Справа № 9901/86/20
Суддя: Войтович І. І.
Дата ухвалення: 2025-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2025 року Справа № 9901/86/20

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Войтович І.І., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів,

Офісу Генерального прокурора

про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів та Офісу Генерального прокурора у якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження від 27 лютого 2020 року № 55дп-20.

Позиції сторін

Позивач вказує на визначених законодавством підстави за яких саме прокурора може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності, на повноваження КДКП під час перевірки доводів дисциплінарної скарги, права прокурора під час розгляду висновку про наявність чи відсутність в діях прокурора дисциплінарного проступку.

Зокрема, позивач застосовуючи положення Закону №113-ІХ від 19.09.2019, яким внесено зміни до Закону України «Про прокуратуру», вказує, що на час винесення кадровою комісією оскаржуваного рішення, Закон України «Про прокуратуру» не визначав ні порядок відкриття дисциплінарного провадження та проведення перевірки дисциплінарної скарги, ні розгляд висновку про наявність чи відсутність в діях прокурора дисциплінарного проступку, ні рішення відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження у дисциплінарному провадженні стосовно прокурора, оскільки дію статей 46-48 Закону України «Про прокуратуру» було зупинено до 1 вересня 2021 року згідно розділу ІІ Закону № 113-ІХ від 19.09.2019. На час винесення спірного рішення Законом України «Про прокуратуру» було визначено, що дисциплінарне провадження здійснюється відповідним органом, дисциплінарне провадження це процедура розгляду відповідним органом, що здійснює дисциплінарне провадження щодо прокурорів, дисциплінарної скарги, в якій містяться відомості про вчинення прокурором дисциплінарного проступку, що визначено ч.1 статті 44, ч.1 статті 45 Закону.

Позивач вказуючи на п. 3 наказу Генпрокурора №266 від 04.11.2019 щодо прийняття рішення про продовження розгляду скарги, п.п. 6, 11, 18 Порядку розгляду скарг №266, наполягає, що ні Законом України «Про прокуратуру», ні Порядком розгляду кадровою комісією скарг не встановлено порядку продовження розгляду кадровою комісією відкритого КДКП дисциплінарного провадження щодо прокурора. Зокрема, на засіданні кадрової комісії заслуховуються пояснення члена кадрової комісії, який проводив перевірку дисциплінарної скарги, особи, яка подала дисциплінарну скаргу, та/або її представника, прокурора, стосовно якого здійснюється дисциплінарне провадження, та/або його представника, а також інших осіб у разі необхідності. Член кадрової комісії, який проводив перевірку дисциплінарної скарги та готував висновок про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора, не має права брати участі у голосуванні при прийнятті рішення за результатами розгляду зазначеного висновку та бути присутнім під час проведення такого голосування. Однак, як вбачається з оскаржуваного рішення, автоматизованою системою розподілу дисциплінарних скарг 17.01.2020 р. члену кадрової комісії ОСОБА_2 розподілено дисциплінарне провадження № 11/2/4-852дс-123дп-19 (після повторного перерозподілу присвоєно № 07-91дс-10дп-20) стосовно прокурора ОСОБА_1 , хоча пунктами 10-12 Порядку №266 встановлено, що для вирішення питання щодо відкриття дисциплінарного провадження діє автоматизована система розподілу дисциплінарних скарг. Дисциплінарні скарги реєструються робочою групою кадрової комісії. Робоча група кадрової комісії у день надходження дисциплінарної скарги реєструє її та за допомогою автоматизованої системи визначає члена кадрової комісії для вирішення питання щодо відкриття дисциплінарного провадження. Зауважив, що член кадрової комісії ОСОБА_2 не проводив перевірку дисциплінарної скарги і відповідно він не міг дати пояснення щодо наявності чи відсутності в діях дисциплінарного проступку, хоча як вбачається з оскаржуваного рішення, кадрова комісія заслуховувала доповідача-члена кадрової комісії ОСОБА_2 . Та, чи брав ОСОБА_2 участь у голосуванні при прийнятті рішення за результатами розгляду зазначеного висновку та чи був він присутнім під час проведення такого голосування, позивачу не відомо, оскільки розгляд даного дисциплінарного провадження незаконно був проведений без нього, однак оскаржуване рішення даний член комісії підписав.

Застосовуючи пункти 6-8 Порядку №266 позивач зазначив про те, що оскаржуване рішення дисциплінарної комісії було прийнято із порушенням його прав на безпосередню участь у засіданні комісії під час розгляду висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку, надавати пояснення, заявляти клопотання, відводи членам комісії. Про засідання призначене на 19.02.2020 позивачу стало відомо по телефону зі слів помічника члена комісії 18.02.2020. Про дату та час другого засідання призначеного на 27.02.2020 був повідомлений по телефону ввечері 26.02.2020. Зауважив також, що на його заяву від 18.02.2020, з долученими до неї документами із проханням відкласти засідання, дисциплінарна комісія прийняла рішення про можливість розгляду висновку без його участі. Позивач також зазначив, що на час проведення засідання кадрової комісії 27.02.2020 він перебував на лікуванні, про що повідомляв дисциплінарну комісію заявою поданою 26.02.2020, долучивши докази тимчасової непрацездатності. Вказує, що прокурор має бути належним чином повідомлений про дату та час засідання, якому разом із повідомленням комісія надсилає зібрані у процесі перевірки дисциплінарної скарги матеріали.

Додав, що копії дисциплінарної скарги з висновком позивач отримав під підпис 22.02.2020, та копії матеріалів зібраних у процесі перевірки дисциплінарної скарги так і не були направлені, що є порушенням п. 8 Порядку.

Враховуючи положення щодо порядку призначення кадрової комісії, визначення її складу, повноважень кадрової комісії під час здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурора, порядок відкриття дисциплінарного провадження та проведення перевірки доводів скарги, позивач вказує на невмотивованість, відсутність обгрунтованості спірного рішення, наполягає на відсутності безсторонності, добросовісності, розсудливості та пропорційності рішення кадрової комісії, прийнятого без дотримання балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересам особами і цілями, на досягнення яких спрямоване спірне рішення, що у сукупності свідчить про його протиправність.

Позивач вважає, що оскаржуване рішення є незаконним, кадрова комісія діяла необгрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, та односторонньо. З висновку дисциплінарної комісії не можливо встановити ні кількості дисциплінарних проступків, за які було притягнуто прокурора до дисциплінарної відповідальності, час вчинення дисциплінарних проступків, види останніх, що враховувалось КДКП та що свідчить про невмотивованість такого висновку.

Вважає безпідставним та необґрунтованими висновки про використання прокурором свого статусу з метою впливу на службових осіб та відмічає, що заява від 04.04.2019 була ним подана як від фізичної особи та заповнюючи її форму вписано відповідно посаду, місце роботи. Скарга на бездіяльність слідчого написана також як від фізичної особи, без зазначення посади та в самій скарзі зазначені повні його відомості, відомості адвоката. Відмітив, що з ухвали Костопільського райсуду від 20.04.2019 по справі № 564/931/19 вбачається, що він брав участь у судовому засіданні і подав скаргу не як прокурор, а як фізична особа.

Щодо грубого та нетактовного висловлювання у поданій заяві про відвід поданої під час службового розслідування, що застосовано кадровою комісією, позивач вказав про те, що останньою не доведено та не зазначено яку норму законодавства в даному випадку ним порушено та яку застосовано відповідно.

Наполягає, що кадрова комісія не підтвердила наявності підстав застосовності п. 6 та п. 8 ч. 1 ст. 43 Закону України «Про прокуратуру». Кадрова комісія врахувала притягнення раніше до дисциплінарної відповідальності, що рішенням Верховного Суду від 11.03.2020 у справі № 460/969/19 та у справі №9901/412/19 було визнано протиправним та скасовано рішення КДКП від 02.07.2019 №214дп-19 та від 15.08.2018 №367-дп18, що свідчить про неправомірність застосування п. 6 ч. 1 ст. 43 вказаного Закону. Як і не підтверджено та не доведено кадровою комісією застосування п. 8 ч. 1 ст. 43 Закону України «Про прокуратуру» щодо втручання чи будь-якого впливу у службову діяльність іншого прокурора, службових осіб, суддів публічних висловлювань щодо їх дій чи бездіяльності. Застосування КДКП незадовільної характеристики за місцем роботи також вважає необґрунтованими оскільки характеристики з місця роботи грунтуються саме на рішеннях КДКП які позивач оскаржив в судовому порядку.

Позивач зазначає, що кадрова комісія застосувала щодо нього найбільш суворе дисциплінарне стягнення і та обставина що вчинено дисциплінарний проступок статусі прокурора не може бути підставою для звільнення з посади, наполягає на відсутності жодної правової підстави для накладення дисциплінарного стягнення у виді звільнення.

Відповідач Офіс Генерального прокурора застосовуючи положення Закону України від 19.09.2019 № 113-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури», пункт 7 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» даного Закону зазначає, що утворення кадрової комісії в Офісі Генерального прокурора, у кожній обласній прокуратурі, здійснювалось для забезпечення, окрім вказаного, для розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів. Наказом Генерального прокурора від 04.11.2019 №267 було створено третю кадрову комісію, згідно з наказом Генерального прокурора від 23.12.2019 №351 з 02.01.2020 розпочав роботу Офіс Генерального прокурора, у зв`язку із чим, наказ №267 від 04.11.2019 втратив чинність, натомість наказом №9 від 09.01.2020 було створено кадрову комісію з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів. Відповідно до пп. 3 п. 21 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-ІХ відкриті КДКП на день набрання чинності цим Законом дисциплінарні провадження щодо прокурорів, стосовно яких не ухвалено рішення, передаються секретаріатом КДКП відповідним кадровим комісіям для продовження їх розгляду у порядку, визначеному Генеральним прокурором. Наказом Генерального прокурора від 04.11.2019 № 266 (із відповідними змінами) затверджено Порядок розгляду кадровою комісією скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку, здійснення дисциплінарного провадження та прийняття рішення за результатами дисциплінарного провадження (далі - Порядок). Згідно з п. 2 цього наказу секретаріат КДКП передає відповідній кадровій комісії відкриті КДКП дисциплінарні провадження щодо прокурорів, стосовно яких не ухвалено рішення, для продовження їх розгляду з відповідного етапу дисциплінарного провадження згідно з Порядком. Згідно п. 6 Порядку дисциплінарне провадження передбачає такі етапи: відкриття дисциплінарного провадження; проведення перевірки дисциплінарної скарги; розгляд висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора та прийняття рішення. Відповідно, доводи позивача про те, що законодавством не передбачено порядку продовження розгляду кадровою комісією відкритого КДКП дисциплінарного провадження відповідач вважає необгрунтовані.

Автоматизованою системою 17.01.2020 було розподілено члену кадрової комісії ОСОБА_2 дисциплінарного провадження щодо позивача якому присвоєно номер 07-91дс-10дп-20 (попередній №11/2/4-852дс-123дп-19), за клопотанням якого складено висновок від 16.08.2019 про наявність дисциплінарного проступку в діях прокурора ОСОБА_1 , включено до порядку денного кадрової комісії. ОСОБА_2 склав висновок який вважає відповідач відповідає вимогам п. 11 розділу ІІІ Порядку. Відповідно, кадровою комісією було продовжено дисциплінарну процедуру з розгляду складеного КДКП висновку, що відповідає Закону України «Про прокуратуру», наказу Генерального прокурора від 04.11.2019 №266 та Порядку.

Посилаючись на положення п. 7 розділу ІІІ Порядку відповідач зазначив про відсутність з боку КДКП порушень щодо порядку розгляду висновку стосовно прокурора, зазначив, що про засідання кадрової комісії призначене на 19.02.2020, скаржник та прокурор ОСОБА_1 були належним чином повідомлені. Повідомлення було оприлюднено на веб-сайті Офісу Генерального прокурора 11.02.2020. Скаржник надіслав листа в якому зазначив про розгляд висновку без його представника, а від ОСОБА_1 надійшло клопотання про відкладення засідання оскільки на зазначену дату Верховним Судом призначено засідання у справі за його адміністративним позовом. Кадрова комісія відповідно відклала засідання та наступне призначила на 27.02.2020 на 10:00 год., оголошення про що було доступно 19.02.2020 на веб-сайті прокуратури. Крім цього секретар кадрової комісії листом від 20.02.2020 за місцем роботи прокурора повідомлено ОСОБА_1 про дату та час розгляду висновку щодо нього. Відповідач зазначає, що прокурор має цікавитись про стан дисциплінарного провадження щодо нього. Враховуючи положення п. 10 Порядку, можливий розгляд висновку кадровою комісією без участі прокурора в разі якщо прокурор не з`явився на засідання повторно. ОСОБА_1 повідомив кадрову комісію про те, що не зможе взяти участь у засіданні та просив відкласти та враховуючи положення Порядку, кадрова комісія прийняла рішення розглянути висновок без участі прокурора.

Щодо підстав притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності відповідач вважає, що в спірному рішенні містяться доводи, в чому полягає склад дисциплінарного проступку, передбаченого п.п. 6, 8 ст. 43 Закону України «Про прокуратуру» з боку ОСОБА_1 та зазначено конкретні докази, які повністю підтверджують факт вчинення ним дисциплінарного проступку. Покликаючись на ст. 21 Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів, затвердженого всеукраїнською конференцією прокурорів 27.04.2017, прокурор не має використовувати свій статус при з`ясуванні будь-яких обставин із представниками правоохоронних і контролюючих органів, у тому числі посвідчення із метою впливу на посадових осіб. Зокрема, правила поведінки прокурора визначені також в Модельному кодексі поведінки державних службовців (Рекомендація № R (2000) 10 Комітету Міністрів державам-членам Ради Європи щодо кодексів поведінки державних службовців, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи на 106 сесії 11.05.2000), Нормах професійної відповідальності та переліком необхідних прав та обов`язків прокурорів, прийнятих Міжнародною Асоціацією прокурорів 23.04.1999, в пунктах 1, 3 Керівних принципів, що стосуються державних обвинувачів, які прийняті восьмим конгресом Організації об`єднаних націй попередження злочинності та поводженню з правопорушниками (Гавана, Куба, 27 серпня 7 вересня 1990 року). Вважає що КДКП дійшла обгрунтованого висновку про доведеність обставин дисциплінарної скарги про порушення прокурором ОСОБА_1 правил прокурорської етики, оскільки етичні норми є основоположними нормами поведінки прокурора. Допущення подібної поведінки підриває як авторитет самого прокурора так і органів прокуратури в цілому. Обраний КДКП вид стягнення відповідач вважає співрозмірним вчиненому прокурором ОСОБА_1 дисциплінарного проступку. Грубий характер дисциплінарного правопорушення є очевидним, оскільки недотримання ним правил прокурорської етики та поведінки не може бути виправдано жодними обставинами, є несумісним із подальшим зайняттям ним будь-якої посади в органах прокуратури. При виборі дисциплінарного стягнення кадрова комісія зважила на характер проступку, його наслідки, особу прокурора, ступінь його вини, обставини, що впливають на обрання виду дисциплінарного стягнення, а саме незадовільну характеристику з місця роботи та на перебування у статусі прокурора, який раніше притягувався до дисциплінарної відповідальності.

Додав, що рішенням Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 11.03.2020 у справи № 460/969/19, яким визнано протиправним та скасовано рішення КДКП від 05.09.2018 № 367дп-18 «Про накладення дисциплінарного стягнення на прокурора Березнівського відділу Сарненської місцевої прокуратури Рівненської області ОСОБА_1 » кадровою комісією оскаржено в апеляційному порядку до Великої Палати Верховного Суду. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 07.10.2020 у справі № 460/969/19 апеляційну скаргу кадрової комісії задоволено. Рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 11.03.2020 скасовано. Ухвалено нове рішення яким в позові відмовлено.

Відповідач вважає, що спірне рішення КДКП від 27 лютого 2020 року № 55дп-20 відповідає вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, прийнято відповідно до принципів обгрунтованості, тобто з урахуванням всіх обставин щодо наявності в діях прокурора дисциплінарного проступку, характеру допущених ним порушень, їхні наслідків, а також особи прокурора та умисний ступінь його вини, без упередженого до нього ставлення, з дотриманням принципу пропорційності, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів прокурора Таргонія А.В., а також між цілями та засобами їх досягнення.

Відповідач КДКП вважає правомірним спірне рішення від 27 лютого 2020 року № 55дп-20. В ході перевірки висновку було встановлено порушення прокурором ОСОБА_1 п.п. 6, 8 ч. 1 ст. 43 Закону України «Про прокуратуру», що підтверджується зібраними в ході перевірки матеріалами, доказами. Щодо повноважень КДКП, порядок її призначення, визначення складу, порядку розгляду висновку, відповідач вважає доводи позивача необгрунтованими в силу норм діючого законодавства та не доведеності позивачем допущених кадровою комісією заявлених в позові порушень. КДКП було враховано окрім доводів скарги, матеріали службового розслідування, інші зібрані матеріали, характеристику прокурора, наявність у нього дисциплінарних проваджень. Відповідач зазначив що КДКП не було допущено порушень прав прокурора на участь у засіданнях кадрової комісії, щодо належного його повідомлення чи ознайомлення та отримання копій матеріалів дисциплінарної справи.

Процесуальні дії у справі

Ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 30 березня 2020 року дану адміністративну справу передано Окружного адміністративного суду міста Києва для вирішення судом питання про відкриття провадження у справі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 квітня 2020 року відкрито провадження в даній адміністративній справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Відповідно до Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" від 13 грудня 2022року №2825-ІХ ліквідовано Окружний адміністративний суд міста Києва; утворено Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві; визначено територіальну юрисдикцію Київського міського окружного адміністративного суду, яка поширюється на місто Київ.

На виконання положень п. 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" від 13 грудня 2022 року №2825-ІХ, дана справа надіслана до Київського окружного адміністративного суду за належністю.

13 лютого 2025 року вказані матеріали адміністративного позову отримані Київським окружним адміністративним судом та протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 13 лютого 2025 року справа розподілена судді Войтович І.І.

Ухвалою суду від 18 лютого 2025 року прийнято адміністративну справу до провадження Київського окружного адміністративного суду; справу визначено до розгляду одноособово суддею Войтович І.І. за правилами загального позовного провадження; розпочато підготовку справи до судового розгляду та призначено справу до судового розгляду на 17 березня 2025 року об 11:30год.

06 березня 2023 року через систему Електронний суд (аналогічний до канцелярії суду 12 березня 2025) надійшов відзив від відповідача Офісу Генерального прокурора.

Ухвалою суду від 13 березня 2025 року клопотання представника позивача Власик В.Я. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції від 25 та 28 лютого 2025 року, - повернуті без розгляду.

17 березня 2025 року в судовому засіданні за участі представників відповідачів Кожушко В.Е. та Кіцнак П.О., судом ухвалено на місці відкласти розгляд справи на іншу дату та час у зв`язку із неявкою позивача та/або представника позивача.

Наступне підготовче судове засідання призначено на 02 квітня 2025 року о 12 год. 30хвил., про що сторони у справі повідомлені належним чином.

02 квітня 2025 року в судовому засіданні за участю представників відповідачів Кожушко В.Е. та Кіцнак П.О., судом ухвалено на місці відкласти розгляд справи на іншу дату та час у зв`язку із неявкою позивача та/або представника позивача.

Наступне підготовче судове засідання призначено на 12 травня 2025 року об 11 год. 00 хвил., про що сторони у справі повідомлені належним чином.

12 травня 2025 року в судовому засіданні за участю представника відповідача КДКП Кожушко В.Е., судом ухвалено на місці відкласти розгляд справи на іншу дату та час у зв`язку із неявкою позивача та/або представника позивача та представника відповідача Офісу Генерального прокурора.

Наступне підготовче судове засідання призначено на 09 червня 2025 року о 12 год. 30 хвил., про що сторони у справі повідомлені належним чином.

Ухвалою суду від 05 червня 2025 року задоволено заяву позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду від 03 червня 2025 року, судове засідання призначене на 09 червня 2025 року о 12:30 год у справі № 9901/86/20 та наступні судові засідання, проводити в режимі відеоконференції з використанням відеоконференцзв`язку "ВКЗ".

Ухвалою суду від 09 червня 2025 року, за участі позивача Таргоній А.В. та представників відповідачів Кожушко В.Е. і Кіцнак П.О., закрито підготовче провадження, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 07 липня 2025 року о 12:00 год.

Судове засідання призначене на 07 липня 2025 року знято з розгляду у зв`язку із несправністю системи ВКЗ.

Наступне судове засідання призначено на 28 липня 2025 року о 13 год. 15 хвил. , про що сторони у справі повідомлені належним чином.

28 липня 2025 року в судове засідання прибули позивача Таргоній А.В., представники відповідачів Офісу Генерального прокурора Кожушко В.Е. та КДКП Кіцнак П.О.

Позивач позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити.

Представники відповідачів проти позову заперечували, просили суд відмовити в його задоволенні.

Встановивши правові позиції сторін, заслухавши їх доводи, перевіривши їх наданими до суду сторонами доказами, за відсутності заперечень учасників по справі, судом на місці ухвалено завершити розгляд справи у порядку письмового провадження.

Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

ОСОБА_1 працює в органах прокуратури з червня 2008 року.

Остання займана ним посада з 20 грудня 2017 року - прокурор Березнівського відділу Сарненської місцево прокуратури Рівненської області.

Так, до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів 18.06.2019 надійшла дисциплінарна скарга прокурора Рівненської області ОСОБА_3 про вчинення прокурором Березнівського відділу Сарненської місцевої прокуратури Рівненської області ОСОБА_1 дисциплінарного проступку.

З дисциплінарної скарги вбачається, що ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді прокурора Березнівського відділу Сарненської місцевої прокуратури Рівненської області, 04.04.2019 подав заяву до Костопільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частиною третьою статті 365, частиною другою статті 366 Кримінального кодексу України (далі -КК України) за фактом складання та підписання службовими особами комунального підприємства «Костопількомунсервіс» завідомо неправдивого офіційного документа протоколу про адміністративне правопорушення стосовно його батька. Діючи у своїх приватних інтересах, а саме в інтересах свого батька ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що при поданні цієї заяви він не має статусу прокурора та не виконує повноважень, пов`язаних із цим статусом, безпідставно зазначив, що така заява подається ним як прокурором Березнівського відділу Сарненської місцевої прокуратури Рівненської області.

Крім того, 08.04.2019 ОСОБА_1 , продовжуючи діяти у своїх приватних інтересах, зумовлених сімейними відносинами, подав до слідчого судді Костопільського районного суду Рівненської області скаргу на бездіяльність працівників Костопільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області щодо невнесення ними відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР), у якій також безпідставно зазначив, що така скарга подається ним як прокурором Березнівського відділу Сарненської місцевої прокуратури Рівненської області.

Указаними діями ОСОБА_1 позиціонував себе як представник державного органу прокуратури та створював враження у правоохоронних органів та суду, того, що діє у межах службових повноважень, передбачених законодавством, використавши таким чином свій службовий статус з метою впливу на посадових осіб.

Під час проведення службового розслідування, під час розгляду заяви ОСОБА_1 від 11.05.2019 № 36/1-641вих про відвід голови комісії з проведення службового розслідування, ОСОБА_1 у грубій та нетактовній формі допущено письмове висловлювання неетичного характеру стосовно голови комісії, що посягають на честь і гідність людини.

Також 03.07.2018 при ознайомленні з наказом прокурора області «Про відсторонення від виконання службових повноважень» ОСОБА_1 вчинив на ньому записи грубого та зневажливого змісту стосовно керівництва регіональної прокуратури, які не є мовою ділового спілкування.

На думку скаржника, такими діями ОСОБА_1 вчинив дисциплінарні проступки, передбачені пунктами 6 та 8 частини першої статті 43 Закону № 1697-VII, тобто грубе порушення правил прокурорської етики та втручання чи будь-який інший вплив прокурора у випадках чи порядку, не передбачених законодавством, у службову діяльність іншого прокурора, службових, посадових осіб чи суддів, у тому числі шляхом публічних висловлювань стосовно їх рішень, дій чи бездіяльності, за відсутності при цьому ознак адміністративного чи кримінального правопорушень.

За допомогою автоматизованої системи для вирішення питання про відкриття дисциплінарного провадження скаргу визначено члену Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів ОСОБА_5 , який 21.06.2019 прийняв рішення про відкриття дисциплінарного провадження № 11/2/4-852дс-123дп-19 стосовно ОСОБА_1 .

За результатами перевірки скарги, Грушковським 16.08.2019 складено висновок про наявність дисциплінарного проступку в діях прокурора.

Враховуючи набрання чинності 25.09.2019 Закону України від 19.09.2019 № 113-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» (далі - Закон № 113-ІХ), пункти 21, 22 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення», Закон України від 14.10.2014 № 1697-VII «Про прокуратуру» (далі - Закон № 1697-VII), наказ Генерального прокурора від 17.10.2019 №233, яким затверджено порядок роботи кадрових комісій.

Зокрема, наказом Генерального прокурора від 09.01.2020 №9 було створено кадрову комісію з розгляду з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів (далі - кадрова комісія).

Відповідно до пункту 2 цього наказу кадрова комісія забезпечує розгляд дисциплінарних скарг про вчинення дисциплінарних проступків прокурорами Офісу Генерального прокурора, Спеціалізованої антикорупційної прокуратури, обласних (регіональних) прокуратур, окружних (місцевих) прокуратур, військових прокуратур, а також здійснення щодо них дисциплінарного провадження.

Автоматизованою системою розподілу дисциплінарних скарг 17.01.2020 члену кадрової комісії ОСОБА_2 розподілено дисциплінарне провадження № 11/2/4-852дс-123дп-19 (після повторного перерозподілу присвоєно № 07-91дс-10дп-20) стосовно прокурора Таргонія А.В.

У зв`язку з неявкою прокурора ОСОБА_1 кадровою комісією 19.02.2020 прийнято рішення про відкладення розгляду висновку.

Скаржник та прокурори належним чином повідомлені про час та місце проведення засідання кадрової комісії.

Від скаржника надійшов лист щодо розгляду висновку без його представника.

Прокурор Таргоній А.В. повідомив, що не зможе взяти участь у засіданні кадрової комісії та просив відкласти розгляд висновку та відповідно, кадрова комісія прийняла рішення про можливість розгляду висновку за відсутності прокурора ОСОБА_1 .

Під час перевірки доводів дисциплінарної скарги було запропоновано ОСОБА_1 надати пояснення по суті скарги, але прокурор останніх до кадрової комісії не подав.

Водночас кадровою комісією враховано, що ОСОБА_1 був опитаний під час службового розслідування, прокурор зазначив що жодних протиправних дій з використанням свого службового становища у своїх інтересах не вчиняв, а також не вчиняв таких дій в інтересах свого батька. Повідомив територіальний орган поліції про відоме йому вчинення службовою особою злочину. Таким чином реалізував своє невід`ємне конституційне право. У заявах указував свої анкетні дані, місце проживання та роботи як обов`язкові реквізити. Ніякого умислу на використання свого службового статуту не мав.

Відповідно, кадровою комісією було встановлено слідуюче.

09.04.2019 до Сарненської місцевої прокуратури Рівненської області надійшов рапорт прокурора Таргонія А.В. про надання дозволу на виїзд за межі Березнівського району (району обслуговування) з метою участі у судовому засіданні Костопільського районного суду Рівненської області на 15 год. 30 хв. 10.04.2019 з додатком у вигляді судової повістки. Із змісту останньої вбачається, що до Костопільського районного суду у справі № 564/931/19 за скаргою на бездіяльність слідчого та начальника слідчого відділу Костопільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області щодо невнесення заяви про вчинене кримінальне правопорушення до ЄРДР викликається прокурор Березнівського відділу Сарненської місцевої прокуратури Таргоній А.В.

Проведеним місцевою прокуратурою моніторингом Єдиного державного реєстру судових рішень виявлено ухвалу слідчого судді Костопільського районного суду від 10.04.2019, якою скаргу прокурора ОСОБА_1 на дії працівників Костопільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області задоволено та зобов`язано її службових осіб внести відомості до ЄРДР, про що видати витяг із ЄРДР у встановлені нормами Кримінального процесуального кодексу України терміни та спосіб.

Вивченням матеріалів кримінального провадження № 0000215 за частиною першою статті 366 КК України за фактом складання та підписання службовими особами КП «Костопількомунсервіс» завідомо неправдивого офіційного документа протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_4 батька ОСОБА_1 , останній подав до Костопільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області заяву від 04.04.2019, у якій зазначив, що скаржником є ОСОБА_1 , прокурор Березнівського відділу Сарненської місцевої прокуратури Рівненської області.

Згідно з протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 04.04.2019, заповненим особисто ОСОБА_1 , у рядку «прийняв усну заяву від» міститься рукописний запис такого змісту: « ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , прокурор Березнівського відділу Сарненської місцевої прокуратури».

08.04.2019 ОСОБА_1 , продовжуючи діяти у своїх приватних інтересах, зумовлених сімейними відносинами, подав до слідчого судді Костопільського районного суду Рівненської області скаргу на бездіяльність працівників Костопільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області щодо невнесення ними відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, у якій також безпідставно зазначив, що така скарга подається ним як прокурором Березнівського відділу Сарненської місцевої прокуратури Рівненської області.

Крім того, під час проведення службового розслідування, під час розгляду заяви ОСОБА_1 від 11.05.2019 № 36/1-641 вих про відвід голови комісії з проведення службового розслідування, ОСОБА_1 у грубій та нетактовній формі допущено письмове висловлювання неетичного характеру стосовно голови комісії, що посягають на честь і гідність людини.

Окрім цього, 03.07.2018 при ознайомленні з наказом прокурора області «Про відсторонення від виконання службових повноважень» ОСОБА_1 вчинив на ньому записи грубого та зневажливого змісту стосовно керівництва регіональної прокуратури, які не є мовою ділового спілкування.

Під час дисциплінарного провадження також установлено, що на підставі рапорту виконувача обов`язків керівника Сарненської місцевої прокуратури Рівненської області ОСОБА_6 від 17.04.2019 прокуратурою Рівненської області проведено службове розслідування за фактом ймовірного використання прокурором Березнівського відділу Сарненської місцевої прокуратури Рівненської області ОСОБА_1 свого службового статусу та пов`язаних із ним можливостей на користь своїх приватних інтересів або приватних інтересів третіх осіб.

Згідно з висновком службового розслідування від 03.06.2019 зафіксовано та встановлено відповідні обставини подій та факти від 04.04.2019 та 08.04.2019, зазначено, що своїми діями ОСОБА_1 позиціонував себе як представник державного органу прокуратури та створював враження у правоохоронних органів та суду того, що діє у межах службових повноважень, передбачених законодавством, використавши таким чином свій службовий статус з метою впливу на посадових осіб, чим порушив вимоги пунктів 3, 4 частини четвертої статті 19 Закону Закон № 1697-VII та статей 19 і 21 Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів. Крім того, під час проведення службового розслідування, під час розгляду заяви ОСОБА_1 від 11.05.2019 № 36/1-641вих про відвід голови комісії з проведення службового розслідування, ОСОБА_1 у грубій та нетактовній формі допущено письмове висловлювання неетичного характеру стосовно голови комісії, що посягають на честь і гідність людини.

Окрім цього, 03.07.2018 при ознайомленні з наказом прокурора області «Про відсторонення від виконання службових повноважень» ОСОБА_1 вчинив на ньому записи грубого та зневажливого змісту стосовно керівництва регіональної прокуратури, які не є мовою ділового спілкування.

Враховуючи встановлене, кадрова комісія дійшла висновку про доведеність обставин дисциплінарної скарги щодо порушення ОСОБА_1 правил прокурорської етики, та відповідно, за результатами дисциплінарного провадження встановлено наявність у діях прокурора ОСОБА_1 дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 6 та 8 частини першої статті 43 Закону № 1697-VII, систематичне (два і більше разів протягом одного року) або одноразове грубе порушення правил прокурорської етики та втручання чи будь-який інший вплив прокурора у випадках чи порядку, не передбачених законодавством, у службову діяльність іншого прокурора, службових, посадових осіб чи суддів, у тому числі шляхом публічних висловлювань стосовно їх рішень, дій чи бездіяльності, за відсутності при цьому ознак адміністративного чи кримінального правопорушення.

Систематичність порушення комісія зафіксувала згідно рішень КДКП від 02.07.2019 №214дп-19, від 15.07.2019 №712к про застосування дисциплінарних стягнень щодо прокурора ОСОБА_1 .

Факт вчинення дисциплінарного проступку підтверджується: рапортом виконувача обов`язків керівника Сарненської місцевої прокуратури ОСОБА_6 ; заявами ОСОБА_1 та повісткою про виклик до Костопільського районного суду Рівненської області; ухвалою слідчого судді Костопільського районного суду Рівненської області від 10.04.2019 у справі № 564-931/19; аудіо- та відеозаписом судового засідання від 10.04.2019 Костопільського районного суду Рівненської області у справі № 564-931/19; матеріалами кримінального провадження № 0000215 та довідкою про їх вивчення; заявою ОСОБА_1 від 11.05.2019 № 36/1-641вих про відвід голови комісії з проведення службового розслідування; поясненнями ОСОБА_1 ; іншими матеріалами службового розслідування проведеного на виконання наказу прокурора Рівненської області від 26.04.2019 № 30.

Враховуючи приписи частини 4 статті 48 Закону № 1697-VII зазначене, строк накладення дисциплінарного стягнення на прокурора ОСОБА_1 щодо його неетичної поведінки, який мав місце 03.07.2018, сплинув, водночас в іншій частині річний строк для накладення дисциплінарного стягнення за вчинення дисциплінарних проступків, які мали місце у період з 04.04.2019 до 10.04.2019, а також 11.05.2019 не сплинув.

Під час прийняття рішення кадрова комісія зважила на характер проступку, його наслідки, особу прокурора, ступінь його вини, обставини, що впливають на обрання виду дисциплінарного стягнення, та визначаючи вид стягнення, яке повинно бути застосованим до ОСОБА_1 , кадрова комісія взяла до уваги, що останній вчинив дисциплінарний проступок, перебуваючи у статусі прокурора, який притягувався до дисциплінарної відповідальності та незадовільно характеризується за місцем роботи. Крім того, грубий характер дисциплінарного правопорушення прокурора ОСОБА_1 для кадрової комісії був очевидним, оскільки недотримання ним правил прокурорської етики та поведінки не може бути виправдано жодними обставинами, є несумісним із подальшим зайняттям ним будь-якої посади в органах прокуратури.

Таким чином, кадрова комісія вирішила притягнути прокурора ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 6 та 8 частини першої статті 43 Закону № 1697-VII та накласти на нього дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади в органах прокуратури.

Наказом прокуратури Рівненської області від 10 березня 2020 року №249к прокурора Березнівського відділу Сарненської місцевої прокуратури Рівненської області ОСОБА_1 звільнено з посади за пунктом 8 частини 1 статті 43 Закону України «Про прокуратуру», за підстав: рішення кадрової комісії від 27 лютого 2020 року № 55дп-20.

Не погоджуючись із рішенням кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів від 27 лютого 2020 року № 55дп-20 позивач звернувся до суду із даним позовом.

Відтак, спірним у справі є рішення кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів від 27 лютого 2020 року № 55дп-20, у зв`язку з чим рішення підлягає перевірці судом на відповідність вимогам ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) з дотриманням судом принципів адміністративного судочинства визначені в ч. 3 даної статті кодексу.

Застосовано судом норми права та висновки суду

Завданням адміністративного судочинства відповідно до частини першої статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зокрема, в силу частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 3 статті 2 КАС України визначено, що основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є: 1) верховенство права; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі; 5) обов`язковість судового рішення; 6) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 7) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом; 8) розумність строків розгляду справи судом; 9) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 10) відшкодування судових витрат фізичних та юридичних осіб, на користь яких ухвалене судове рішення.

За частини першої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 КАС України).

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вказана норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

«На підставі» означає, що суб`єкт владних повноважень повинен бути утвореним у порядку, визначеному Конституцією та законами України; зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним.

«У межах повноважень» означає, що суб`єкт владних повноважень повинен приймати рішення та вчиняти дії відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх.

«У спосіб» означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби.

Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також система прокуратури України регулюється Законом України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII (далі - Закон №1697-VII, у відповідній редакції на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пунктів 3 та 4 частини 4 статті 19 Закону № 1697-VII прокурор зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, зобов`язаний додержуватися правил прокурорської етики, зокрема, не допускати поведінки, яка дискредитує його як представника прокуратури та може зашкодити авторитету прокуратури.

З метою визначення основних принципів, моральних норм правил прокурорської етики, якими повинні керуватися прокурори при виконанні своїх службових обов`язків та поза службою, Всеукраїнською конференцією прокурорів 27 квітня 2017 року, затверджено Кодекс професійної етики та поведінки прокурорів (далі - Кодекс професійної етики), який був чинним на час вчинення позивачем дій, кваліфікованих Комісією як дисциплінарний проступок.

Згідно зі статтею 4 Кодексу професійної етики професійна діяльність прокурорів ґрунтується на принципах: верховенства права та законності; поваги до прав і свобод людини і громадянина, недопущення будь-якого виду дискримінації; незалежності та самостійності; політичної нейтральності; презумпції невинуватості; справедливості, неупередженості та об`єктивності; професійної честі і гідності, формування довіри до прокуратури; прозорості службової діяльності, конфіденційності; утримання від виконання незаконних наказів та вказівок; недопущення конфлікту інтересів; компетентності та професіоналізму; доброчесності, зразковості поведінки та дисциплінованості; поваги до незалежності суддів.

Статтею 16 Кодексу професійної етики передбачено, що при виконанні службових обов`язків прокурор має дотримуватись загальноприйнятих етичних норм поведінки, спрямовувати свої дії на захист публічних інтересів і відмову від превалювання приватного інтересу, бути взірцем доброчесності, вихованості і культури. Порушення службової дисципліни, непристойна поведінка є неприпустимим для прокурора.

За змістом статті 19 Кодексу професійної етики прокурор має суворо дотримуватись обмежень, передбачених антикорупційним законодавством, не допускати будь-яких проявів, які можуть створити враження корупційних, у тому числі неправомірно втручатися чи здійснювати у випадках чи порядку, не передбачених законодавством, вплив на службову діяльність іншого прокурора, службових, посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування чи суддів.

За статтею 21 Кодексу професійної етики прокурор діє на підставі закону, неупереджено, незважаючи на приватні інтереси, особисте ставлення до будь-яких осіб, на свої ідеологічні, релігійні або інші особисті погляди чи переконання.

Прокурору слід уникати особистих зв`язків, фінансових і ділових взаємовідносин, що можуть вплинути на неупередженість і об`єктивність виконання професійних обов`язків, дискредитувати його як представника прокуратури, не допускати дій, висловлювань і поведінки, які можуть зашкодити його репутації та авторитету прокуратури, викликати негативний суспільний резонанс.

Поза службою поводитися коректно і пристойно. При з`ясуванні будь-яких обставин з представниками правоохоронних і контролюючих органів не використовувати свій службовий статус, у тому числі посвідчення прокурора з метою впливу на посадових осіб.

Не допускається вжиття висловів принизливого та образливого характеру, а також розміщення, поширення та коментування через засоби масової інформації, у тому числі у мережі Інтернет, службової інформації і службових документів, використання яких може зашкодити авторитету прокуратури, у тому числі публічних висловлювань стосовно рішень чи дій інших прокурорів поза межами органів прокуратури.

Відповідно до статті 24 Кодексу професійної етики прокурор не повинен втручатися в діяльність органів державної влади та органів місцевого самоврядування, крім випадків, передбачених законом. Він має у межах повноважень співпрацювати з ними при виконанні своїх службових обов`язків, якщо це не суперечить принципу його незалежності.

У взаємовідносинах із співробітниками правоохоронних органів прокурор зобов`язаний бути компетентним, виважено та тактовно виявляти вимогливість і принциповість, що базуються на вимогах закону (стаття 25 Кодексу професійної етики).

У відносинах з громадянами поза службою працівник прокуратури має бути взірцем законослухняності, добропорядності, додержання загальновизнаних норм моралі та поведінки (частина 2 статті 31 Кодексу професійної етики).

За правилами статей 32, 33 Кодексу професійної етики передбачено, що оцінка дотримання норм професійної етики та поведінки прокурора може проводитися під час дисциплінарного провадження та надаватися при вирішенні питань щодо підвищення по службі, присвоєння класного чину, підготовці характеристик та рекомендацій. Відповідно до Закону України "Про прокуратуру" прокурори зобов`язані неухильно дотримуватися вимог цього Кодексу.

Їх порушення тягне за собою відповідальність, встановлену законом. У разі систематичного (два і більше разів протягом одного року) або одноразового грубого порушення правил прокурорської етики прокурора може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до Модельного кодексу поведінки державних службовців (Рекомендація №R (2000) 10 Комітету Міністрів державам-членам Ради Європи щодо кодексів поведінки державних службовців, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи на 106 сесії 11.05.2000), державний службовець має здійснювати свої повноваження відповідно до закону, і тих законних вимог і етичних стандартів, що стосуються його чи її функцій, завжди поводитись таким чином, щоб була забезпечена віра громадськості у чесність, безсторонність і ефективність публічної влади.

Згідно з Нормами професійної відповідальності та переліком необхідних прав та обов`язків прокурорів, прийнятих Міжнародною Асоціацією прокурорів 23.04.1999, прокурори зобов`язані завжди підтримувати честь та гідність професії, вести себе професійно, відповідно до закону, правилами та етикою їх професії, в будь-який час дотримуватись найбільш високих норм чесності.

Відповідно до пунктів 1, 3 Керівних принципів, що стосуються державних обвинувачів, які прийняті восьмим конгресом Організації об`єднаних націй з попередження злочинності та поводженню з правопорушниками (Гавана, Куба, 27 серпня 7 вересня 1990 року) особи, відібрані для здійснення судового переслідування, повинні мати високі моральні якості та здібності, а також відповідну підготовку та кваліфікацію. Особи, які здійснюють судове переслідування, бувши найважливішими представниками системи відправлення кримінального правосуддя, завжди зберігають честь та гідність своєї професії.

Згідно з частиною 1 статті 43 Закону № 1697-VII прокурора може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження з таких підстав:

1) невиконання чи неналежне виконання службових обов`язків;

2) необґрунтоване зволікання з розглядом звернення;

3) розголошення таємниці, що охороняється законом, яка стала відомою прокуророві під час виконання повноважень;

4) порушення встановленого законом порядку подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування;

5) вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури;

6) систематичне (два і більше разів протягом одного року) або одноразове грубе порушення правил прокурорської етики;

7) порушення правил внутрішнього службового розпорядку;

8) втручання чи будь-який інший вплив прокурора у випадках чи порядку, не передбачених законодавством, у службову діяльність іншого прокурора, службових, посадових осіб чи суддів, у тому числі шляхом публічних висловлювань стосовно їх рішень, дій чи бездіяльності, за відсутності при цьому ознак адміністративного чи кримінального правопорушення;

9) публічне висловлювання, яке є порушенням презумпції невинуватості.

Згідно статті 44 Закону № 1697-VII дисциплінарне провадження здійснюється відповідним органом.

За змістом частини 1 та 4 статті 45 Закону № 1697-VII дисциплінарне провадження - це процедура розгляду відповідним органом, що здійснює дисциплінарне провадження щодо прокурорів, дисциплінарної скарги, в якій містяться відомості про вчинення прокурором дисциплінарного проступку. Право на звернення до відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження щодо прокурорів, із дисциплінарною скаргою про вчинення прокурором дисциплінарного проступку має кожен, кому відомі такі факти.

Згідно з частинами першою - четвертою, шостою, дев`ятою-одинадцятою статті 46 Закону №1697-VII cекретаріат відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, у день надходження дисциплінарної скарги реєструє її та за допомогою автоматизованої системи визначає члена відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, для вирішення питання щодо відкриття дисциплінарного провадження.

Член відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, своїм вмотивованим рішенням відмовляє у відкритті дисциплінарного провадження, якщо: 1) дисциплінарна скарга не містить конкретних відомостей про наявність ознак дисциплінарного проступку прокурора; 2) дисциплінарна скарга є анонімною; 3) дисциплінарна скарга подана з підстав, не визначених статтею 43 цього Закону; 4) з прокурором, стосовно якого надійшла дисциплінарна скарга, припинено правовідносини у випадках, передбачених статтею 51 цього Закону; 5) дисциплінарний проступок, про який зазначено у дисциплінарній скарзі, вже був предметом перевірки і щодо нього відповідний орган, що здійснює дисциплінарне провадження, прийняла рішення, яке не скасовано в установленому законом порядку.

За відсутності підстав, передбачених частиною другою цієї статті, член відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, приймає рішення про відкриття дисциплінарного провадження щодо прокурора.

Заява за результатами проведеної перевірки доброчесності прокурора, внаслідок якої встановлено вчинення дисциплінарного проступку, є обов`язковою підставою для відкриття дисциплінарного провадження щодо прокурора.

Після відкриття дисциплінарного провадження член відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, проводить перевірку в межах обставин, повідомлених у дисциплінарній скарзі. У разі виявлення під час перевірки інших обставин, що можуть бути підставою для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності, інформація про це включається у висновок члена відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, за результатами перевірки.

Під час здійснення перевірки член відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, має право ознайомлюватися з документами, що стосуються предмета перевірки, отримувати їх копії, опитувати прокурорів та інших осіб, яким відомі обставини вчинення діяння, що має ознаки дисциплінарного проступку, отримувати за письмовим запитом від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, керівників підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадян, громадських об`єднань необхідну для проведення перевірки інформацію. Прокурор, стосовно якого здійснюється дисциплінарне провадження, має право надавати пояснення або відмовитися від їх надання стосовно себе.

Перевірка відомостей про наявність підстав для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності проводиться у строк, який не перевищує двох місяців із дня реєстрації дисциплінарної скарги, а в разі неможливості завершення перевірки протягом цього строку він може бути продовжений відповідним органом, що здійснює дисциплінарне провадження, але не більш як на місяць.

До завершення дисциплінарного провадження прокурор не може бути звільнений з посади прокурора у зв`язку з поданням заяви про звільнення за власним бажанням.

Член відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, за результатами перевірки готує висновок, який повинен містити інформацію про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора та виклад обставин, якими це підтверджується. Якщо за результатами перевірки член відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, встановив наявність дисциплінарного проступку, у висновку додатково зазначається характер проступку, його наслідки, відомості про особу прокурора, ступінь його вини, інші обставини, що мають значення для прийняття рішення про накладення дисциплінарного стягнення, а також пропозиція члена відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, щодо конкретного виду дисциплінарного стягнення.

Висновок та зібрані у процесі перевірки матеріали передаються на розгляд відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, та мають бути отримані його членами не пізніш як за п`ять днів до засідання, на якому такий висновок розглядатиметься.

Згідно приписів статті 47 Закону № 1697-VII розгляд висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора відбувається на засіданні відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження. На засідання запрошуються особа, яка подала дисциплінарну скаргу, прокурор, стосовно якого відкрито дисциплінарне провадження, їхні представники, а у разі необхідності й інші особи. Повідомлення про час та місце проведення засідання відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, має бути надіслано не пізніш як за десять днів до дня проведення засідання.

До повідомлення про час та місце проведення засідання відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, яке надсилається прокурору, додаються копія дисциплінарної скарги та висновок про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора.

Висновок про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора розглядається за його участю і може бути розглянутий без нього лише у випадках, коли належним чином повідомлений прокурор: 1) повідомив про згоду на розгляд висновку за його відсутності; 2) не з`явився на засідання, не повідомивши про причини неявки; 3) не з`явився на засідання повторно.

Рішення про можливість розгляду висновку за відсутності відповідного прокурора приймає відповідний орган, що здійснює дисциплінарне провадження.

Прокурор, який не братиме участі в засіданні відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, вправі надіслати письмові пояснення щодо висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку, які оголошуються на засіданні відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження.

Розгляд висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора відбувається на засадах змагальності. На засіданні відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, заслуховуються пояснення члена відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, який проводив перевірку, пояснення прокурора, стосовно якого здійснюється дисциплінарне провадження, та/або його представника і в разі необхідності інших осіб.

Прокурор, стосовно якого здійснюється дисциплінарне провадження, та/або його представник мають право давати пояснення, відмовитися від їх надання, ставити питання учасникам провадження, висловлювати заперечення, заявляти клопотання, а також за наявності сумнівів у неупередженості та об`єктивності члена відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, подавати заяву про його відвід.

Під час прийняття рішення стосовно відводу член відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, якому заявлено відвід, не має права брати участі в голосуванні та бути присутнім під час його проведення.

Згідно зі статті 48 Закону № 1697-VII відповідний орган, що здійснює дисциплінарне провадження, приймає рішення в дисциплінарному провадженні більшістю голосів від свого загального складу. Перед прийняттям рішення відповідний орган, що здійснює дисциплінарне провадження, за відсутності прокурора, стосовно якого здійснюється провадження, і запрошених осіб обговорює результати розгляду висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора.

Член відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, який проводив перевірку та готував висновок про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора, не має права брати участі у голосуванні при прийнятті рішення за результатами розгляду зазначеного висновку та бути присутнім під час проведення такого голосування.

При прийнятті рішення у дисциплінарному провадженні враховуються характер проступку, його наслідки, особа прокурора, ступінь його вини, обставини, що впливають на обрання виду дисциплінарного стягнення.

Рішення про накладення на прокурора дисциплінарного стягнення або рішення про неможливість подальшого перебування особи на посаді прокурора може бути прийнято не пізніше ніж через рік із дня вчинення проступку без урахування часу тимчасової непрацездатності або перебування прокурора у відпустці.

У разі відсутності підстав для накладення на прокурора дисциплінарного стягнення відповідний орган, що здійснює дисциплінарне провадження, своїм рішенням закриває дисциплінарне провадження.

Рішення відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, викладається в письмовій формі, підписується головуючим і членами відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, які брали участь у розгляді висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку, і оголошується на засіданні цього органу. Рішення у дисциплінарному провадженні має містити: 1) прізвище, ім`я, по батькові та посаду прокурора, який притягається до дисциплінарної відповідальності; 2) обставини, встановлені під час здійснення провадження; 3) мотиви, з яких відповідний орган, що здійснює дисциплінарне провадження, ухвалила рішення; 4) суть рішення за наслідками розгляду із зазначенням виду дисциплінарного стягнення в разі його накладення; 5) порядок і строк оскарження рішення.

За наявності окремої думки член відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, викладає її у письмовій формі та додає до справи, про що головуючий повідомляє на засіданні. Зміст окремої думки на засіданні не оголошується. За клопотанням прокурора, стосовно якого здійснюється дисциплінарне провадження, йому надається копія окремої думки члена відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження.

Копія рішення відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, вручається прокуророві, стосовно якого воно прийнято, або у семиденний строк надсилається йому поштою рекомендованим листом із повідомленням про вручення. У цей же строк копія рішення надсилається керівникові органу прокуратури, в якому прокурор, стосовно якого воно прийнято, обіймає посаду.

Рішення відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, прийняте за результатами розгляду дисциплінарного провадження, оприлюднюється на її веб-сайті у семиденний строк.

Вищезазначене узгоджується із нормами Наказу Генерального прокурора від 04 листопада 2019 року № 266, яким затверджено Порядок розгляду кадровою комісією скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку, здійснення дисциплінарного провадження та прийняття рішення за результатами дисциплінарного провадження, чинного на час виникнення спірних правовідносин (далі Порядок №266).

За пунктом 2 даного Наказу Генерального прокурора від 04 листопада 2019 року № 266 секретаріату Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів наказано передати відповідній кадровій комісії відкриті Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією прокурорів дисциплінарні провадження щодо прокурорів, стосовно яких не ухвалено рішення, для продовження їх розгляду з відповідного етапу дисциплінарного провадження згідно з Порядком.

Відповідно до пункту 4 розділу І Порядку №266 органом, що здійснює дисциплінарне провадження щодо прокурорів Генеральної прокуратури України (Офісу Генерального прокурора), Спеціалізованої антикорупційної прокуратури, обласних (регіональних) прокуратур, окружних (місцевих) прокуратур, військових прокуратур, є кадрова комісія, утворена відповідно до Порядку роботи кадрових комісій, який затверджений наказом Генерального прокурора.

Так, згідно пунктом 5 розділу І Порядку №266, процедура здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурора визначається розділом VI Закону та цим Порядком.

За приписами пунктів 6-7 розділу І Порядку №266, дисциплінарне провадження передбачає: відкриття дисциплінарного провадження; проведення перевірки дисциплінарної скарги; розгляд висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора та прийняття рішення.

Перевірка даних про наявність підстав для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності здійснюється членом кадрової комісії, що здійснює дисциплінарне провадження (далі - кадрова комісія), у порядку, встановленому Законом.

Відповідно до пункту 8 розділу І Порядку №266, право на звернення до кадрової комісії із дисциплінарною скаргою про вчинення прокурором дисциплінарного проступку має кожен, кому відомі факти, які можуть бути підставою для відкриття дисциплінарного провадження. Рекомендований зразок дисциплінарної скарги передбачений у додатку до цього Порядку.

Пунктами 10-12 розділу І Порядку №266 передбачено, що для вирішення питання щодо відкриття дисциплінарного провадження діє автоматизована система розподілу дисциплінарних скарг. Дисциплінарні скарги реєструються робочою групою кадрової комісії. Робоча група кадрової комісії у день надходження дисциплінарної скарги реєструє її та за допомогою автоматизованої системи визначає члена кадрової комісії для вирішення питання щодо відкриття дисциплінарного провадження.

Положеннями пункту 13 розділу І Порядку №266 визначено, що рішення про відкриття дисциплінарного провадження або про відмову у його відкритті приймаються членом кадрової комісії у строк, який не перевищує 15 днів з дати реєстрації скарги робочою групою кадрової комісії. Таке рішення протягом трьох днів оприлюднюється на офіційному веб-сайті Генеральної прокуратури України (Офісу Генерального прокурора) без відомостей, які дають змогу прямо чи опосередковано ідентифікувати прокурора, щодо якого прийнято рішення, та в цей же строк надсилається такому прокурору, а також особі, яка подала дисциплінарну скаргу, електронними засобами зв`язку або поштою рекомендованим листом із повідомленням про вручення. До рішення про відкриття дисциплінарного провадження, яке направляється прокурору, додається копія дисциплінарної скарги.

Також копія рішення про відкриття дисциплінарного провадження у цей же строк надсилається керівнику органу прокуратури, уповноваженому приймати рішення про звільнення прокурора з посади, з роз`ясненням, що вказаний прокурор не може бути звільнений за власним бажанням до завершення дисциплінарного провадження.

За приписами пункту 16 розділу І Порядку №226, після відкриття дисциплінарного провадження член кадрової комісії проводить перевірку в межах обставин, повідомлених у дисциплінарній скарзі. У разі виявлення під час перевірки інших обставин, що можуть бути підставою для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності, інформація про це включається у висновок члена кадрової комісії за результатами перевірки.

Під час здійснення перевірки дисциплінарної скарги член кадрової комісії має право ознайомлюватися з документами, що стосуються предмета перевірки, отримувати їх копії, опитувати прокурорів та інших осіб, яким відомі обставини вчинення діяння, що має ознаки дисциплінарного проступку, отримувати за письмовим запитом від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, керівників підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадян, громадських об`єднань необхідну для проведення перевірки інформацію (пункт 1 розділу ІІІ Порядку №266).

Відповідно до пункту 2 розділу ІІІ Порядку №266 проведення перевірки дисциплінарної скарги та відомостей про наявність підстав для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності проводиться у строк, який не перевищує двох місяців із дня реєстрації дисциплінарної скарги. В разі неможливості завершення перевірки протягом цього строку він може бути продовжений рішенням кадрової комісії не більш ніж на місяць.

Згідно пункту 6 розділу ІІІ Порядку №266 розгляд висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора відбувається на засіданні кадрової комісії. На засідання запрошуються особа, яка подала дисциплінарну скаргу, прокурор, стосовно якого відкрито дисциплінарне провадження, їхні представники, а в разі необхідності також інші особи.

Відповідно до пункту 7 розділу ІІІ Порядку №266 повідомлення про дату, час та місце проведення засідання кадрової комісії, на якому відбудеться розгляд висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора, оприлюднюється не пізніше як за п`ятнадцять робочих днів до дня проведення засідання на офіційному веб-сайті Генеральної прокуратури України (Офісу Генерального прокурора) та надсилається запрошеним особам електронними засобами зв`язку або поштою рекомендованим листом із повідомленням про вручення. Прокурор вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце проведення засідання кадрової комісії з моменту оприлюднення відповідного оголошення на офіційному веб-сайті Генеральної прокуратури України (Офісу Генерального прокурора).

До повідомлення про дату, час та місце проведення засідання кадрової комісії, яке надсилається прокурору, додаються копія дисциплінарної скарги та висновок про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора, а також зібрані у процесі перевірки дисциплінарної скарги матеріали (пункт 8 розділу ІІІ Порядку №266).

За пунктом 10 розділу ІІІ Порядку №266 висновок про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора розглядається за участі належним чином повідомленого прокурора і може бути розглянутий без нього лише у разі одного з таких випадків:

1) прокурор повідомив про згоду на розгляд висновку за його відсутності;

2) прокурор не з`явився на засідання, не повідомивши про причини неявки;

3) прокурор не з`явився на засідання повторно.

Прокурор, який не братиме участі в засіданні кадрової комісії, має право надіслати письмові пояснення щодо висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку, які оголошуються на засіданні цієї комісії.

Відповідно до пунктів 11, 12 та 13 розділу ІІІ Порядку №266 розгляд висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора відбувається на засадах змагальності. На засіданні кадрової комісії заслуховуються пояснення члена кадрової комісії, який проводив перевірку дисциплінарної скарги, особи, яка подала дисциплінарну скаргу, та/або її представника, прокурора, стосовно якого здійснюється дисциплінарне провадження, та/або його представника, а також інших осіб у разі необхідності. Прокурор, стосовно якого здійснюється дисциплінарне провадження, та/або його представник мають право відмовитися від надання пояснень стосовно себе, ставити питання учасникам дисциплінарного провадження, висловлювати заперечення, заявляти клопотання, а також за наявності сумнівів у неупередженості та об`єктивності члена кадрової комісії подавати заяву про його відвід. Відмова прокурора, щодо якого здійснюється дисциплінарне провадження, від надання стосовно себе пояснень не означає визнання відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку.

Учасники дисциплінарного провадження можуть заявляти до кадрової комісії клопотання. Клопотання розглядаються кадровою комісією одразу після їх надходження із занесенням результатів розгляду до протоколу засідання, за винятком клопотань про відводи членів кадрової комісії та про проведення закритого засідання, за результатами розгляду яких кадрова комісія приймає вмотивовані рішення. У разі заявлення учасником засідання повторних клопотань, за якими кадрова комісія вже приймала рішення, кадрова комісія може прийняти рішення про залишення таких клопотань без розгляду, про що зазначається в протоколі.

У разі прийняття рішення про відвід члена кадрової комісії, такий член кадрової комісії не має права брати участі в голосуванні та бути присутнім під час його проведення.

Вимогами пунктів 15, 16, 17, 18, 19 та 20 розділу ІІІ Порядку №266 після розгляду висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора, за результатами дисциплінарного провадження кадрова комісія приймає одне з таких рішень:

- про накладення дисциплінарного стягнення;

- про неможливість подальшого перебування особи на посаді прокурора;

- про закриття дисциплінарного провадження.

Рішення кадрової комісії, крім зазначених в абзаці другому цього пункту, в тому числі процедурні, обговорюються її членами і ухвалюються шляхом відкритого голосування більшістю голосів присутніх на засіданні членів комісії. Член кадрової комісії має право голосувати "за" чи "проти" рішення кадрової комісії. У разі рівного розподілу голосів приймається рішення, за яке проголосував голова кадрової комісії.

Рішення про накладення дисциплінарного стягнення та рішення про неможливість подальшого перебування особи на посаді прокурора ухвалюється шляхом відкритого голосування більшістю від загальної кількості членів кадрової комісії. Якщо рішення про накладення дисциплінарного стягнення чи рішення про неможливість подальшого перебування особи на посаді прокурора не набрало чотирьох голосів, кадровою комісією ухвалюється рішення про закриття дисциплінарного провадження.

Кадрова комісія приймає рішення за результатами дисциплінарного провадження на засіданні, на якому було розглянуто висновок про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора. У разі відсутності на засіданні прокурора, щодо якого здійснюється провадження, кадрова комісія перед прийняттям рішення обговорює результати розгляду висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора.

Член кадрової комісії, який проводив перевірку дисциплінарної скарги та готував висновок про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора, не має права брати участі у голосуванні при прийнятті рішення за результатами розгляду зазначеного висновку та бути присутнім під час проведення такого голосування.

При прийнятті рішення у дисциплінарному провадженні враховуються характер проступку, його наслідки, особа прокурора, ступінь його вини, обставини, що впливають на обрання виду дисциплінарного стягнення, а також інші обставини, що мають значення для прийняття рішення.

Рішення у дисциплінарному провадженні повинно бути прийнято комісією у строк, що не перевищує два місяці від дня отримання комісією висновку члена кадрової комісії.

Відповідно до пункту 21 розділу ІІІ Порядку №266 рішення про накладення на прокурора дисциплінарного стягнення або рішення про неможливість подальшого перебування особи на посаді прокурора може бути прийняте не пізніше ніж через один рік із дня вчинення прокурором проступку без урахування часу тимчасової непрацездатності або перебування прокурора у відпустці. Перебіг строку для прийняття рішення про накладення на прокурора дисциплінарного стягнення або рішення про неможливість подальшого перебування особи на посаді прокурора припиняється з дня надходження до кадрової комісії дисциплінарної скарги про вчинення прокурором відповідного дисциплінарного проступку.

За пунктом 22 розділу ІІІ Порядку №266 Рішення про неможливість подальшого перебування особи на посаді прокурора за результатами дисциплінарного провадження може бути прийнято у разі: якщо дисциплінарний проступок, вчинений прокурором, має характер грубого порушення; якщо прокурор вчинив дисциплінарний проступок, перебуваючи у статусі прокурора, який притягувався до дисциплінарної відповідальності.

Пунктом 24 розділу ІІІ Порядку №266 передбачено, що рішення кадрової комісії викладається у письмовій формі, підписується головою, секретарем та іншими членами кадрової комісії, які брали участь у розгляді висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку, і оголошується на засіданні кадрової комісії. У разі відмови члена кадрової комісії підписати рішення або протокол у такому рішенні робиться відповідна відмітка.

Рішення у дисциплінарному провадженні має містити: 1) прізвище, ім`я, по батькові та посаду прокурора, який притягується до дисциплінарної відповідальності; 2) обставини, встановлені під час здійснення провадження; 3) мотиви, з яких кадрова комісія ухвалила рішення; 4) суть рішення за наслідками розгляду із зазначенням виду дисциплінарного стягнення в разі його накладення; 5) порядок і строк оскарження рішення.

Згідно пунктів 26 та 27 розділу ІІІ Порядку №266 копія рішення кадрової комісії вручається прокурору, стосовно якого воно прийнято, або протягом семи робочих днів надсилається йому поштою рекомендованим листом із повідомленням про вручення. У цей же строк копія рішення надсилається керівнику органу прокуратури, у якому прокурор, стосовно якого воно прийнято, обіймає посаду.

Рішення кадрової комісії, прийняте за результатами розгляду дисциплінарного провадження, оприлюднюється на офіційному веб-сайті Генеральної прокуратури (Офісу Генерального прокурора) протягом семи робочих днів.

Відповідно до пункту 1 розділу VI Порядку №266 прокурор може оскаржити рішення, прийняте за результатами дисциплінарного провадження, до адміністративного суду або до Вищої ради правосуддя протягом одного місяця з дня вручення йому чи отримання ним поштою копії рішення.

Відповідно до частини першої статті 49 Закону № 1697-VII на прокурора можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення:

1) догана;

2) заборона на строк до одного року на переведення до органу прокуратури вищого рівня чи на призначення на вищу посаду в органі прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду (крім Генерального прокурора);

3) звільнення з посади в органах прокуратури.

Згідно частини першої статті 50 Закону № 1697-VII прокурор може оскаржити рішення, прийняте за результатами дисциплінарного провадження, до адміністративного суду або до Вищої ради правосуддя протягом одного місяця з дня вручення йому чи отримання ним поштою копії рішення.

Суд зазначає, що 25.09.2019 набрав чинності Закон України від 19.09.2019 № 113-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» (далі - Закон № 113-ІХ), пунктом 21 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» якого встановлено, що з дня набрання ним чинності члени і голова Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів вважаються звільненими з посади, а їхні повноваження вважаються достроково припиненими.

Цим Законом до Закону України від 14.10.2014 № 1697-VII «Про прокуратуру» (далі Закон № 1697-VII) внесені зміни, згідно з якими слова «Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія прокурорів» замінено словами «відповідний орган, що здійснює дисциплінарне провадження».

Пунктом 22 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-ІХ регламентовано, що тимчасово, до 01.09.2021, в Офісі Генерального прокурора, у кожній обласній прокуратурі утворюються відповідні кадрові комісії як органи для забезпечення розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів. Генеральний прокурор визначає: перелік, склад і порядок роботи кадрових комісій Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур; порядок розгляду кадровою комісією скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та процедуру здійснення дисциплінарного провадження; порядок прийняття кадровою комісією рішення за результатами дисциплінарного провадження і за наявності підстав, передбачених Законом № 1697-VII, про накладення на прокурора Офісу Генерального прокурора, обласної та окружної прокуратури дисциплінарного стягнення або про неможливість подальшого перебування особи на посаді прокурора.

Згідно розділу ІІ Прикінцеві і перехідні положення Закону № 113-IX за пунктом 2 визнано такими, що втратили чинність пункт 8 частини першої статті 15; частину четверту статті 16; абзац перший частини другої статті 46-2; статтю 47; частину першу статті 49; частину п`яту статті 50; частину третю статті 51-2, статті 53 і статті 55 Закону України "Про прокуратуру" (Відомості Верховної Ради України, 1991 р., № 53, ст. 793, із наступними змінами).

Згідно абзацу 4 пункту 2 зупинено до 1 вересня 2021 року дію пункту 7 частини восьмої статті 8-1; пункту 6 частини першої статті 9; пункту 5 частини першої статті 11; пунктів 3 і 4-1 частини першої статті 13; частини другої статті 28; статей 29, 31, 32-35, 37, 38; частин четвертої, п`ятої, сьомої, восьмої статті 39; частини третьої статті 45; частин першої - восьмої, абзацу першого частини дев`ятої, частин десятої і одинадцятої статті 46; статті 47; частин першої - третьої, п`ятої - дев`ятої статті 48; частини шостої статті 49; статті 60; пунктів 3 і 5 частини другої статті 67; пункту 1 частини дев`ятої статті 71; статей 73-76; частин першої - третьої статті 77; статей 78, 79 Закону України "Про прокуратуру" (Відомості Верховної Ради України, 2015 р., № 2-3, ст. 12).

Відповідно до пункту 3 та пункту 4 розділу ІІ Прикінцеві і перехідні положення Закону №113-ІХ до дня початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур їх повноваження здійснюють відповідно Генеральна прокуратура України, регіональні прокуратури, місцеві прокуратури.

Після початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур забезпечення виконання функцій прокуратури призначеними до них прокурорами здійснюється з дотриманням вимог законодавства України та особливостей, визначених Генеральним прокурором.

День початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур визначається рішеннями Генерального прокурора стосовно Офісу Генерального прокурора, усіх обласних прокуратур, усіх окружних прокуратур. Вказані рішення публікуються у газеті "Голос України".

Відповідно до підпункту 2 пункту 21 розділу ІІ Прикінцеві і перехідні положення Закону № 113-ІХ з дня набрання чинності цим законом члени і голова КДКП вважаються звільненими з посади, а їх повноваження вважаються достроково припиненими.

Підпунктом 7 пункту 22 розділу ІІ Прикінцеві і перехідні положення Закону № 113-ІХ передбачено, що тимчасово, до 01.09.2021, в Офісі Генерального прокурора, у кожній обласній прокуратурі утворюються відповідні кадрові комісії як органи для забезпечення:

проведення атестації прокурорів Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур відповідно до цього розділу;

розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів;

здійснення добору на посади прокурорів.

Наказом Генерального прокурора від 17.10.2019 №233 затверджено порядок роботи кадрових комісій, відповідно порядок роботи кадрових комісій (далі - комісія), що здійснюють свої повноваження на підставі пункту 11, підпункту 7 пункту 22 розділу II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури", Закону України "Про прокуратуру", визначається цим Порядком та іншими нормативними актами.

Відповідно, кадрові комісії забезпечують, серед визначеного також розгляд дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів.

Склад комісії затверджує Генеральний прокурор, який визначає її голову та секретаря.

Перелік і склад комісій затверджується наказами Генерального прокурора. У разі необхідності перелік і склад комісій може бути змінений Генеральним прокурором, у тому числі на підставі заяви члена комісії про вихід з її складу.

Відповідно на час виникнення спірних правовідносин між сторонами дисциплінарне провадження щодо прокурорів здійснювала третя кадрова комісія визначена наказом Генерального прокурора, та з початку роботи Офісу Генерального прокурора, була створена відповідна кадрова комісія у належний спосіб.

Зокрема, в даній справі за наказом Генерального прокурора від 04.11.2019 № 267 було створено третю кадрову комісію з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів.

Згідно з наказом Генерального прокурора від 23.12.2019 № 351 з 02.01.2020 розпочав роботу Офіс Генерального прокурора.

У зв`язку з цим відповідно до наказу Генерального прокурора від 28.12.2019 № 365 наказ Генерального прокурора від 04.11.2019 № 267 «Про створення третьої кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та дисциплінарного провадження щодо прокурорів» втратив чинність.

Натомість наказом Генерального прокурора від 09.01.2020 № 9 створено кадрову комісію з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів.

Відповідно до підпункту 3 пункту 21 розділу ІІ Прикінцеві і перехідні положення Закону № 113-ІХ відкриті КДКП на день набрання чинності цим Законом дисциплінарні провадження щодо прокурорів, стосовно яких не ухвалено рішення, передаються секретаріатом КДКП відповідним кадровим комісіям для продовження їх розгляду у порядку, визначеному Генеральним прокурором.

Суд також враховує пункт 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №113-ІХ щодо зупинення до 1 вересня 2021 року дію частини третьої статті 45 щодо дисциплінарного провадження стосовно прокурора; частин першої - восьмої, абзацу першого частини дев`ятої, частин десятої і одинадцятої статті 46 щодо відкриття дисциплінарного провадження та проведення перевірки дисциплінарної скарги; статті 47 щодо розгляду висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора; частин першої - третьої, п`ятої - дев`ятої статті 48 стосовно рішення відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, у дисциплінарному провадженні стосовно прокурора та діючий у відповідній редакції Порядок №266.

Як вбачається зі справи, до КДКП 18.06.2019 надійшла дисциплінарної скарги прокурора Рівненської області ОСОБА_3 про вчинення прокурором ОСОБА_1 дисциплінарного проступку.

Цього ж дня за допомогою автоматизованої системи для вирішення питання про відкриття дисциплінарного провадження скаргу розподілено члену КДКП ОСОБА_5 , який 21.06.2019 прийняв рішення про відкриття дисциплінарного провадження № 11/2/4-852дс-123дп-19 стосовно ОСОБА_1 .

За результатами перевірки ОСОБА_5 16.08.2019 складено висновок про наявність дисциплінарного проступку в діях прокурора ОСОБА_1 .

Враховуючи Закон №113-ІХ, автоматизованою системою розподілу дисциплінарних скарг 17.01.2020 передане дисциплінарне провадження № 11/2/4-852дс-123дп-19 (після повторного перерозподілу присвоєно № 07-91дс-10дп-20) щодо ОСОБА_1 розподілено члену кадрової комісії ОСОБА_2 згідно протоколу від 17.01.2020, який подав клопотання голові кадрової комісії про продовження строку перевірки висновку від 16.08.2019 у дисциплінарному провадженні щодо прокурора ОСОБА_1 оскільки рішення КДКП ще не було ухвалено, зазначено членом кадрової комісії про включення до порядку денного засідання кадрової комісії зазначеного висновку. Відповідно, член кадрової комісії ОСОБА_2 , вивчивши матеріали перевірки, висновок про наявність дисциплінарного проступку в діях прокурора доповів матеріали на засіданні кадрової комісії, що відповідає вимогам п. 11 розділу ІІІ Порядку.

Відтак, враховуючи вищезазначене та встановлене судом вбачається, Закон №113-ІХ, Закон України «Про прокуратуру», пункт 2 Наказу №266 щодо передавання кадровій комісій справ відкритих КДКП та 6 розділу І Порядку №266 етапів дисциплінарного провадження, в даній справі кадровою комісією продовжено дисциплінарну процедуру з розгляду складеного КДКП висновку про наявність дисциплінарного проступку прокурора ОСОБА_1 .

За даною справою позивач оскаржує рішення КДКП від 27.02.2020 №55дп-20 щодо накладення дисциплінарного стягнення у виді звільнення з державної служби з мотивів того, що за спірних обставин він не діяв як прокурор, не використовував свого статусу в приватних інтересах, відсутності у КДКП обґрунтованості застосування п.6 та п. 8 ч. 1 ст. 43 Закону України «Про прокуратуру» вказуючи на не доведеність систематичності порушень правил прокурорської етики, скасування ним попередніх рішень щодо застосування дисциплінарних стягнень, не доведеність втручання у діяльність інших державних службовців в приватних інтересах.

Суд враховує що позивач у справі не зазначає та не доводить порушення ним правил прокурорської етики, вказує зокрема на недоведеність систематичності такого порушення, наполягає на відсутності діючих дисциплінарних порушень.

Також, позивач не зазначає суду та не доводить відсутність з його боку втручання у діяльність інших державних службовців вчинені за спірних обставин в приватних інтересах, перекладаючи доведення відповідного на відповідача.

Так, окрім означеного вище щодо професійної етики прокурора, суд вказує, що розділом IV «Особиста поведінка» Європейських інструкцій з питань етики та поведінки прокурорів (Будапештські принципи), ухвалених Конференцією генеральних прокурорів країн-членів Ради Європи у 2005 році, які згідно з частиною другою статті 3 Кодексу є нормативною базою правового регулювання відносин у сфері професійної етики та поведінки прокурорів, передбачено, що прокурори не повинні в приватному житті компрометувати своєю поведінкою чесність, законність та неупередженість органів прокуратури, мають завжди поважати і дотримуватись закону та поводитися таким чином, щоб збільшувалася суспільна довіра до їх професії.

У постанові Великої палати Верховного Суду від 03 лютого 2021 року у справі №9901/229/19, на висновки у якій скаржники вказують у своїх касаційних скаргах, наголошено, що поняття «правила прокурорської етики» очевидно не обмежується розміщеними в розділі IV Кодексу вимогами щодо взаємовідносин прокурора з колегами, іншими органами державної влади й посадовими особами, громадянами та засобами масової інформації, а є значно ширшим за змістом. Етичні норми поширюються і на службову сферу, і на приватне життя прокурора, включають у себе як правила професійної діяльності в усіх аспектах, так і вимоги спеціального й загального законодавства і моральні засади суспільного життя. Зазначені норми формують стандарт поведінки, яка має бути взірцем законності, справедливості, дисципліни, людяності, порядності, ввічливості, сприяти довірі й повазі суспільства до органів прокуратури і представників цієї професії.

Вирішуючи питання щодо наявності/відсутності в діях прокурора ознак дисциплінарного проступку, який полягає в систематичному, неодноразовому грубому порушенні правил прокурорської етики, втручання у діяльність інших посадових осіб органів державної влади, суддів суд враховує, що діяльність прокуратури ґрунтується на засадах законності, справедливості, неупередженості та об`єктивності; презумпції невинуватості; неухильного дотримання вимог професійної етики та поведінки. Відповідно до застосованих судом норм права, прокурор має суворо дотримуватись обмежень, передбачених законодавством, зокрема, не має права використовувати своє службове становище задля вирішення приватних питань, не допускати дій, висловлювань і поведінки, які можуть зашкодити його репутації та авторитету прокуратури, викликати негативний суспільний резонанс, поза службою поводитися коректно і пристойно та при з`ясуванні будь-яких обставин з представниками правоохоронних і контролюючих органів не використовувати свій службовий статус, у тому числі посвідчення прокурора з метою впливу на посадових осіб. У відносинах з громадянами поза службою працівник прокуратури має бути взірцем законослухняності, добропорядності, додержання загальновизнаних норм моралі та поведінки.

Водночас для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності за такий дисциплінарний проступок, як грубе порушення правил прокурорської етики, КДКП має установити, зокрема, факт вчинення такого грубого порушення правил прокурорської етики, поведінку прокурора, яка скомпрометувала звання працівника прокуратури, зашкодила репутації працівника прокуратури та авторитету прокуратури, викликала негативний громадський резонанс.

Згідно зі Стандартами професійної відповідальності та основними обов`язками і правами прокурорів, прийнятими Міжнародною асоціацією прокурорів 23 квітня 1999 року, прокурори повинні: завжди підтримувати честь та гідність професії; поводитись професійно, відповідно до закону, правил та етики їхньої професії; у будь-який час дотримуватись найвищих норм чесності.

Відповідно, для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності за такий дисциплінарний проступок, як втручання та вплив на діяльність інших посадових осіб органів державної служби КДКП має установити факт таких обставин та подій, які мали наслідки вчинення прокурором поведінки яка стала наслідком вчинення дисциплінарного проступку.

В силу діючого законодавства, прокурор не має права неправомірно втручатися чи здійснювати у випадках чи порядку, не передбачених законодавством, вплив на службову діяльність іншого прокурора, службових, посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування чи суддів, втручання в роботу інших посадових осіб органів державної влади не може мати іншого наслідку як порушення питання проведення службового розслідування, відкриття дисциплінарного провадження щодо прокурора.

Систематичність вчиненого порушення правил прокурорської етики КДКП має встановлювати з вчинення прокурором протягом року дій, вчинків, поведінки, які призвели до порушень правил прокурорської етики, а саме двох і більше, за які застосовано до прокурора дисциплінарні стягнення.

Та враховуючи вищезазначене, суд вказує зокрема, що перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленими частиною другою статті 2 КАС України критеріям, суд не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень. Єдиним критерієм здійснення правосуддя є право, у зв`язку з чим, завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності. Перевірка доцільності переступає компетенцію адміністративного суду і виходить за межі завдання адміністративного судочинства.

Відтак, в межах розгляду даної справи суд може надати правову оцінку рішенню КДКП виключно у контексті дотримання відповідної процедури, не втручаючись у надану відповідачем юридичну оцінку доказам, зібраним у ході процедури проведення перевірки відомостей про дисциплінарний проступок прокурора на предмет їх достатності для застосованої кваліфікації та виду стягнення.

Водночас у рішеннях Європейського суду з прав людини склалася практика, яка підтверджує, що дискреційні повноваження не повинні використовуватися свавільно, а суд повинен контролювати рішення, прийняті на підставі реалізації дискреційних повноважень, максимально ефективно (див. рішення у справі «Hasan and Chaush v.Bulgaria» № 30985/96).

Враховуючи позицію та доводи позивача, суд зазначає що КДКП має дискреційні повноваження на встановлення порушення позивачем правил прокурорської етики за наслідками вчинених ним дій щодо використання свого службового становища та впливу на діяльність інших посадових осіб органів державної влади задля вирішення приватних інтересів. Грубий характер дисциплінарного правопорушення прокурора є очевидним, вчинення дисциплінарного проступку перебуваючи в статусі прокурора, який притягувався до дисциплінарної відповідальності раніше та має негативну характеристику, має відповідно наслідок, що допущення такої поведінки підриває як авторитет самого прокурора, органів прокуратури так і держави в цілому, іншого дисциплінарного стягнення у виді як звільнення з державної служби, враховуючи встановлення наявних беззаперечних доказів, не може бути застосовано.

У висновку, суд наголошує, що в контексті встановлених обставин справи, характеру спірних правовідносин адміністративний суд враховуючи положення статті 2 КАС України може оцінити повноту дослідження та врахування відповідним дисциплінарним органом усіх фактів та обставин, які ним з`ясовувались щодо діянь особи у контексті дотримання процедури, не втручаючись при цьому у дискреційні повноваження стосовно визначення «грубості» дисциплінарного правопорушення, суворості обраного дисциплінарного стягнення і наданої юридичної оцінки доказам, зібраним у ході процедури проведення перевірки відомостей про дисциплінарний проступок на предмет їх достатності.

Вказаний висновок суду узгоджується із правовими висновками Верховного Суду сформованими у постанові від 10 жовтня 2024 року у справі № 640/18630/20.

Так, позивач в позові вказує щодо відсутності повноважності кадрової комісії, підстав КДКП продовження розгляду відносно нього скарги, провадження дисциплінарного провадження, відповідно прийняття рішення, стосовно чого суд вказує про необґрунтованість таких доводів ОСОБА_1 враховуючи вищезастосовані судом норми Закону №113-ІХ, Закону України «Про прокуратуру», Наказ №266 та положення Порядку №266, зокрема за пунктом 2 вказаного Наказу №266 секретаріату КДКП було наказано передати відповідній кадровій комісії відкриті Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією прокурорів дисциплінарні провадження щодо прокурорів, стосовно яких не ухвалено рішення, для продовження їх розгляду з відповідного етапу дисциплінарного провадження згідно з Порядком.

Дисциплінарне провадження щодо прокурора позивача в даній справі вже було відкрито рішенням від 21.06.2019 за № 11/2/4-852дс-123дп-19 (член КДКП ОСОБА_5 ) та складено висновок від 16.08.2019 про наявність в діях прокурора ОСОБА_1 дисциплінарного проступку. Враховуючи Закон №113-ІХ, Наказ №266, порядок роботи Офісу Генерального прокурора, етапи дисциплінарного провадження, наказом Генерального прокурора №9 від 09.01.2020 було створено відповідну кадрову комісію, автоматизованою системою розподілу дисциплінарних скарг 17.01.2020 передане дисциплінарне провадження № 11/2/4-852дс-123дп-19 щодо ОСОБА_1 , здійснено перерозподіл та присвоєно № 07-91дс-10дп-20, розподілено члену кадрової комісії ОСОБА_2 , останнім подано клопотання про продовження строку перевірки у дисциплінарному провадженні та про продовження розгляду висновку 16.08.2019, включення його до порядку денного засідання кадрової комісії.

Суд зазначає також, що член кадрової комісії не мав повторно перевіряти висновок від 16.08.2019, висновок про наявність в діях прокурора ОСОБА_1 дисциплінарного проступку вже був складений, етап дисциплінарного провадження передбачав відповідно перевірку такого висновку, скарги та зібрання і перевірку матеріалів і доказів щодо вчиненого дисциплінарного проступку саме кадровою комісією з розгляду дисциплінарних скарг.

Слід також зазначити, що кадровою комісією було заслухано доповідь члена комісії Федуніва А.Д. щодо висновку від 16.08.2019, що вбачається із спірного рішення та не підлягає спростуванню на підставі здогадок позивача щодо відсутності ОСОБА_2 на засіданні кадрової комісії, враховуючи що сам прокурор Таргоній А.В. на засіданні кадрової комісії 27.02.2020 не був присутній. ОСОБА_2 був присутнім на засіданні КДКП, приймав участь у голосуванні та поставив відповідний підпис на спірному рішенні.

Також суд зазначає про недоведеність доводів позивача про те, що член кадрової комісії ОСОБА_7 не мав брати участі у голосуванні, оскільки в такому голосуванні не може брати участі член кадрової комісії, який проводив перевірку дисциплінарної скарги та готував висновок про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора. Вкотре суд зазначає, що ОСОБА_7 перевірку скарги щодо прокурора ОСОБА_1 не проводив, висновок від 16.08.2019 не затверджував.

Щодо твердження позивача про не дотримання КДКП його права бути присутнім на засіданні кадрової комісії, суд зазначає наступне.

Згідно положення пункту 7 розділу ІІІ Порядку №266 вважається належним чином повідомлений про розгляд щодо нього висновку про наявність в діях дисциплінарного проступку з моменту оприлюднення на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора повідомлення про дату та час проведення засідання кадрової комісії, та таке оприлюднення має бути здійснено не пізніше як за п`ятнадцять робочих днів до дня проведення засідання на веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

У справі вбачається та матеріалами підтверджується оприлюднення 11.02.2020 на веб-сайті Офісу Генерального прокурора про засідання кадрової комісії призначене на 19.02.2020. Засідання КДКП призначене на 27.02.2020 було оприлюднено КДКП 19.02.2020, що є порушенням КДКП вимог до оприлюднення в розрізі положень пункту 7 розділу ІІІ Порядку №266, тобто оприлюднення відбулось пізніше як за п`ятнадцять робочих днів до дня засідання КДКП.

Також у справі наявні листи повідомлення від 12.02.2020 №07-91дс-10дп-20-596 вих 20 про засідання КДКП на 19.02.2020 та від 20.02.2020 №07-91дс-10дп-20-746 вих 20 про засідання КДКП на 27.02.2020.

Повідомлення прокурора в телефонному режимі враховується але суд зазначає, що застосований спосіб повідомлення не унормовується із положенням Порядку №266 щодо повідомлення прокурора про засідання КДКП.

Та суд враховує, що позивач у справі наполягає на не забезпеченні йому права бути присутнім на засіданні комісії.

Суд зазначає, що засідання КДКП призначене на 19.02.2020 було відкладено у зв`язку із неявкою прокурора ОСОБА_1 , про що зазначено у спірному рішенні.

Як вбачається з матеріалів справи та проти чого не заперечували відповідача, прокурор Таргоній А.В. надсилав до КДКП клопотання від 18.02.2020 про відкладення засідання оскільки на зазначену дату Верховним Судом призначено засідання у справі за його адміністративним позовом, надав відповідні скріншоти.

Також, прокурор Таргоній А.В. надіслав 26.02.2020 до КДКП клопотання з проханням відкласти засідання у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю. Надав лист непрацездатності.

Відповідно, враховуючи пункт 10 розділу ІІІ Порядку №266, зміст якого зазначено вище судом, висновок про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора може бути розглянутий без участі прокурора за належного його повідомлення у разі зокрема повторної його неявки на засідання.

Суд вказує, що неможливість прибути на засідання КДКП є юридичними наслідками саме для прокурора. КДКП в свою чергу не уповноважена безліч разів відкладати засідання враховуючи строки перевірки висновку щодо прокурора в межах дисциплінарного провадження (пункт 20 розділу ІІІ Порядку №266). На засідання КДКП запрошуються особа, яка подала дисциплінарну скаргу, прокурор, стосовно якого відкрито дисциплінарне провадження, їхні представники, а в разі необхідності також інші особи. Розгляд висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора відбувається на засадах змагальності. Прокурор має право бути присутнім на засіданні комісії, надавати відповідні пояснення, заявляти клопотання. Прокурор також не позбавлений права подати до КДКП письмові пояснення, які комісією оголошуються на засіданні, чим в даному випадку прокурор Таргоній А.В. не скористався.

Суд зазначає, що діючим законодавством не передбачено, що висновок про наявність дисциплінарного проступку прокурора не може бути розглянутий кадровою комісією, якщо прокурор перебуває на лікарняному або у відпустці.

Відповідно за даною справою, в межах оскарження спірного рішення, судом не встановлено порушення КДКП права прокурора Таргонія А.В. приймати участь у судових засіданнях КДКП.

Серед іншого, з листа-повідомлення від 12.02.2020 вбачається надіслання прокурору Таргонію А.В. копії скарги та висновку. З матеріалів справи також судом встановлено наявність доказів надіслання КДКП на електронну пошту прокурора ОСОБА_1 зокрема скарги та висновку члена комісії. Відповідно, доводи позивача про не надіслання йому скарги прокурора та висновку спростовані наявними у справі доказами. Як і спростовано твердження позивача про не отримання спірного рішення, яке згідно матеріалів, доказів наявних у даній справі підтверджується надіслання позивачу листом 02.03.2020 №07-91дс-10дп-20-962 вих 20, рекомендованою поштою із повідомленням за трекінгом 01 6.

Перевіряючи проведене КДКП дисциплінарне провадження судом встановлено повноту проведеного дослідження матеріалів, факт вчинення дисциплінарного проступку прокурором ОСОБА_1 підтверджується зокрема, рапортом виконувача обов`язків керівника Сарненської місцевої прокуратури ОСОБА_6 ; ухвалою слідчого судді Костопільського районного суду Рівненської області від 10.04.2019 у справі № 564-931/19; аудіо- та відеозаписом судового засідання від 10.04.2019 Костопільського районного суду Рівненської області у справі № 564-931/19; матеріалами кримінального провадження № 0000215 та довідкою про їх вивчення; поясненнями ОСОБА_1 взяті в ході службового розслідування та іншими матеріалами службового розслідування проведеного на виконання наказу прокурора Рівненської області від 26.04.2019 № 30.

Судом також встановлено, що КДКП під час визначення виду дисциплінарного стягнення враховано характеризуючи відомості щодо прокурора ОСОБА_1 , встановлено наявність незадовільної характеристики. Доводи позивача про те, що КДКП неправомірно враховує незадовільну характеристику, яка ґрунтується на його дисциплінарних проступках зафіксованих в період служби, суд вважає необґрунтованими, оскільки така характеристика складається на посадову особу відповідно до інформації зібраної та збереженої в матеріалах особової справи державного службовця в період несення ним державної служби. Характеристика загалом складається з інформації зокрема щодо поводження в колективі, рівня професійної компетентності та старанності здобутої за час державної служби, умінь та навичок особи, та відповідно за наявності дисциплінарних стягнень, характеристика має включати в собі ті відомості які саме стосуються особи, її професійної діяльності.

Суд зазначає, що КДКП зважила на характер проступку, його очевидність та грубість, наслідки проступку, особу прокурора, ступінь його вини та на обставини, які впливають на обрання виду дисциплінарного стягнення. КДКП враховано, що прокурором вчинено дисциплінарний проступок у статусі прокурора, який має також незадовільну характеристику, вчиняв дисциплінарні проступки систематично.

Враховуючи встановлене, суд приходить до висновку про обгрунтованість та доведеність застосування статті 49 Закону України «Про прокуратуру» дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади враховуючи грубий характер вчиненого прокурором порушення, вчинення дисциплінарного проступку, перебуваючи у статусі прокурора, який притягувався до дисциплінарної відповідальності.

Перебування особи на відповідній посаді державної служби не надає право використання свого статуту з метою вирішення приватних питань та інтересів.

Стосовно недоведеності КДКП неетичної поведінки прокурора заявленої в позові позивачем, суд зазначає що такі доводи заявлені безпідставно, оскільки строк накладення дисциплінарного стягнення сплинув, у зв`язку з чим не підлягали доведенню та застосуванню КДКП.

Щодо систематичного порушень правил прокурорської етики вбачається слідуюче.

КДКП було встановлено, що рішенням КДКП від 05.09.2018 № 367дп-18 ОСОБА_1 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності за грубе порушення правил прокурорської етики. Наказом виконувача обов`язків прокурора Рівненської області від 17.09.2018 № 827 до ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у виді догани за вчинений проступок порушення правил етики 23.11.2017 та 08.12.2017.

Крім того, рішенням КДКП від 02.07.2019 № 214дп-19 ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності за порушення встановленого законом порядку подання декларації про суттєві зміни у майновому стані, проступок вчинений з 29 листопада 2017 року. Наказом прокурора Рівненської області від 15.07.2019 № 712к до ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у виді заборони на строк до одного року на переведення до органу прокуратури вищого рівня чи на призначення на вищу посаду в органі прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду.

Рішенням Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 11.03.2020 у справи № 460/969/19 визнано протиправним та скасовано рішення КДКП від 05.09.2018 № 367дп-18 «Про накладення дисциплінарного стягнення на прокурора Березнівського відділу Сарненської місцевої прокуратури Рівненської області ОСОБА_1 » кадровою комісією оскаржено в апеляційному порядку до Великої Палати Верховного Суду. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 07.10.2020 у справі № 460/969/19 апеляційну скаргу кадрової комісії задоволено. Рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 11.03.2020 скасовано. Ухвалено нове рішення яким в позові відмовлено.

У справі №9901/412/19 постановою від 11.03.2020 Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду визнано протиправним та скасовано рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів від 02 липня 2019 року №214дп-19.

Спірне рішення в даній справі прийнято КДКП 27.02.2020, вчинення дисциплінарного проступку позивачем відбулось 04.04.2019 та 08.04.2019.

Відповідно до частин 2 та 3 статті 49 Закону № 1697-VII прокурор протягом одного року з дня накладення на нього дисциплінарного стягнення вважається таким, який притягувався до дисциплінарної відповідальності, крім випадків, передбачених частиною третьою цієї статті.

До закінчення річного строку прокурор, який не допустив порушення законодавства та сумлінно й професійно здійснював свої службові обов`язки, може бути визнаний таким, який не притягувався до дисциплінарної відповідальності, на підставі клопотання керівника відповідного органу прокуратури, однак не раніш як:

1) через шість місяців із дня накладення дисциплінарного стягнення, передбаченого пунктом 1 частини першої цієї статті;

2) після закінчення половини строку, визначеного у разі накладення дисциплінарного стягнення, передбаченого пунктом 2 частини першої цієї статті;

Згідно частини 4 статті 49 Закону № 1697-VII за результатами дисциплінарного провадження може бути прийнято рішення про неможливість подальшого перебування особи на посаді прокурора (крім Генерального прокурора) у разі:

1) якщо дисциплінарний проступок, вчинений прокурором, має характер грубого порушення;

2) якщо прокурор вчинив дисциплінарний проступок, перебуваючи у статусі прокурора, який притягувався до дисциплінарної відповідальності.

Суд приходить до висновку, що на час прийняття спірного рішення КДКП про наявність систематичності (два і більше разів протягом одного року) порушення прокурором прокурорської етики, тобто наявності двох вчинених прокурором порушень правил прокурорської етики протягом року, які мають відповідно між собою нерозривний темпоральний зв`язок. Скасування рішення КДКП від 02 липня 2019 року №214дп-19 постановою Верховного Суду від 11.03.2020 не спростовує наявність темпорального зв`язку між встановленими КДКП діями прокурора.

Необхідно зазначити, що ознак свавільного втручання КДКП у права позивача судом не встановлено, а обраний вид стягнення з огляду на встановлені обставини не викликає сумнівів щодо його пропорційності та співмірності вчиненому позивачем проступку.

Відповідно судом, враховуючи вимоги частини другої статті 2 КАС України, не встановлено протиправності спірного рішення КДКП від 20.02.2020 №55дп-20 та підстав його скасування.

Позивачем суду не наведено та не доведено належними і достатніми доказами протиправності спірного рішення.

Відповідно до частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до частини першої та частини другої статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За статтею 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 74 КАС України).

Відповідно до статті 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування та питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі (абзац другий частини другої статті 77 КАС України).

Згідно частин першої-четвертої статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

За частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до пункту 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані.

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «RuizTorija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно з вимогами пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Решта доводів сторін не впливають на висновки суду.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Підстави для розподілу витрат у суду відсутні.

Керуючись статтями 2, 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, судм

в и р і ш и в:

В задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Войтович І. І.