поважних причин строк звернення до суду із цим позовом; прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

05.07.2025 року відповідачем поданий відзив на позовну заяву.

Відповідно до відзиву, відповідач проти задоволення позову заперечує, з позовними вимогами не погоджується, з огляду на наступне.

У відзиві зазначено, що у період з 01 січня 2023 року по 31 січня 2023 року порядок та умови виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України були визначені Постановою КМУ № 168 (у редакціях від 18 жовтня 2022 року, від 21 січня 2023 року) та окремим дорученням Міністра оборони України від 23 червня 2022 № 912/з/29. У цей період передбачалося, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил України щомісячно виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень. А тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ державиагресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Однак, таке право не є безумовним, а виникає у військовослужбовців виключно у разі, коли вони беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення).

Відповідач вказує, що райони ведення воєнних (бойових) дій за період з 01 січня 2023 по 31 січня 2023 визначалися наказом Головнокомандувача Збройних Сил України від 02 лютого 2023 року №26, до якого наказом від 17.03.2023 №67 було внесено зміни. Згідно із зазначеними вище наказами Головнокомандувача Збройних Сил України населені пункти Тягинської та Дар`ївської територіальних громад Бериславського району Херсонської області не входили до переліку районів ведення воєнних (бойових) дій. При цьому, наказом командира Військової частини НОМЕР_2 від 05.02.2023 №83 «Про виплату додаткових винагород за січень 2023 року військовослужбовцям військової частини» (витяг додається) прийнято рішення про виплату ОСОБА_1 , командиру комендантської роти Військової частини НОМЕР_2 додаткової винагороди в розмірі 30 000 грн. 00 коп. в розрахунку за січень пропорційно часу проходження служби. Інших наказів про виплату позивачу додаткової винагороди чи внесення змін до зазначеного вище наказу щодо позивача командиром Військової частини НОМЕР_2 не видавалось.

Таким чином, відповідач стверджує, що у період з 01 січня 2023 року по 30 січня 2023 року позивач проходив службу та виконував свої посадові (службові) обов`язки поза районами ведення воєнних (бойових) дій, визначених наказами Головнокомандувача Збройних Сил України, що свідчить про відсутність підстав для виплати йому збільшеної до 100 000 грн. додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168.

09.07.2025 року представником позивача подано відповідь на відзив.

У відповіді на відзив представник позивача зазначив, що умовами, необхідними для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди, є: несення військової служби у період дії воєнного стану; несення військової служби у статусі військовослужбовця Збройних Сил; безпосередня участь в бойових діях/ забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії; перебування безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів. Протягом спірного періоду позивач був військовослужбовцем Збройних Сил; проходив військову службу у період дії воєнного стану; приймав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, що підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_2 від 26.11.2024 № 847, натомість відповідач не надав бойових розпоряджень. Тобто позивач доводить, що відповідає вказаним умовам.

11.07.2025 року представник відповідача подав заперечення на відповідь на відзив, де зазначив, що у січні 2023 року Військова частина НОМЕР_2 виконувала завдання в районах, які не входили до переліку районів ведення воєнних (бойових) дій, у зв`язку з цим документи про безпосередню участь ОСОБА_1 в бойових діях за січень 2023 року відсутні. До інших районів, які в цей період входили до переліку районів ведення воєнних (бойових) дій, позивач в січні 2023 року не направлявся.

Інші заяви по суті справи до суду не надходили.

З огляду на заявлені позивачем вимоги, справу розглянуто у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, судом встановлено наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуває на військовій службі в Збройних Силах України; був призваний для проходження військової служби за призовом під час мобілізації відповідно до Указу Президента №№69/2022 "Про загальну мобілізацію" з 25.03.2022 року; має статус учасника бойових дій, про що 11.04.2023 року відділом персоналу штабу військової частини НОМЕР_5 видане посвідчення серії НОМЕР_7 .

Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 25.03.2022 року № 4, з 25.03.2022 року лейтенант ОСОБА_1 призначений командиром комендантської роти та зарахований до особового складу частини та всі види забезпечення.

Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 12.11.2024 року № 325, майор ОСОБА_1 з 12.11.2024 року вибув до нового місяця служби та виключений зі списків особового складу військової частини НОМЕР_2 та всіх видів забезпечення.

Згідно Довідки військової частини НОМЕР_6 , з 08.11.2024 року капітан 3 рангу ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_6 .

Згідно Довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечения оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, виданої командиром військової частини НОМЕР_2 , від 26.11.2024 №847, майор ОСОБА_1 в період з 09.12.2022 по 31.05.2023, з 18.09.2023 по 26.12.2023, з 21.01.2024 по 01.08.2024, з 25.08.2024 по 12.11.2024 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в АДРЕСА_3 (Дар`ївська сільська ТГр). Підстава: витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 09.12.2022 №286, 31.05.2023 №153, 18.09.2023 №265, 26.12.2023 №364, 21.01.2024 №21, 31.07.2024 №215, 25.08.2024 №241, 12.11.2024 №325.

Звернення позивача до суду з даним позовом обумовлено тим, що за відомостями Картки особового рахунку йому не було проведено виплату додаткової грошової винагороди за період з 01.01.2023 по 30.01.2023, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану у розмірі до 100 000,00 грн. в розрахунку на місяць пропорційно дням безпосередньої участі в бойових діях та заходах.

Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 05.02.2023 року № 83, наказано виплатити особовому складу військової частини НОМЕР_2 додаткову винагороду в розмірі 30 000 грн. 00 коп. в розрахунку за січень 2023 року пропорційно часу проходження служби: у т.ч. старшому лейтенанту ОСОБА_2 , командиру комендантської роти військової частини НОМЕР_2 .

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати додаткової винагороди у розмірі до 100 000,00 грн., позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII, який також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

За визначенням ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 3 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України "Про оборону України", "Про Збройні Сили України", "Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію", інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Стаття 40 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначає, що гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України "Про Збройні Сили України", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей" та іншими законами.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 20.12.1991 року №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII) соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч.2 ст.1-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно з положенням ч.4 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за N 745/32197 (далі - Порядок №260).

Згідно з пунктом 2 вказаного Порядку №260, грошове забезпечення військовослужбовця включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги.

Пунктом 3 Порядку №260 встановлено, що підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

У подальшому (і станом на час спірних правовідносин) відповідними Указами Президента України воєнний стан в Україні продовжувався.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 Про введення воєнного стану в Україні та № 69 Про загальну мобілізацію Кабінетом Міністрів України прийнята постанова від 28 лютого 2022 р. № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі Постанова №168).

Пунктом 1 Постанови №168 (у редакції від 18.10.2022 року, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

21.01.2023 року набули чинності постанова Кабінету Міністрів України від 20.01.2023 року №43 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168», відповідно до якої:

1. У пункті 1:

1) у першому реченні абзацу першого:

слова військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора,, співробітникам Служби судової охорони, виключити;

після слів перебуваючи безпосередньо в районах доповнити словами їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора,.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Постанову №168 доповнено пунктом 2-1 згідно з Постановою КМ № 793 від 07.07.2022 - застосовується з 24 лютого 2022 року.

Пунктом 2-1 Постанови №168 (в редакції Постанови КМ № 43 від 20.01.2023) установлено, що керівники відповідних міністерств та державних органів визначають порядок і умови виплати додаткової винагороди, одноразової грошової допомоги, розміри виплати додаткової винагороди в розмірі до 30000 гривень.

Наказом Міністерства оборони України від 25 січня 2023 року № 44 затверджені Зміни до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260.

Зокрема доповнено Порядок №260 новим розділом XXXIV «Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану», який застосовується з 01 лютого 2023 року.

Отже, розділ XXXIV Порядку №260 не застосовується до спірного періоду.

У спірний період (01.01.2023 по 30.01.2023) порядок і умови виплати додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168, було врегульовано, зокрема, Окремим дорученням Міністра оборони України від 23.06.2022 року № 912/з/29 (далі - Окреме доручення № 912/з/29).

Пунктом 1 Окремого доручення № 912/з/29 визначено, що слід розуміти під терміном безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.

Під терміном безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (далі - бойові дії або заходи) слід розуміти виконання військовослужбовцем: бойових завдань у складі військової частини (підрозділу), яка (який) веде воєнні (бойові) дії у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави (визначених Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України) в районі ведення воєнних (бойових) дій; бойових (спеціальних) завдань на лінії бойового зіткнення (в межах району виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки)) під час перебування у складі органу військового управління, штабу угрупування військ (сил) або штабу тактичної групи, включеної до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави; бойових (спеціальних) завдань із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районі ведення бойових дій згідно з бойовими розпорядженнями; бойових завдань з ведення руху опору на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником; завдань з ведення оперативної (військової, спеціальної) розвідки в районі ведення бойових дій або на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником; бойових завдань з відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою; бойових завдань з пошуку, виявлення та знешкодження диверсійно- розвідувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб); виконання бойових завдань з вогневого ураження повітряних цілей; виконання бойових завдань у районах ведення бойових дій з виявлення повітряних цілей; здійснення польотів у районах ведення воєнних дій, ведення повітряного бою; здійснення заходів з виводу повітряних суден з під удару противника з виконанням зльоту; виконання бойових (спеціальних) завдань кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії.

Згідно пункту 2 Окремого доручення № 912/з/29, на період дії воєнного стану військовослужбовцям (у тому числі військовослужбовцям строкової служби та курсантам вищих військових навчальних закладів і військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти) встановлювати виплату щомісячної додаткової винагороди (пропорційно із розрахунку на місяць) в розмірах:

100 000 гривень - військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (пропорційно часу участі у таких діях або заходах);

30 000 гривень - іншим військовослужбовцям (із дня призову (прийняття) на військову службу до дня виключення із списків особового складу військової частини у зв`язку зі звільненням з військової служби).

Згідно пункту 5 Окремого доручення № 912/з/29, виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень або 30 000 гривень здійснювати на підставі наказів:

командирів (начальників) військових частин (військових навчальних закладів, установ, організацій) (далі - військові частини) - особовому складу військової частини;

керівника вищого органу військового управління - командирам. (начальникам) військових частин.

В цих наказах про виплату додаткової винагороди виходячи з розміру 100 000 гривень за місяць обов`язково зазначати підстави для його видання з посиланням на бойовий наказ (бойове розпорядження) тощо (зразок наведено в додатку № 3 до цього доручення).

Згідно пункту 6 Окремого доручення № 912/з/29, накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видавати до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів.

Згідно пункту 7 Окремого доручення № 912/з/29, у період дії воєнного стану, до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень також включати військовослужбовців, які:

загинули (померли внаслідок отриманих після введення воєнного стану в Україні поранень та травм, пов`язаних Із захистом Батьківщини), - виплата здійснюється за весь місяць, у якому військовослужбовець загинув (помер), але не більше періоду дії воєнного стану;

захоплені в полон (крім тих, які добровільно здалися в полон), а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні (у разі, коли зазначені події сталися як до введення воєнного стану, так і після його введення);

у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Пунктом 9 Окремого доручення № 912/з/29 визначено не включати до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень або 30 000 гривень військовослужбовців, які:

9.1. Беруть участь у міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки.

9.2. Проходять службу у багатонаціональних органах військового управління за кордоном.

9.3. Добровільно здалися в полон - з дня захоплення в полон, оголошеного наказом командира (начальника).

9.4. Самовільно залишили військові частини, місця служби або дезертирували - за місяць, у якому здійснено порушення, та за весь період самовільного залишення військової частини або місця служби (дезертирства) включаючи місяць повернення, оголошеного наказом командира (начальника).

9.5. Відбувають покарання на гауптвахті та в дисциплінарних частинах - з дня початку відбування покарання, оголошеного наказом командира (начальника) до дня фактичного завершення відбування покарання, оголошеного наказом командира (начальника).

9.6. Усунені від виконання службових обов`язків, відсторонені від виконання службових повноважень або відсторонені від посади - з дня усунення або відсторонення, оголошеного наказом командира (начальника) до дня фактичного завершення усунення або відсторонення, оголошеного наказом командира (начальника).

9.7. Відмовились виконувати бойові накази (розпорядження) - за місяць, у якому здійснено таке порушення, оголошене наказом командира (начальника).

9.8. Вживали алкогольні напої (наркотичні та психотропні речовини) на території військової частини як у службовий, так і в позаслужбовий час, прибували на службу та/або виконували обов`язки військової служби в нетверезому стані (у стані наркотичного сп`яніння) - за місяць, у якому здійснено таке порушення, оголошеного наказом командира (начальника).

9.9. Навмисно спричинили собі тілесні ушкодження чи іншу шкоду своєму здоров`ю або самогубство (крім випадків доведення особи до самогубства, встановленого судом) - за місяць, у якому здійснено ушкодження чи іншу шкоду своєму здоров`ю або самогубство.

9.10. Вчинили інші дії (бездіяльність), за які судом прийнято рішення про притягнення до відповідальності за вчинення кримінального, військового адміністративного правопорушення або адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією - за місяць, у якому така постанова (вирок) надійшла до військової частини.

9.11. Перебували (за час перебування) під вартою чи домашнім арештом або на навчанні за кордоном (крім тих, які проходили підготовку (навчання) щодо порядку застосування, обслуговування та ремонту різних видів озброєння та військової/спеціальної техніки) або у відпустках (за якими відповідно до законодавства України не передбачено збереження грошового забезпечення).

Зазначене не стосується військовослужбовців, визначених у підпунктах 9.4. - 9.8., 9.10., які протягом поточного місяця загинули (померли внаслідок отриманих після введення воєнного стану в Україні поранень та травм, пов`язаних із захистом Батьківщини) або захоплені в полон, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні або отримали поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язані із захистом Батьківщини.

Вирішуючи цей спір, суд констатує, що відповідач не повідомляв про наявність обставин, передбачених пунктом 9 Окремого доручення № 912/з/29.

Заперечуючи проти позову відповідач посилається на те, що у період з 01 січня 2023 року по 30 січня 2023 року позивач проходив службу та виконував свої посадові (службові) обов`язки поза районами ведення воєнних (бойових) дій, визначених наказами Головнокомандувача Збройних Сил України, що свідчить про відсутність підстав для виплати йому збільшеної до 100 000 грн. додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168.

Пунктом 3 Окремого доручення № 912/з/29 передбачено, що документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів:

бойовий наказ (бойове розпорядження);

журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);

рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах надавати довідку керівника органу військового управління, штабу угрупування військ (сил), штабу тактичної групи, командира військової частини (установи, навчального закладу), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець.

Відтак, підставою для виплати спірної додаткової винагороду у розмірі до 100 000, 00 грн. є документи, які підтверджують безпосередню участь військовослужбовця у бойових діях чи заходах в районах їх здійснення.

Так, з аналізу наведених норм права, що діяли у спірний період, вбачається, що військовослужбовцям ЗСУ на період дії воєнного стану щомісячно виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000,00 грн., а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000,00 грн. у розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях і заходах.

При цьому, для виплати військовослужбовцям додаткової винагороди у збільшеному до 100 000,00 грн. розмірі, їхня безпосередня участь у бойових діях і заходах, у т.ч. безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, повинна бути підтверджена документально.

Відповідач у відзиві зазначив, за січень 2023 року позивачу було виплачено додаткову винагороду в розмірі 30 000 гривень, що підтверджується карткою особового рахунку військовослужбовця за 2023 рік.

При цьому, у січні 2023 року Військова частина НОМЕР_2 виконувала завдання в районах, які не входили до переліку районів ведення воєнних (бойових) дій, у зв`язку з цим документи про безпосередню участь ОСОБА_1 в бойових діях за січень 2023 року відсутні. До інших районів, які в цей період входили до переліку районів ведення воєнних (бойових) дій, позивач в січні 2023 року не направлявся.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам в частині наявності у позивача права на отримання додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень за безпосередню участь у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), у спірний період, суд дійшов наступного.

Згідно Довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечения оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, виданої командиром військової частини НОМЕР_2 від 26.11.2024 №847, майор ОСОБА_1 дійсно в період з 09.12.2022 по 31.05.2023, з 18.09.2023 по 26.12.2023, з 21.01.2024 по 01.08.2024, з 25.08.2024 по 12.11.2024 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в АДРЕСА_3 (Дар`ївська сільська ТГр). Підстава: витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 09.12.2022 №286, 31.05.2023 №153, 18.09.2023 №265, 26.12.2023 №364, 21.01.2024 №21, 31.07.2024 №215, 25.08.2024 №241, 12.11.2024 №325.

Довідка видана за підписом командира військової частини НОМЕР_2 та з гербовою печаткою військової частини НОМЕР_2 .

Згідно з п.1 Постанови Кабінету Міністрів України Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією від 06.12.2022 №1364 перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих РФ, затверджується Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій за формою згідно з додатком за погодженням з Міністерством оборони з урахуванням пропозицій відповідних обласних, Київської міської військових адміністрацій.

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22.12.2022 №309 затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих РФ (далі Перелік, був чинний у спірний період), у змісті якого міститься два переліки територій, на яких ведуться (велися) бойові дії: 1) Території можливих бойових дій; 2) Території активних бойових дій.

У період з 11.11.2022 вся територія Тягинської сільської територіальної громади за винятком с. Тягинка, с. Бургунка, с. Львове, с. Одрадокам`янка, с. Миколаївка, с. Ольгівка, (Бериславський район) віднесена до переліку територій можливих бойових дій.

У період з 11.11.2022 вся територія Дар`ївської сільської територіальної громади за винятком с. Новотягинка, с. Іванівка, с. Токарівка, с. Понятівка, с. Микільське (Херсонський район) віднесена до переліку територій можливих бойових дій.

Згідно наказу головнокомандувача Збройних Сил України від 17.03.2023 року №67, визначено такі райони ведення воєнних (бойових) дій з 01 по 31 січня 2023 року:

Херсонська область

Херсонський район - Олешківська міська територіальна громада, острови Забіч, Великий, Бакайський, Борщевий та території Білозерської селищної територіальної громади, острови Карантинний, Велекий Потьомкін, Малий Потьомкін, Круглик на території Херсонської міської територіальної громади.

Нижньодніпровський національний природній парк.

Каховський район: Великолепетиська селищна територіальна громада. Верхньорогачицька селищна територіальна громада, Горностаївська селищна територіальна громада, Любимівська селищна територіальна громада, Каховська міська територіальна громада, Таврійська міська територіальна громада, Новокаховська міська територіальна громада.

Скадовський район: Голопристанська міська територіальна громада, Чулаківська сільська територіальна громада.

Відповідач у відзиві доводить, що у період з 01 січня 2023 року по 30 січня 2023 року позивач проходив службу та виконував свої посадові (службові) обов`язки поза районами ведення воєнних (бойових) дій, визначених наказами Головнокомандувача Збройних Сил України.

Документи про безпосередню участь ОСОБА_1 в бойових діях за січень 2023 року відсутні. До інших районів, які в цей період входили до переліку районів ведення воєнних (бойових) дій, позивач в січні 2023 року не направлявся.

При цьому, відповідач надав до суду наказ від 09.12.2022 року № 286 про те, що позивач вибував до району бойових дій 09.12.2022 року, однак повідомив, що бойові розпорядження, журнали бойових дій (інші підтверджуючі документи про безпосередню участь в бойових діях), прийняті відносно ОСОБА_1 за січень 2023 року у Військовій частині НОМЕР_2 відсутні, оскільки позивач не залучався до них.

Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 09.12.2022 року № 286, старший лейтенант ОСОБА_3 , командир комендантської роти військової частини НОМЕР_2 , вибув до району виконання бойових завдань за призначенням: До району майбутніх бойових дій військової частини НОМЕР_2 , з метою рекогносцировки, з "09" грудня 2022, відповідно до бойового розпорядження командувача ОУВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » від "08" грудня 2022 року. Підстава: бойове розпорядження командира військової частини №1/15/550дск від "09" грудня 2022 року, рапорт командира комендантської роти військової частини НОМЕР_2 від "09" грудня 2022 року.

Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 11.12.2022 року № 290, старший лейтенант ОСОБА_3 , командир комендантської роти військової частини НОМЕР_2 , прибув з району виконання майбутніх бойових дій військової частини НОМЕР_2 , з "11" грудня 2022 року повернувся до розташування військової частини НОМЕР_2 . Підстава: рапорт командира комендантської роти військової частини НОМЕР_2 від "11" грудня 2022 року.

З огляду на вищевикладені обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність доказів, які підтверджують безпосередню участь позивача у період з 01.01.2023 по 31.01.2023 рр. у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч. 2 ст. 74 КАС України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

За приписами ч.ч. 1-2 ст. 76 КАС України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи наведене, з урахуванням встановлених в ході судового розгляду обставин справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану у розмірі до 100 000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно дням безпосередньої участі в бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, за період 01.01.2023 по 30.01.2023.

Відповідно не підлягає задоволенню похідна вимога про зобов`язання нарахувати і виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану у розмірі до 100 000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно дням безпосередньої участі в бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах, у період здійснення зазначених заходів, за період з 01.01.2023 по 30.01.2023.

Інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин, судом не встановлено.

Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

В пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі Бендерський проти України від 15 листопада 2007 року, заява № 22750/02, зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи.

Відповідно до ч.1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно зі ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що позивач, звільнений від сплати судового збору, та у позові відмовлено, питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішувалось.

Керуючись ст.ст. 2, 5-9, 72-77, 90, 139, 242-246, 255, 262, 291, 295, 297 КАС України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржено в порядку і строки, встановлені ст. ст. 293, 295 КАС України.

Суддя А.А. Радчук

.