Справа № 520/9929/25
Суддя: Кухар М.Д.
Дата ухвалення: 2025-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

03 вересня 2025 року № 520/9929/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кухар М.Д. розглянувши у порядку скороченого провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під.3, пов. 2,м. Харків,Харківський р-н, Харківська обл.,61022, ) , Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (вул. Січових Стрільців, буд. 15,м. Івано-Франківськ,Івано-Франківська обл., Івано-Франківський р-н,76018, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області , в якому просила суд:

-визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 15.04.2025 № 7712/03-16 про відмовлено в призначенні пенсії за віком згідно ЗУ Про державну службу ОСОБА_1 .

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській перевести ОСОБА_1 за заявою від 07.04.2025 з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу від 16.12.1993 №3723-ХІІ, пунктів 10, 12 Закону України Про державну службу від 10.12.2015 №889-VIII.

-судові витрати покласти на відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області.

Ухвалою суду відкрито спрощене провадження у справі.

Суддя Кухар М.Д. з 28.07.2025 року по 18.08.2025 року перебувала у щорічній відпустці.

Дослідивши надані матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 почала свою трудову діяльність державним службовцем в митних органах з 18.01.1995 року і звільнилася 13.02.2025 року. Під час працевлаштування вносилися записи про працю в митниці в трудову книжку НОМЕР_2 від 18.06. 1983 року, вкладиш до трудової книжки НОМЕР_3 від 10.05.2007р., НОМЕР_3 від 10.08.2018 р..

На теперішній час отримує пенсію за віком.

7.04.2025р. позивач звернулася до Холодногірського відділу управління Пенсійного фонду України Харківської області, за місцем проживання, з заявою про переведення на пенсію за віком згідно ЗУ «Про державну службу»

Рішенням Головне управління пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 15.04.2025р. №7712/03-16 було відмовлено в призначенні пенсії за віком згідно ЗУ «Про державну службу» мотивувавши своє рішення що станом на 01.05.2016 року позивач не займала посаду державного службовця, надані довідки не відповідають вимогам постанови КМУ №622 .

Позивач вважає, що прийняте рішення є неправомірним та таким, що підлягає скасуванню, порушує її право на отримання пенсії за віком згідно ЗУ «Про державну службу», так як загальний стаж роботи в митних органах складає 30 років, станом на 01.05.2016 року стаж роботи в митних органах складав 20 років, у 1995 році прийняла присягу державного службовця, обіймала відповідні посади для виконання завдань і функцій держави (у сфері митної політики), присвоювались відповідні ранги державних службовців та спеціальні звання у визначеному Законом від 25 червня 1991 року №1262-ХП порядку, одержувала заробітну плату за виконувану роботу за рахунок державного бюджету, і всі періоди роботи (служби) у митних органах підлягають зарахуванню до стажу державної служби, а тому ОСОБА_1 звернулась до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку вищенаведеному, суд вказує наступне.

Відповідно до статті 22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно зі статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, шо включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Таким чином, право особи на отримання пенсії, як складової права на соціальний захист, є її конституційним правом.

Відповідно до частини першої статті 10 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІУ (далі - Закон 1058-ІУ) особі, яка маг одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Відповідно до Закону № 889-VIII та постанови Кабінету Міністрів України № 622 від 14.09.2016 року «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб» пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону № 1058-ІУ.

Відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-Х1І (далі - Закон №3723-ХІІ) на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок па загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями. - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

10 грудня 2015 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про державну службу» №889-VIII, який набрав чинності 01 травня 2016 року.

Згідно з пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-УІІІ втратив чинність Закон України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Пунктом 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-УІІІ визначено, що державні службовці, які на день набрання чинності ним Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно з пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-УІІІ для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України 1993 р.. №52. ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Частиною 1 статті 25 Закону №3723-ХІІ було визначено, що основними критеріями класифікації посад державних службовців є організаційно-правовий рівень органу, який приймає їх на роботу, обсяг і характер компетенції на конкретній посаді, роль і місце посади в структурі державного органу.

Згідно з пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі -'Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до трудової книжки позивача НОМЕР_2 від 18.06. 1983 року, вкладиш до трудової книжки НОМЕР_3 від 10.05.2007р., НОМЕР_3 від 10.08.2018 р. станом на 01.05.2016 загальний стаж державної служби складає більше 20 років, у тому числі:

- 18.01.1995 р. прийнятий на посаду інспектора Куп`янської митниці;

- 09.06.1995 р. прийняла присягу державного службовця;

з 28.05.1997 - звільнена з займаної посади в зв`язку з ліквідацією Куп`янської митниці п. 1 ст. 40 КзпП України;

з 29.05.1997 р. - прийнятий на посаду старшого інспектора Куп`янської митниці Державної митної служби України;

06.10.1997 - переведена на посаду інспектора;

30.01.1998р. - присвоєно персональне звання «Інспектор митної служби II рангу»;

з 01.03.1998 - переведений на посаду провідного інспектора;

з 05.02.2000 - присвоєно персональне звання «Інспектор митної служби І рангу»;

18.03.2002 р. присвоєно персональне звання «Державний радник митної служби III рангу»;

-08.05.2002 р.звільнена з роботи в Куп`янській митниці в порядку переведення до Магістральної митниці;

з 10.05.2002 - призначена на посаду Старшого інспектора ;

18.09.2003 вільнена з займаної посади в порядку переведення до Східної регіональної митниці»;

з 22.09.2003 - прийнята на посаду Головного інспектора Східної регіональної митниці»;

- 22.10.2003 переведений на посаду провідного інспектора

- 20.02.2004 переведений на посаду головного інспектора

01.04.2004р. - присвоєно спеціальне звання «Радник митної служби III рангу»

19.04.2004 року - Прийняте урочисте зобов`язання відповідно до ст.. 413 МК України

з 04.08.2004 - Переведена на посаду начальника відділу

з 31.03.2005 - присвоєно спеціальне звання «Радник митної служби II рангу»

18.07.2005р. Східна Регіональна митниця перетворена на Харківську митницю

18.07.205р. - Переведена на посаду начальника відділу

27.01.2006р. Дію трудового договору продовжено на посаді начальника відділу

25.04.2008р. Переведена на посаду начальника відділу

08.02.2010р. Переведена на посаду головного інспектора

31.05.2010 р. звільнена з займаної посади в поряду переведення до Харківської обласної митниці

З 01.06.2010 р. Прийнята на посаду провідного спеціаліста - юрисконсульта Харківської обласної митниці

03.08.2010 р. переведено на посаду начальника сектору

20.01.2012 р. переведено на посаду головного інспектора

01.06.2013р. Харківську обласну митницю реорганізовано в Харківську митницю Міндоходів

З 01.06.2013р. - прийнята на роботу на посаду головного інспектора Харківської митниці Міндоходів

01.06.2013р. присвоєно 11 ранг Державного службовця*

02.12.2013р. переведена на посаду головного інспектора

24.12.2013р. присвоєно спеціальне звання «Радник податкової та митної справи II рангу»

25.12.2014р. Харківську митницю Міндоходів реорганізовано шляхом приєднання до Харківської митниці ДФС

25.12.2014р. прийнята на роботу на посаду головного інспектора до Харківської митниці ДФС в порядку переведення з Харківської митниці Міндоходів

04.08.2015р. переведена на посаду головного інспектора

25.02.2016р. переведена на посаду головного державного інспектора

10.08.2018р. переведена на посаду головного державного інспектора

03.01.2019р. переведена на посаду головного державного інспектора

06.12.2019р. звільнена з займаної посади в порядку переведення до Слобожанської митниці Держмитслужби

З 09.12.2019р. Призначена на посаду головного державного інспектора Слобожанської митниці Держмитслужби

09.12.2019р. призначено 5 ранг Державного службовця

02.03.2020 р. призначена на посаду начальника відділу

11.03.2020 р. переведена на посаду начальника відділу

17.07.2020 р. переведена на посаду заступника начальника відділу кадрового забезпечення

01.08.2020р. - присвоєно спеціальне звання «Радник митної служби II рангу»

02.10.2020р. переведена на посаду головного державного інспектора

30.06.2021р. звільнена з займаної посади в поряду переведення до Харківської митниці

З 01.07.2021р. призначена на посаду головного інспектора Харківської митниці

03.07.2023р. переведена на рівнозначну посаду головного інспектора

13.02.2025р. припинено державну службу у зв`язку зі звільненням з займаної посади з Харківської митниці з підстав скорочення численності на підставі п.4 ст.83п.1 ч.І та ч.4 ст. 87 ЗУ «Про державну службу» ч.4ст 4 КЗпП України.

Суд вказує, що відповідно до статті 1 Закону №3723-ХІІ, який був чинним протягом роботи позивача на відповідних посадах в митних органах, державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів.

Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження.

Пунктом 2 статі 546 Митного кодексу України від 13.03.2012 №4495-УІ встановлено, що митниця є територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, має окремий баланс, рахунки в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, печатку та бланк із зображенням Державного Герба України та із своїм найменуванням і діє відповідно до Конституції України, цього Кодексу, інших нормативно-правових актів та на підставі положення, яке затверджується наказом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику. Правовий статус посадових осіб органів доходів і зборів визначається Митним кодексом України.

Положеннями частини 1 статті 569 Митного кодексу України визначено, що працівники митних органів, на яких покладено виконання завдань, зазначених у статті 544 цього Кодексу, здійснення організаційного, юридичного, кадрового, фінансового, матеріально-технічного забезпечення діяльності цих органів, є посадовими особами. Посадові особи митних органів є державними службовцями.

Частиною 3 статті 569 Митного кодексу України передбачено, що правове становище посадових осіб митних органів визначається цим Кодексом, а в частині, не врегульованій ним, - законодавством про державну службу та іншими актами законодавства України.

З вищезазначеного вбачається, що митна служба України є складовою частиною системи органів виконавчої влади України і складається з митних органів, митних організацій. Митна служба України є органом виконавчої влади і здійснює функції в галузі митної справи відповідно до Конституції України, законодавства про зовнішньоекономічну діяльність, митного законодавства та інших нормативних актів.

Аналогічні норми, що визначали статус митних органів в Україні, їх функції та правові основи діяльності у період роботи позивача на відповідних посадах були визначені Митним кодексом України від 11 липня 2002 року №92-ІУ, спеціальним Законом України «Про митну справу в Україні» від 25 червня 1991 року №1262-ХІІ.

Приписами статті 4 Закону України «Про митну справу в Україні» від 25 червня 1991 року №1262-ХІІ (в редакції від 21.03.2000) визначено, що Кабінет Міністрів України організовує і забезпечує здійснення митної справи. Безпосереднє керівництво митною справою покладається на Державну митну службу України, яка є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом. Положення про Державну митну службу України затверджується Президентом України.

Відповідно до статті 7 зазначеного Закону, посадовим особам митних органів України присвоюються спеціальні звання, які встановлюються законами України.

Статтею 5 Закону визначено, що створення, реорганізація та ліквідація митниць, спеціалізованих митних у правлінь та організацій, установ і навчальних закладів здійснюється Державною митною службою України за погодженням з Міністерством фінансів України.

З вказаних норм вбачається, що посадові особи митних органів, яким присвоєно спеціальні звання та які обіймають посади в митних органах для виконання завдань і функцій держави (зокрема у сфері митної політики), фінансуються за рахунок державного бюджету, а відповідно одержують заробітну плату - дійсно перебувають на державній службі та є державними службовцями.

Відповідно до пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-УІІ1 стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

В свою чергу, порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою КМ України від 03.05.1994 року №283, також було передбачено зарахування до стажу державної служби роботи (служби) на посадах суддів, слідчих, а також час служби на посадах рядового та начальницького складу осіб, яким присвоєно встановлені законодавством спеціальні звання міліції, в органах внутрішніх справ, що входили або входять до структури Міністерства внутрішніх справ (далі - Порядок №283).

Так, згідно з абзацами третім та п`ятим пункту 2 Порядку №283 (чинного до набрання законної сили Закону України "Про державну службу" №889-УІІІ від 10 грудня 2015 року) було встановлено, що до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів, на посадах суддів, слідчих, прокурорів, інших службових осіб, яким присвоєно персональні звання.

Законом України "Про державну службу" № 889-УІІІ від 10.12.2015 року, так і нормами чинних до нього Законів України "Про державну службу" №3723-ХІІ та №509-ХІІ та Порядку №283 було передбачено зарахування до стажу державної служби роботу (службу) на посадах керівних працівників і спеціалістів в митних органах.

Матеріалами справи підтверджено, що з 01.02.1995 ОСОБА_1 безперервно працювала в митних органах, прийняла присягу державного службовця 09.06.1995, обіймала відповідні посади для виконання завдань і функцій держави (у сфері митної політики), мені присвоювались відповідні ранги державних службовців та спеціальні звання у визначеному Законом від 25.06.1991 №1262-ХІІ порядку, одержувала заробітну плату за виконувану роботу за рахунок державного бюджету, а тому, на думку суду є наявні підстави для зарахування всіх періодів роботи (служби) в митних органах до стажу державної служби.

Доводи відповідача, ГУ ПФУ в Івано-Франківській області, покладені в основу оскаржуваного рішення, стосовно того, що займані позивачем посади не віднесені до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, не є обґрунтованими, не містять чітких доводів, не визначають, які саме періоди не зараховані до такого стажу.

Так відповідно до ст. 588 Митного кодексу України, пенсійне забезпечення посадових осіб органів доходів і зборів здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу".

При цьому період роботи (служби) зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) в органах доходів і зборів зараховується до стажу державної служби та до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом митної служби на посадах, на яких відповідно до закону присвоюватися спеціальні та/або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи та час досягнення зазначеного віку.

Положення про спеціальні звання та порядок їх присвоєння, співвідношення з рангами державних службовців, розмір надбавок за спеціальне звання затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Процедуру присвоєння спеціальних звань посадовим особам органів доходів і зборів та осіб, уповноважених їх присвоювати визначено Порядком присвоєння спеціальних звань посадовим особам органів доходів і зборів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.10.2013 року №839 (далі - Порядок №839).

Згідно з пунктом 9 Порядку №839 посадовій особі, яка перебувала на державній службі та вперше призначена на посаду в органах доходів і зборів, присвоюється спеціальне звання за посадою, на яку призначено особу, з урахуванням встановленого співвідношення рангів державних службовців.

Особам, які приймаються на роботу до органів доходів і зборів та яким раніше присвоєно спеціальні звання державної митної служби, спеціальні звання присвоюються з урахуванням співвідношення, визначеного законом.

За приписами пункту 4 Порядку №839 до строку перебування у спеціальному званні зараховується період роботи в органах доходів і зборів у спеціальному званні (ранзі державного службовця), а також строк перебування у спеціальному званні (ранзі державного службовця) посадових осіб державної податкової та державної митної служби.

Постановою Кабінету Міністрів України №306 від 20 квітня 2016 року "Питання присвоєння рангів державних службовців та співвідношення між рангами державних службовців і рангами посадових осіб місцевого самоврядування, військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями" (далі - Постанова №306) затверджено Порядок присвоєння рангів державних службовців, співвідношення рангів державних службовців і військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями згідно з додатками 1-10.

Тому посадові особи контролюючих органів, в даному випадку митного органу, віднесені до державних службовців за певними особливостями, тобто з присвоєнням спеціальних звань, які відповідають певним категоріям та рангам державних службовців.

Згідно з пунктами 343.1.343.2 та 343.3 статті 343 Податкового кодексу України посадовим особам контролюючих органів присвоюються такі спеціальні звання: головний державний радник податкової та митної справи; державний радник податкової та митної справи І рангу; державний радник податкової та митної справи II рангу; державний радник податкової та митної справи III рангу; радник податкової та митної справи І рангу: радник податкової та митної справи II рангу; радник податкової та митної справи III рангу; інспектор податкової та митної справи І рангу; інспектор податкової та митної справи II рангу; інспектор податкової та митної справи III рангу; інспектор податкової та митної справи IV рангу; молодший інспектор податкової та митної справи.

Положення про спеціальні звання та порядок їх присвоєння, співвідношення з рангами державних службовців, розмір надбавок за спеціальне звання затверджуються Кабінетом Міністрів України. У разі присвоєння посадовій особі спеціального звання відповідно до пункту 343.1 цієї статті надбавка за ранг державного службовця не виплачується.

Пунктом 344.1 статті 344 Податкового кодексу України визначено, що пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів, крім діючих у них підрозділів податкової міліції, здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу".

При цьому період роботи зазначених осіб (у тому числі тих. яким присвоєні спеціальні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Отже, посадові особи митних органів, яким присвоєно спеціальні звання є державними службовцями із спеціальним статусом, а тому період проходження служби в митних органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу".

Суд вказує, що зазначена позиція узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 22 жовтня 2013 року у справі 21-340а13, в якій колегія суддів дійшла висновку, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до етапі 37 Закону України "Про державну службу".

Таким чином, вказані ГУ ПФУ в Івано-Франківській області, у оскаржуваному рішенні підстави відмови стосовно того, що у позивача відсутній стаж роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, який необхідний для призначення пенсії відповідно до ЗУ «Про державну службу» № 889-VIII від 10.12.2015 року, є не обгрунтованими.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що періоди роботи в митних органах мають бути зараховані ОСОБА_1 до стажу державної служби для призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ, а тому рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-франківській області від 15.04.2025р. є протиправним та підлягає скасуванню.

Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги, що судом скасовано рішення відповідача, а тому суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-франківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 .

Суд вказує, що згідно з вимогами ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з ме тою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів влад них повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень тау спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, протягом розумного строку.

Статтею 6 Кодексу адміністративного судочинства визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Таким чином, проаналізувавши наведене, суд вважає за необхідне вказати, що позовні вимоги є частково обґрунтованими, частково підтверджені нормативно та документально, а тому є такими, що підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 243, 244, 245, 246 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (вул. Січових Стрільців, буд. 15,м. Івано-Франківськ,Івано-Франківська обл., Івано-Франківський р-н,76018, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 15.04.2025 № 7712/03-16 про відмовлено в призначенні пенсії за віком згідно ЗУ Про державну службу ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про переведення на пенсію за віком згідно ЗУ «Про державну службу» з урахуванням висновків суду.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (вул. Січових Стрільців, буд. 15,м. Івано-Франківськ,Івано-Франківська обл., Івано-Франківський р-н,76018, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн.20 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Кухар М.Д.