Справа № 177/2490/24
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2025-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

03 вересня 2025 року м. Дніпросправа № 177/2490/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Кругового О.О. (доповідач),

суддів: Щербака А.А., Шлай А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 21.02.2025, (суддя суду першої інстанції Томинець О.В.), прийняте у відкритому судовому засідання в сел. Софіївка, в адміністративній справі №177/2490/24 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

У С Т А Н О В И В :

22.10.2024 ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову інспектора 1 взводу 1 роти 2 батальйону ППП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП старшого лейтенанта поліції Канюка О.О., серії ЕНА №3225856 від 09.10.2024, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 340 грн, а провадження у справі закрити.

Адміністративний позов обґрунтований тим, що співробітниками патрульної поліції не підтверджено факту вчинення позивачем порушення ПДР, оскільки не надано належних та допустимих доказів вчинення правопорушення, а саме відеозапису з місця події. Позивач наголошує, що доводи відповідача з приводу того, що під час руху транспортного засобу не горіли задні габарити є необґрунтованими, оскільки при виїзді позивача з м. Кривого Рогу, в автомобілі під його керування все працювало. Також, позивач посилається на технічні помилки в постанові, а саме неправильне написання відповідачем номерного знаку причепу.

Софіївський районний суд Дніпропетровської області рішенням від 21.02.2025 відмовив в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про відмову в позові.

Апеляційна скарга обґрунтована фактично доводами адміністративного позову.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення Серії ЕНА №3225856 27.06.2024 о 22.39 в с. Широке, траса Н11 Широківська ОТГ 75 км, позивач керував автомобілем Chevrolet Aveo д.н.з. НОМЕР_1 сумісно з причепом ПГМФ 8315 днз НОМЕР_2 в темну пору доби з технічною несправністю з якою технічна експлуатація забороняється, а саме: не горилі лампи фар задніх габаритних ліхтарів на причепі, чим порушено п. 31.6б ПДР України, та під час паркування не працював правий показчик повороту, чим прушено п. 31.4 ПДР України.

Вказаною постановою на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

Не погодившись з постановою позивач звернувся до суду з адміністративним позовом в цій справі.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем доведений факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, описаного в оскаржуваній постанові, відтак застосування штрафних санкцій у розмірі 340 грн є обґрунтованим.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (далі по тексту ПДР України).

Згідно з пунктом 1.1. ПДР ці Правила відповідно до Закону України Про дорожній рух встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні гуртуватися на вимогах цих Правил.

На виконання пункту 1.3. ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п. 1.9 ПДР).

Відповідно до вимог п. 31.3.3 «а» ПДР, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, якщо режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу.

Також, відповідно до п. 31.6. «а» ПДР, забороняється подальший рух транспортних засобів, у яких у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості не горять лампи фар чи задніх габаритних ліхтарів.

Судом встановлено, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 121 КУпАП.

Як встановлено частиною 1 статті 121 КУпАП України, керування водієм транспортним засобом, що має несправності зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) тягне за собою накладення штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що згідно зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, виходячи з його правової природи та завдання, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема, на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

В силу приписів ст. 251 КУпАП доказами вчинення адміністративного правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як видно з постанови у справі про адміністративне правопорушення, яку оскаржує позивач в цій справі, в якості доказів вчинення позивачем правопорушення зазначений відеозапис з місця події.

Так, судом було досліджено надані відповідачем відеозаписи з місця події та встановлено, що під час керування позивачем транспортним засобом, дійсно мали місце несправності, які перешкоджають експлуатації транспортного засобу, а саме: не горилі лампи фар задніх габаритних ліхтарів на причепі, чим порушено п. 31.6б ПДР України, та під час паркування не працював правий показчик повороту, чим порушено п. 31.4 ПДР України.

Відтак, колегія суддів, оцінивши за власним переконанням, наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що відповідачем підтверджено факт керування позивачем автомобілем з технічними несправностями, з якими заборонено технічну експлуатацію транспортного засобу.

Посилання позивача на те, що при виїзді з місця відправлення в його транспортному засобі все працювало колегія суддів не приймає, оскільки належними та допустимими доказами підтверджено факт несправності фар задніх габаритних ліхтарів на причепі та показчику повороту станом на час керування позивачем транспортним засобом. Відтак, та обставина, що раніше прилади працювали належним чином не є підставою для звільнення позивача від відповідальності.

Посилання позивача на розгляд справи у незазначеному у повістці місці є неспроможними. З пояснень самого позивача та його свідка суду стало відомо, що під час розгляду справи за місцем знаходження Полку Патрульної поліції у м. Кривий Ріг, тобто у зазначеному у повістці місці, розпочалася повітряна тривога, а тому, з метою забезпечення безпеки усіх учасників справи працівником поліції позивача та свідка було супроводжено до сховища, де і проведено розгляд справи.

Неточності, які наявні в оскаржуваній постанові щодо дати скоєння правопорушення (не 27.06.2024, а 27.09.2024), номерного знаку причепу (не АА0118XF, а АЕ0118XF), суд не знаходить грубими, тобто такими, які безумовно вказують на нікчемність чи недійсність винесеної постанови.

До того ж, у самій постанові, серії ЕНА №3225856 від 09.10.2024, працівником поліції зазначається як правильний, так і не правильний реєстраційний номер причепу, а дата фактичного вчинення правопорушення кореспондується із датою його фіксації за допомогою бодікамер та відеореєстратора і на які мається посилання у самій постанові, тобто 27.09.2024.

Крім того, суд зазначає, що будь-які дефекти постанови не спростовують суті вчиненого позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Відповідно до правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду від 16 грудня 2021 року у справі № 640/11468/20, ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: «протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків» і, на противагу йому, принцип «формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення»; межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови безумовного дотримання ним передбаченої законом процедури прийняття такого рішення.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 11 травня 2022 року у справі № 400/1510/19, від 5 липня 2022 року у справі № 522/3740/20, від 27 вересня 2022 року у справі № 320/1510/20, від 3 жовтня 2022 року у справі № 400/1510/19, від 1 листопада 2022 року у справі № 640/6452/19 та від 18 січня 2023 року у справі №500/26/22.

Відтак, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Посилання позивача на те, що представник відповідача брав участь у розгляді справи в суді першої інстанції без належних на те повноважень в порядку самопредставництва, без зазначення ЄДРПОУ про можливість такого представництва, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки як видно з матеріалів справи Кушнір Олена Володимирівна представляла інтереси Департаменту патрульної поліції на підставі довіреності виданої керівником Департаменту, а не в порядку самопредставництва, водночас довіреність сформована в підсистемі ЄСІТС Електронний суд та підписана електронним підписом уповноваженої особи.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, доводи адміністративного позову не спростовують висновків суду, а тому підстави для зміни чи скасування судового рішення відсутні.

Керуючись ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 325 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 21.02.2025 в адміністративній справі №177/2490/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - суддя О.О. Круговий

суддя А.А. Щербак

суддя А.В. Шлай