Справа № 727/1427/25
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2025-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 727/1427/25

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Танасійчук Н.М.

Суддя-доповідач - Смілянець Е. С.

03 вересня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Полотнянка Ю.П. Драчук Т. О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 05 березня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора з паркування інспекції з паркування, управління порядку та контролю за благоустроєм міста Чернівецької міської ради Казимір Ольги Михайлівни, Управління порядку та контролю за благоустроєм Чернівецької міської ради про скасування постанов про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В :

позивач, ОСОБА_1 , звернулася в суд із позовом до інспектора з паркування інспекції з паркування, управління порядку та контролю за благоустроєм міста, управління порядку та контролю за благоустроєм Чернівецької міської ради про визнання протиправними та скасування постанови Інспектора з паркування інспекції з паркування, управління порядку та контролю за благоустроєм міста Чернівецької міської ради, Управління порядку та контролю за благоустроєм Чернівецької міської ради про накладення адміністративного стягнення згідно постанов серії СЕ0123916 вих. №31303 від 08.08.2024 року, серії СЕ0123980 вих. №31320 від 08.08.2024 року, серії СЕ0131045 вих. №32567 від 26.09.2024 року, серії СЕ0131432 вих. №32621 від 25.06.2024 року, а зазначені справи про адміністративне правопорушення відносно неї - закрити.

Шевченківський районний суд м. Чернівці ухвалою від 05.03.2025 провадження в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Інспектора з паркування інспекції з паркування, управління порядку та контролю за благоустроєм міста Чернівецької міської ради Казимір Ольги Михайлівни, Управління порядку та контролю за благоустроєм Чернівецької міської ради про скасування постанов про притягнення до адміністративної відповідальності - закрив. Повернув ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , судовий збір у розмірі 1937 грн. 92 коп., сплачений нею, що підтверджується квитанцією № 6345-8494-8516-6712 від 31.01.2025 року.

Судове рішення мотивоване тим, що суд вважає у даній справі у зв`язку із тим, що оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень, постанова про адміністративне правопорушення, яка оскаржується позивачем була змінена, у зв`язку із чим предмет спору між позивачем та відповідачем відсутній.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Аргументами скарги зазначає, що Інспекцією з паркування, Управління за порядком та благоустроєм міста ЧМР, були складені та винесені постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення правил зупинки, стоянки паркування транспортних засобів, зафіксованих в режимі фотозйомки (відеозапису) за відповідними № СЕ0123916, СЕ0123980, СЕ0131045 та СЕ0131432 щодо гр. ОСОБА_1 .

В подальшому такі постанови були направлені до 1 ВДВС у м. Чернівці ЗМУМЮ для їх виконання у примусовому порядку, наслідком чого стали відкриття виконавчих проваджень за відповідними №76930221, 76930402, 76970366 та 76969489 та накладення арешту на грошові кошти позивачки від 25 січня (в межах ВП №76930402, 76970366 та 76969489) та 27 січня 2025 року (в межах ВП №76930221).

Внаслідок слати позивачкою стягуваних сум, в межах виконавчих проваджень, виконавцем були винесені постанови про зняття арешту з коштів боржника (позивачки) від 28 січня 2025 року та в подальшому про закриття вищевказаних виконавчих проваджень, на підставі п.9 ч.1 ст. Закону України «Про виконавче провадження» - фактичне повне виконання рішення, що свідчить про сплату ОСОБА_1 всіх сум, що підлягали стягненню з неї на підставі оскаржуваних постанов відповідача, в межах виконавчих проваджень. Дані відомості, у своїй сукупності свідчать, що позивачка була незаконно піддана адміністративним стягненням у примусовому порядку органом ДВС, за діяння, яких не вчиняла та більше того не мала нести відповідальність.

Відповідач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу відповідно до ст. 304 КАС України.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Виходячи з приписів ст.ст. 311, 263 КАС України, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що з копії оскаржуваних постанов СЕ N0123916, CE 0123980, СЕ 0131045 та СЕ 0131432 ( а.с.37-40), наданих відповідачем разом з відзивом , в зазначені постанови внесені зміни в частині особи , яка притягується до адміністративної відповідальності , зокрема особу позивача ОСОБА_1 виключено зі змісту даних постанов, та включено належного користувача транспортного засобу - ОСОБА_2 .

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Так, відповідно до частини 1 статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 238 КАС установлено, що суд закриває провадження у справі щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.

Аналіз наведеної правової норми дає підстави для висновку, що в разі встановлення під час розгляду справи, що відповідач - суб`єкт владних повноважень виправив порушення, які оскаржує позивач, суд має вирішити питання щодо можливості закриття провадження у справі. Визначальною умовою для цього є повне відновлення законних прав (інтересів) позивача внаслідок такого виправлення.

Іншими словами, закриття провадження у справі із зазначеної підстави можливе за сукупності певних фактів, а саме: по-перше, оскаржувані порушення мають бути виправлені самостійно суб`єктом владних повноважень і, по-друге, повинні бути підстави стверджувати, що внаслідок самостійного виправлення суб`єктом владних повноважень допущених порушень відбулося повне відновлення законних прав та інтересів позивача.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26 червня 2018 року у справі №800/369/17 зазначила, що у розумінні пункту 8 частини першої статті 238 КАС України у разі встановлення під час розгляду справи виправлення відповідачем оскаржуваних позивачем порушень, суд має вирішити питання можливості закриття провадження у справі. При цьому, вирішуючи зазначене питання, суд має з`ясувати, чи не призведе закриття провадження у справі до того, що законні права та інтереси позивача не будуть відновлені навіть після виправлення відповідачем оскаржуваних порушень.

Тобто, для застосування такої підстави для закриття провадження у справі необхідна сукупність певних фактів. Зокрема, оскаржувані порушення мають бути виправлені самостійно суб`єктом владних повноважень, а також мають бути відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання таких дій чи бездіяльності протиправними.

Колегія суддів звертає увагу, що для закриття провадження у справі на підставі пункту 8 частини 1 статті 238 КАС України необхідним є установлення факту виправлення суб`єктом владних повноважень порушень, які оскаржуються позивачем в судовому порядку. При цьому, відповідне усунення порушень має бути здійснено суб`єктом владних повноважень самостійно та в обсязі, який дає підстави для висновку про повне відновлення порушених прав позивача, з яким останній погоджується.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26 квітня 2024 року у справі №280/1038/23.

Як встановлено судом першої інстанції, з копії оскаржуваних постанов СЕ N0123916, CE 0123980, СЕ 0131045 та СЕ 0131432 ( а.с.37-40), наданих відповідачем разом з відзивом , в зазначені постанови внесені зміни в частині особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, зокрема особу позивача ОСОБА_1 виключено зі змісту даних постанов, та включено належного користувача транспортного засобу - ОСОБА_2 .

Тобто, порушені права позивача, відповідачем відновлені.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції щодо наявності підстав для закриття провадження у даній справі у зв`язку із тим, що оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень, постанова про адміністративне правопорушення, яка оскаржується позивачем була змінена, у зв`язку із чим предмет спору між позивачем та відповідачем відсутній.

Суд апеляційної інстанції наголошує, що немає необхідності приймати судове рішення та визнавати протиправними дії відповідача, оскільки відповідач погодився з позицією позивача, самостійно дійшов висновку, що діяв протиправно та як наслідок виправив вчинені ним помилки.

Доводи апеляційної скарги, що права позивача, відповідачем не були відновлені, оскільки оскаржувані постанови були направлені до 1 ВДВС у м. Чернівці ЗМУМЮ для їх виконання у примусовому порядку, наслідком чого стали відкриття виконавчих проваджень за відповідними №76930221, 76930402, 76970366 та 76969489 та накладення арешту на грошові кошти позивачки від 25 січня (в межах ВП №76930402, 76970366 та 76969489) та 27 січня 2025 року (в межах ВП №76930221), колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки оскаржувані порушення були виправлені самостійно суб`єктом владних повноважень, тому відбулося повне відновлення законних прав та інтересів позивача.

Сума адміністративного штрафу, які стягнуті до бюджету з позивача до внесення змін в оскаржувані постанови, не є помилково чи надміру зарахованими.

Кошти, які позивач сплатив на виконання постанов в межах виконавчих проваджень до бюджету, стали такими, що знаходяться у бюджеті без достатньої правової підстави. Спірні правовідносини з приводу повернення відповідної суми стосуються захисту майнових прав позивача.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно положень ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Такий висновок висловлено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 08.08.2023 у справі № 910/5880/21.

Водночас, після того як буде встановлено, що позивач не повинен був сплачувати відповідний штраф він згідно зі статтею 1212 ЦК має право на позов про стягнення суми перерахованих ним коштів як таких, які утримуються у бюджеті без достатньої правової підстави. Це узгоджується із практикою Великої Палати Верховного Суду про те, що рішення органу влади за умови його невідповідності закону не тягне тих юридичних наслідків, на які воно спрямоване (постанови від 21.08.2019 у справі № 911/3681/17, від 15.10.2019 у справі № 911/3749/17, від 22.01.2020 у справі № 910/1809/18, від 01.02.2020 у справі № 922/614/19, від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 05 березня 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Полотнянко Ю.П. Драчук Т. О.