Справа № 240/3675/25
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2025-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/3675/25

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Чернова Ганна Валеріївна

Суддя-доповідач - Капустинський М.М.

02 вересня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Капустинського М.М.

суддів: Шидловського В.Б. Сапальової Т.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 05 червня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобо`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі - ГУ ПФУ в Рівненській області), Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі - ГУ ПФУ в Житомирській області), у якому просила:

- визнати протиправними та скасувати рішення №88 від 14.11.2024 Головного Управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про відмову в перерахунку її пенсії та переведенні на пенсію померлого годувальника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- визнати протиправними та скасувати повідомлення ГУ ПФ України в Житомирській області від 18.11.2024 за вихідним номером 0600-0207-8/144664 про відмову в перерахунку її пенсії та переведення на пенсію померлого годувальника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Житомирській області перевести ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на пенсію по втраті годувальника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 50% пенсії померлого годувальника, яку він отримував на момент смерті, тобто з пенсії у розмірі 12467,22 грн. з дати звернення - 08 листопада 2024 року відповідно до приписів Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та здійснити виплату недоотриманих сум.

В обґрунтування позову зазначила, що є пенсіонером за віком та після смерті чоловіка звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про перехід на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. За принципом екстериторіальності заяву розглянуло ГУ ПФУ в Рівненській області та рішенням №88 від 14.11.2024 відмовило у призначенні пенсії у разі втрати годувальника у зв`язку з тим, що заявниця та годувальник були зареєстровані за різними адресами. У свою чергу, ГУ ПФ України в Житомирській області надіслало їй повідомлення від 18.11.2024 за вихідним номером 0600-0207-8/144664 про відмову в перерахунку її пенсії та переведення на пенсію померлого годувальника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач, вважаючи вказані рішення та повідомлення необґрунтованими і протиправними, оскільки до заяви додано всі необхідні документи, звернулася до суду з цим позовом.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 05 червня 2025 року позов задоволено частково.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідачі подали апеляційні скарги, в якій з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповноти з`ясування обставин справи, просило скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зазначає, що з доданих до заяви про перерахунок пенсії встановлено, що позивач проживала з померлим годувальником та вела спільне господарство за адресою: АДРЕСА_1 , а відповідно до паспорта серії НОМЕР_1 , виданого 07.06.2013 Богунським РВ у м.Житомирі УДМС України в Житомирській області, позивач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . Таким чином, оскільки позивач та померлий годувальник були зареєстровані за різними адресами, в діях ПФУ в Рівненській області не вбачається протиправних дій по відношенню до позивача, а дії Управління є правомірними та вмотивованими.

Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області вказує, що оскільки Позивач та померлий годувальник були зареєстровані за різними адресами, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області прийнято рішення від 14.11.2024 № 88 про відмову Позивачу в переведенні на пенсію в зв`язку з втратою годувальника.

15 липня 2025 року від позивачки надійшов відзив на апеляційну скаргу. У поданому відзиві позивачка просить залишити апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, позивач перебувала в шлюбі з ОСОБА_2 з 14.07.1989, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 14.07.1989.

Згідно свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_3 від 20.05.2013 ОСОБА_3 змінила прізвище на " ОСОБА_4 ".

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Житомир Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно паспорта позивачки серії НОМЕР_1 , виданого 07.06.2013 Богунським РВ у м. Житомирі УДМС України в Житомирській області, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно довідки від 06.11.2024 №2, виданої Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку "Театральна 9/5", ОСОБА_1 з 14.07.1989 проживала з померлим чоловіком ОСОБА_2 та вела спільне господарство за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за цією адресою до теперішнього часу.

08.11.2024 позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою та документами для переходу на інший вид пенсії, а саме про перехід з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

З урахуванням принципу екстериторіальності заяву позивача про призначення пенсії розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області і рішенням № 88 від 14.11.2024 відмовлено у призначенні пенсії, оскільки позивач та померлий годувальник були зареєстровані за різними адресами.

ГУ ПФ України в Житомирській області надіслало позивачу повідомлення від 18.11.2024 за вихідним номером 0600-0207-8/144664 про відмову в перерахунку її пенсії та переведення на пенсію померлого годувальника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вважаючи ці рішення та повідомлення відповідачів протиправними, позивач звернулася до суду за захистом своїх порушених прав.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості вимог позивача, відтак і наявності підстав для задоволення позовних вимог частково.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору та, відповідно до ч.1 ст.308 КАС України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача.

Приписами частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами пункту 6 частини 1статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються, зокрема, Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

За приписами частини першої статті 9 Закону №1058-IVвідповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до частини першої статті 10 Закону №1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Згідно з частиною 1 статті 36 Закону №1058-IV пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), та непрацездатним членам сім`ї особи, якій відповідно до Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин" надано правовий статус особи, зниклої безвісти за особливих обставин, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування.

За приписами частини 2статті 36 Закону № 1058-IVнепрацездатними членами сім`ї вважаються: 1) чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли віку 65 років, або пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону; 2) діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років; 3) чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків або брат чи сестра, дідусь чи бабуся померлого годувальника незалежно від віку і працездатності, якщо він (вона) не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років.

Відповідно до частини третьої статті 36 Закону №1058-IV до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Отже, з огляду на системний аналіз наведених норм, юридичне значення для призначення пенсії у разі втрати годувальника має встановлення факту перебування особи на утриманні.

Відповідно до частини першої та другої статті 38 Закону №1058-IVпенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається на весь період, протягом якого член сім`ї померлого годувальника вважається непрацездатним згідно із частиною другою статті 36 цього Закону, а членам сім`ї, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, - довічно. Зміна розміру пенсії або припинення її виплати членам сім`ї здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому склалися обставини, що спричинили зміну розміру або припинення виплати пенсії.

Пунктом 3 частини першої статті 45 Закону №1058-IVтакож передбачено, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника.

Постановою Правління Пенсійного Фонду України від 25.11.2005 року № 22-1, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Порядок №22-1).

Згідно з пунктом 2.3 Порядку №22-1 передбачено, що до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2, 3 пункту 2.1 цього розділу.

Також надаються такі документи:

1) документ, що засвідчує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті) особи, якій призначається пенсія (надається у разі відсутності в паспорті громадянина України або свідоцтві про народження інформації про реєстраційний номер облікової картки платника податків), та померлого годувальника (надається у разі, якщо особа, яка звернулася із заявою про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, має такі документи);

2) свідоцтво про народження або документ, що посвідчує особу, зазначений у пункті 2.9 цього розділу, якій призначається пенсія;

3) документи, що засвідчують родинні стосунки члена сім`ї з померлим годувальником;

4) свідоцтво про смерть годувальника, або рішення суду про визнання його безвісно відсутнім чи оголошення його померлим, або інформація з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин;

5) документи про вік померлого годувальника сім`ї за відсутності таких даних у свідоцтві про смерть чи рішенні суду про визнання годувальника безвісно відсутнім або оголошення його померлим;

6) довідки загальноосвітніх навчальних закладів системи загальної середньої освіти, професійно-технічних, вищих навчальних закладів, закладів освіти за кордоном про те, що особи, зазначені в абзаці другому пункту 2 частини другої статті 36 Закону, навчаються за денною формою навчання;

7) документи про те, що чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків, дід, баба, брат чи сестра померлого годувальника незалежно від віку і працездатності не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років;

8) відомості про місце проживання;

9) документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника;

10) експертний висновок про встановлення причинного зв`язку смерті годувальника з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС (крім дружин (чоловіків), які втратили годувальника з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесених до категорії 1, та звернулися за призначенням пенсії у зв`язку з втратою годувальника).

11) документи про стаж особи, якій призначається пенсія, визначені підпунктом 2 пункту 2.1 цього розділу (для визначення пенсійного віку осіб, зазначених у пункті 1 частини другої статті 36 Закону).

Згідно з п. 2.11 Порядку за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються відомості про місце проживання (разом з годувальником за однією адресою), зазначені у пункті 2.22 цього розділу, або документи, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання особи, зокрема органом місцевого самоврядування, що підтверджують такий факт.

Матеріали справи свідчать, що згідно з копією паспорта громадянина України серії серії НОМЕР_1 , виданого 07.06.2013 Богунським РВ у м. Житомирі УДМС України в Житомирській області, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно довідки від 06.11.2024 №2, виданої Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку "Театральна 9/5", ОСОБА_1 з 14.07.1989 проживала з померлим чоловіком ОСОБА_2 та вела спільне господарство за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за цією адресою до теперішнього часу.

Колегія суддів зауважує, що вказаний документ відноситься до визначених у п. 2.11 Порядку №22-1 інших документів, що підтверджують факт проживання разом з годувальником за однією адресою. При цьому, п. 2.11 Порядку №22-1 не містить імперативної норми щодо видання документу із зазначенням відомостей про місце проживання разом з годувальником за однією адресою лише органом місцевого самоврядування, а вжите у такому пункті слово "зокрема" означає виділення документів органів місцевого самоврядування з поміж інших документів, тобто, "в тому числі", "серед іншого".

Крім того, чинне законодавство у даному випадку не обмежує право особи підтвердити факт перебування на утриманні якимось певним документом, надаючи їй право самостійно обирати, яким саме документом підтвердити цей факт.

Отже, наданими позивачем документами підтверджено факт її перебування на утриманні померлого чоловіка. Будь-яких інших зауважень до поданих документів у пенсійного органу не виникло.

Враховуючи вказане, оскільки позивачка є дружиною померлого годувальника до дня його смерті, перебувала на його утриманні та отримує пенсію за віком, відтак має право на переведення на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Зазначене дає підстави констатувати, що право позивачки на отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника порушено, а рішення ГУ ПФУ в Рівненській області від №88 від 14.11.2024 не відповідає критеріям правомірності, визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Переглядаючи правомірність прийнятого судом першої інстанції рішення щодо позовної вимоги про зобов`язання Головного Управління Пенсійного фонду України в Житомирській області перевести позивача, починаючи із 08.11.2024 на пенсію по втраті годувальника, то колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до пункту 1 частини 1статті 45 Закону №1058-IV, якою врегульовано питання строків призначення (перерахунку) та виплати пенсії, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, зокрема: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

З матеріалів справи слідує, що для прийняття рішення за результатами поданої позивачем заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено ГУ ПФУ в Рівненській області, рішенням якого позивачу відмовлено в переведені на інший вид пенсії.

Тож дії зобов`язального характеру щодо призначення пенсії за віком має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що вирішував питання про призначення позивачу пенсії за віком, яким у цьому випадку є ГУ ПФУ в Рівненській області, а тому в задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області перевести позивача, починаючи із 08.11.2024, на пенсію по втраті годувальника, слід відмовити.

Така позиція суду ґрунтується на правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 08.02.2024 у справі №500/1216/23 та від 09.07.2024 у справі №240/16372/23.

Відтак, зважаючи на положення пункту 1 частини 1статті 45 Закону №1058-IV, суд, застосовуючи механізм захисту права, порушеного суб`єктом владних повноважень та його відновлення, керуючись повноваженнями, наданими ч. 2 ст. 245 КАС України, вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області перевести позивача, починаючи із 08.11.2024, на пенсію по втраті годувальника відповідно до вимог Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Покладення такого обов`язку на Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області не є перебиранням функції іншого суб`єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб`єкта, та зобов`язанням його приймати рішення, які входять до його компетенції чи до компетенції іншого органу, з огляду на обов`язковість ефективного механізму захисту порушеного права.

Верховний Суд України у своїй постанові від 16.09.2015 у справі №21-1465а15 зазначив, що у випадку задоволення позову, рішення суду має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду. Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії, чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду.

Враховуючи зазначене вище колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 05 червня 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Капустинський М.М.

Судді Шидловський В.Б. Сапальова Т.В.