Справа № 640/27817/20
Суддя: Самойлюк Г.П.
Дата ухвалення: 2025-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Самойлюк Г.П., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання протиправним та скасування наказу, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу від 09.10.2020 № 3497/5.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що аналіз мотивів викладених у висновку колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції за результатом розгляду скарги ОСОБА_2 дають підстави стверджувати те, що у відповідача відсутня обов`язкова умова розгляду скарги на рішення про державну реєстрацію, а саме скаржником ОСОБА_2 не доведено факту порушення її прав внаслідок прийняття рішення від 28.01.2019 № 45232029, прийняте державним реєстратором Комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «СПЕЦЖИТЛОФОНД» міста Києва Гавриленком Олексієм Віталійовичем. Як наслідок, наказ Міністерства юстиції України від 09.10.2020 року за № 3497/5 та висновок колегії за результатами розгляду скарги 02.09.2020 року є юридично неспроможними та такими, що не ґрунтуються на вимогах законодавства України. В порушення норм ст. 37 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» жодних доказів, що підтверджують факт порушення прав скаржників у результаті прийняття рішення державним реєстратором скаржниками не було додано до скарги. Скарга на рішення державного реєстратора подається особою, яка вважає, що її права порушено внаслідок прийняття оскаржуваного рішення; вказана особа при поданні скарги зобов`язана документально довести факт наявності такого порушення, а на Міністерство юстиції покладено обов`язок перевірити виконання скаржником обов`язку доведення цього факту. В свою чергу, недоведення скаржником факту порушення його прав внаслідок прийняття оскаржуваного ним рішення виключає розгляд та, відповідно, задоволення цієї скарги. Аналізуючи зміст Висновку та оскарженого позивачем наказу, позивач вбачає відсутність у вказаних документах навіть формального посилання на наявність порушеного права скаржників ( ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ) внаслідок прийняття спірних рішень. Так, матеріалами справи доведено, що скарга ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , не містить вказаних відомостей, а додатками до скарги встановлена й відсутність порушених прав як скаржника взагалі. Наведений вище факт відсутності порушення прав скаржника виключає можливість задоволення його скарги.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 17.11.2020 р. відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Відповідно до ст. 1 Закону України Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду № 2825-ІХ, визначено Ліквідувати Окружний адміністративний суд міста Києва.

На підставі Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 року № 399, Акту приймання-передачі від 29.01.2025 року, Розпорядження керівника апарату Одеського окружного адміністративного суду №1 від 03.02.2025 Про здійснення реєстрації та автоматизованого розподілу судових справ,нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва та протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 11.04.2025 року адміністративну справу № 640/27817/20 розподілено судді Г.П. Самойлюк.

Ухвалою від 16.04.2025 року прийнято до провадження адміністративну справу № 640/27817/20. Вирішено, що розгляд справи буде здійснюватися в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін на підставі ст.262 КАС України, у межах строків, визначених ст.258 КАС України та з урахуванням встановлених сторонам строків для подання заяв по суті.

Ухвалою від 20.05.2025 року призначено розгляд справи справу № 640/27817/20 за правилами загального позовного провадження зі стадії проведення підготовчого засідання.

Ухвалою від 19.06.2025 року, що занесена до протоколу засідання, задоволено клопотання представника позивача про витребування від сторони відповідача висновку комісії від 07.08.2020 року за наслідками розгляду скарг ОСОБА_1 та за наявністю зроблену відеофіксацію, зобов`язано Міністерство юстиції України витребувані докази протягом 15-ти днів, з дня отримання відповідного листа.

Ухвалою від 07.07.2025 року, що занесена до протоколу засідання, закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою від 20.08.2025 року призначено розгляд справи № 640/27817/20 в режимі відеоконференції.

Ухвалою від 21.08.2025 року, що занесена до протоколу засідання, продовжено розгляд справи в порядку письмового провадження.

Ухвалою від 04.09.2025 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача Міністерства юстиції України про закриття провадження у справі №640/27817/20.

Від відповідача надійшов відзив на позовному заяву (вх.№ЕС/42261/25 від 02.05.2025р.), в якому останній просить відмовити у задоволенні позовних вимог, зазначаючи, що Колегія дійшла висновку, що оскаржуване рішення прийнято державним реєстратором Гавриленком О.В. з порушеннями вимог законодавства у сфері державної реєстрації, а тому підлягає скасуванню. Так, під час розгляду заяви ОСОБА_2 та прийняття оскаржуваного рішення державним реєстратором Гавриленком О.В. не було належним чином встановлено відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах, а також не було належним чином перевірено документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви та відмови у державній реєстрації прав, чим порушено вимоги пунктів 40, 42, 43 Порядку № 1127, частини другої третьої та четвертої статті 3, п. п. 1, 2, ч. 3, ст. 10, ч. 1, ст. 23, п. 4 ч.1, ч. 2 ст. 24 Закону № 755-IV. Однак, для державної реєстрації права власності ОСОБА_1 на гаражний бокс заявницею не було подано документів (довідок) з інформацією від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав на нерухоме майно до 01.01.2013. При цьому у Реєстрі прав власності на нерухоме майно, що є архівною складовою частиною Державного реєстру прав відсутні відомості про державну реєстрацію її права власності на такий об`єкт нерухомого майна до 01.01.2013, тоді як, державний реєстратор Гавриленко О.В. не запитав та не отримав відповідної інформації. Окрім того, додана до такої заяви довідка про показники об`єкта нерухомого майна не давала змоги встановити набуття права власності ОСОБА_1 на гаражний бокс, оскільки заявницею не було подано документа, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси або документа, що посвідчує речове право на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт нерухомого майна, у тому числі рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність чи відомості про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність з погосподарської книги; виписки з погосподарської книги, наданої виконавчим органом міської ради або відповідною архівною установою, тоді як, довідка про показники об`єкта нерухомого майна не визначена законодавством як документ, що підтверджує набуття права власності на нерухоме майно.

Також, у відзиві представник відповідача зазначив, що Міністерство відповідно до покладених на нього завдань: здійснює контроль за додержанням законодавства про державну реєстрацію нормативно-правових актів органами виконавчої влади, які є суб`єктами нормотворення, а також іншими органами, акти яких відповідно до законодавства підлягають державній реєстрації, та за його результатами і в разі потреби вимагає подання нормативно-правових актів для державної реєстрації або їх скасування, вносить пропозиції про усунення виявлених порушень і недоліків та притягнення до відповідальності посадових осіб, винних у допущених порушеннях. Міністерство у межах повноважень, передбачених законом, на основі і на виконання Конституції та законів України, актів Президента України та постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України видає накази, здійснює організацію і контроль за їх виконанням. Накази Міністерства, які відповідно до закону є регуляторними актами, розробляються, розглядаються, видаються та оприлюднюються з урахуванням вимог Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності". Нормативно-правові акти Міністерства підлягають державній реєстрації в установленому законодавством порядку. Накази Міністерства, видані у межах повноважень, передбачених законом, обов`язкові для виконання центральними органами виконавчої влади, їх територіальними органами, місцевими державними адміністраціями, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності та громадянами. Розгляд скарг у сфері державної реєстрації на предмет наявності (відсутності) порушень закону у рішеннях, діях або бездіяльності державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства здійснюється колегіально, крім випадку, передбаченого Порядком № 1128. Для забезпечення колегіального розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерством чи його територіальними органами утворюються постійно діючі колегії з розгляду скарг у сфері державної реєстрації, положення про які затверджуються Міністерством, склад колегій затверджується Мінюстом чи відповідним територіальним органом. Отже, Наказ № 3497/5 від 09.10.2020 року прийнято на підставі висновку Колегії з розгляду скарг на рішення дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації територіальних органів Міністерства юстиції від 02.09.2020. Міністерство, розглядаючи скаргу та приймаючи відповідний Наказ, діяло в межах своїх повноважень. Насамперед, Міністерство встановлював наявність (відсутність) порушень закону у рішеннях, діях або бездіяльності державного реєстратора. Враховуючи вищевказане, в діях Міністерства юстиції України не вбачається порушень при прийнятті наказу № 3497/5 від 09.10.2020 «Про задоволення скарги».

Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 надійшли пояснення (вх.№ЕП/10519/25 від 07.07.2025р.), в яких третя особа вказала, що оскаржуване позивачем рішення було прийняте Міністерством юстиції України за результатами розгляду скарги, поданої, зокрема, ним, у зв`язку з порушеннями, допущеними при державній реєстрації права власності на спірний об`єкт гаражний бокс. З огляду на зміст наказу, а також враховуючи положення чинного законодавства у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, третя особа вважає, що рішення Міністерства юстиції України є обґрунтованим, прийнятим у межах наданих повноважень, з дотриманням установленої процедури та з належною правовою оцінкою поданих документів. Метою звернення зі скаргою не було обмеження прав будь-якої особи, а лише захист законних інтересів щодо порядку користування та розпорядження майном, яке розташоване на прибудинковій території та щодо якого існували об`єктивні підстави вважати, що попередня реєстрація була здійснена із порушеннями.

Від представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 надійшли пояснення (вх.№ЕС/61601/25 від 07.07.2025р.), в яких третя особа вказала, що твердження про юридичну неспроможність Наказу Мін`юсту № 3497/5 від 09.10.2020 року та Висновку колегії є бездоказовими та зводяться до суб`єктивного тлумачення позивачем норм матеріального права. Закон не вимагає від скаржника надати судове рішення про встановлення порушення права достатньо наведення фактів, які об`єктивно вказують на імовірне порушення або обмеження прав, що й було зроблено у скарзі ОСОБА_2 . Саме тому колегія Міністерства юстиції, діючи в межах компетенції, передбаченої постановою КМУ № 1128, та за результатами розгляду матеріалів, дійшла висновку про правомірність скасування реєстраційних дій, з чим позивач безпідставно не погоджується. Під час розгляду скарги, Відповідачем вірно зазначено, що ОСОБА_2 є потерпілою у кримінальному провадженні № 000914 щодо вчинення самоправства відносно гаражного боксу, а інша третя особа ОСОБА_3 , є користувачем цього об`єкту нерухомого майна. У зв`язку з порушенням їх прав, вказані особи вимушено звернулися зі скаргою до Міністерства юстиції України, оскільки реєстраційні дії щодо об`єкту нерухомого майна вчинено протиправно та в супереч закону. Право власності на об`єкт нерухомого майна (гаражний бокс) було за позивачем, однак щодо зазначеного об`єкта нерухомого майна проводиться самочинне будівництво. Більше того, такий об`єкт нерухомого майна, розташований на прибудинковій території, за обслуговування якого ОСОБА_2 та інші мешканці сплачують комунальні послуги. Отже, колегія в особі Відповідача вірно дійшла до висновку, що оскаржуване рішення прийнято державним реєстратором Гавриленко О.В. з порушенням вимог законодавства у сфері держаної реєстрації, а тому підлягало скасуванню, а скарга третьої особи задоволенню. Дії Відповідача у розглядуваній ситуації ґрунтуються на дискреційних повноваженнях, як суб`єкта владних повноважень, оскільки алгоритм їх дій чітко зазначений законодавчо, отже у даному випадку задоволення позову та скасування оскаржуваних рішень є втручанням у дискреційні повноваження.

Відповідно до п.10 ч.1 ст. 4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд,

ВСТАНОВИВ:

17 лютого 2020 року до Міністерства юстиції України надійшла скарга ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якій заявники просили провести перевірку правомірності прийнятого рішення державного реєстратора Гавриленка О.В. (КП «СПЕЦЖИТЛОФОНД»), скасувати рішення про державну реєстрацію від 25.01.2019 р. № 45232029, прийняте державним реєстратором Гавриленка О.В. (КП «СПЕЦЖИТЛОФОНД»), провести перевірку правомірності прийнятого рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Василенка О.А., скасувати рішення про державну реєстрацію від 08.02.2019 р №45440196, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Василенком О.А.

02.09.2020 року колегією Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції за результатами розгляду скарги ОСОБА_2 , ОСОБА_3 від 17.02.2020 на рішення від 28.01.2019 № 45232029, прийняте державним реєстратором Комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «СПЕЦЖИТЛОФОНД» міста Києва Гавриленком Олексієм Віталійовичем, від 08.02.2019 № 45440196, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Василенком Олегом Анатолійовичем щодо гаражного боксу (літера Г), розташованого за адресою: м. Київ, вулиця Рейтарська, 13, прийнято висновок, яким рекомендовано скаргу ОСОБА_2 , ОСОБА_3 від 17.02.2020 задовольнити частково, скасувати рішення від 28.01.2019 № 45232029, прийняте державним реєстратором Комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «СПЕЦЖИТЛОФОНД» міста Києва Гавриленком Олексієм Віталійовичем. У задоволенні інших вимог відмовити.

09.10.2020 року наказом Міністерством юстиції України № 3497/5 задоволено частково скаргу ОСОБА_2 , ОСОБА_3 від 17.02.2020, скасовано рішення від 28.01.2019 № 45232029, прийняте державним реєстратором Комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «СПЕЦЖИТЛОФОНД» міста Києва Гавриленком Олексієм Віталійовичем. У задоволенні інших вимог відмовлено.

Вважаючи оскаржуваний наказ від 09.10.2020 № 3497/5 протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з позовом за захистом своїх охоронюваних законом прав та інтересів.

Так, відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав, визначає Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин).

Згідно ст. 37 Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.

Міністерство юстиції України розглядає скарги: 1) на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав (крім випадків, коли таке право набуто на підставі судового рішення, а також коли щодо нерухомого майна наявний судовий спір); 2) на рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України.

Рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України та його територіальних органів протягом 60 календарних днів з дня прийняття рішення, що оскаржується, або з дня, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення її прав відповідною дією чи бездіяльністю.

Скарга на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав або територіального органу Міністерства юстиції України подається особою, яка вважає, що її права порушено, у письмовій формі та має містити: 1) повне найменування (ім`я) скаржника, його місце проживання чи перебування (для фізичних осіб) або місцезнаходження (для юридичних осіб), а також найменування (ім`я) представника скаржника, якщо скарга подається представником; 2) реквізити рішення державного реєстратора, яке оскаржується; 3) зміст оскаржуваного рішення, дій чи бездіяльності та норми законодавства, які порушено, на думку скаржника; 4) викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги; 5) відомості про наявність чи відсутність судового спору з порушеного у скарзі питання, що може мати наслідком скасування оскаржуваного рішення державного реєстратора та/або внесення відомостей до Державного реєстру прав; 6) підпис скаржника або його представника із зазначенням дати складання скарги. До скарги додаються засвідчені в установленому порядку копії документів, що підтверджують факт порушення прав скаржника у результаті прийняття рішення державним реєстратором (за наявності), а також якщо скарга подається представником скаржника - довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження такого представника, або копія такого документа, засвідчена в установленому порядку.

Скарга на рішення про державну реєстрацію прав розглядається в порядку, визначеному цим Законом, виключно за умови, що вона подана особою, яка може підтвердити факт порушення її прав у результаті прийняття такого рішення. Якщо скарга на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав подається представником скаржника, до скарги додається довіреність чи інший документ, що підтверджує його повноваження, або копія такого документа, засвідчена в установленому порядку.

За результатами розгляду скарги Міністерство юстиції України та його територіальні органи приймають мотивоване рішення про: 1) відмову у задоволенні скарги; 2) задоволення (повне чи часткове) скарги шляхом прийняття рішення про: а) скасування рішення про державну реєстрацію прав, скасування рішення територіального органу Міністерства юстиції України, прийнятого за результатами розгляду скарги; б) скасування рішення про зупинення державної реєстрації прав, про зупинення розгляду заяви або про відмову в державній реєстрації прав та проведення державної реєстрації прав; в) виправлення помилки, допущеної державним реєстратором; в-1) усунення порушень, допущених державним реєстратором, з визначенням строків для виконання наказу; г) тимчасове блокування доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав; ґ) анулювання доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав; е) притягнення до дисциплінарної відповідальності посадової особи територіального органу Міністерства юстиції України; є) направлення до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України подання щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю.

Рішення, передбачені підпунктами «а», «ґ» і «е» пункту 2 цієї частини, приймаються виключно Міністерством юстиції України. У рішенні Міністерства юстиції України чи його територіального органу за результатами розгляду скарги можуть визначатися декілька шляхів задоволення скарги. Рішення, прийняте за результатами розгляду скарги, надсилається скаржнику протягом трьох робочих днів з дня його прийняття. У разі якщо за результатами розгляду скарги Міністерством юстиції України чи його територіальними органами виявлено прийняття державними реєстраторами чи суб`єктами державної реєстрації прав рішень з порушенням законодавства, що має наслідком порушення прав та законних інтересів фізичних та/або юридичних осіб, Міністерство юстиції України, його територіальні органи вживають заходів щодо негайного повідомлення про це відповідних правоохоронних органів для вжиття необхідних заходів.

Рішення, передбачені підпунктами «а» - «в» пункту 2 частини шостої цієї статті, виконуються не пізніше наступного робочого дня після прийняття такого рішення шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру прав. Для виконання таких рішень повторне подання документів для проведення державної реєстрації прав та сплата адміністративного збору не вимагаються.

Процедуру здійснення Мін`юстом та його територіальними органами розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту (далі - скарги у сфері державної реєстрації) визначає Порядок розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1128

Згідно п.2 Порядку №1128 для забезпечення розгляду скарг суб`єктом розгляду скарги утворюються постійно діючі комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації (далі - комісія), положення та склад яких затверджуються Мін`юстом або відповідним територіальним органом.

Пунктом 5 Порядку №1128 передбачено, що перед розглядом скарги по суті комісія вивчає скаргу для встановлення: 1) чи віднесено розгляд скарги відповідно до Законів до повноважень суб`єкта розгляду скарги (належний суб`єкт розгляду скарги); 2) чи дотримано вимоги Законів щодо строків подання скарги, вимог щодо її оформлення та/або щодо документів, що долучаються до скарги; 3) чи наявні (відсутні) інші скарги у суб`єкта розгляду скарги.

Відповідно до п.7 Порядку №1128 у разі коли встановлено порушення вимог Законів щодо строків подання скарги, вимог щодо її оформлення та/або щодо документів, що долучаються до скарги, суб`єкт розгляду скарги на підставі висновку комісії приймає мотивоване рішення про відмову у задоволенні скарги без розгляду її по суті у формі наказу.

Пунктом 8 Порядку №1128 передбачено, що під час розгляду скарги по суті комісія встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення скаржника, зазначених у скарзі, та інші обставини, які мають значення для об`єктивного розгляду скарги, у тому числі шляхом перевірки відомостей, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно чи Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - реєстри), та у разі необхідності витребування документів, пояснень тощо у суб`єкта оскарження, і вирішує: 1) чи мало місце прийняття оскаржуваного рішення суб`єктом оскарження, чи мала місце оскаржувана дія або бездіяльність суб`єкта оскарження; 2) чи було оскаржуване рішення прийнято суб`єктом оскарження на законних підставах, чи здійснювалася дія або вчинялася бездіяльність суб`єктом оскарження на законних підставах; 3) чи належить задовольнити кожну з вимог скаржника або відмовити в їх задоволенні; 4) чи можливо поновити порушені права або законні інтереси скаржника іншим способом, ніж визначено ним у своїй скарзі (зокрема внесення шляхом виправлення технічних помилок у записах реєстрів взамін скасування рішення державного реєстратора); 5) які рішення підлягають скасуванню або які дії, що випливають з факту скасування рішення або з факту визнання оскаржуваних дій або бездіяльності протиправними, підлягають вчиненню.

Згідно п.9-п.11 Порядку №1128 під час розгляду скарги по суті обов`язково запрошується скаржник та / або його представник (за умови якщо ним зазначено про це у скарзі), суб`єкт оскарження та інші заінтересовані особи, зазначені у скарзі або встановлені відповідно до відомостей реєстрів. Неприбуття таких осіб, яким було належним чином повідомлено про розгляд скарги, а також неотримання такими особами повідомлень про час та місце розгляду скарги з причин, що не залежать від суб`єкта розгляду скарги, не перешкоджає її розгляду.

Суб`єкт розгляду скарги своєчасно, але не пізніше ніж за два дні до дня розгляду скарги по суті, повідомляє особам, запрошеним до розгляду скарги по суті, про час і місце розгляду скарги в один з таких способів: 1) телефонограмою (якщо номер телефону зазначено у скарзі); 2) шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Мін`юсту; 3) засобами електронної пошти (якщо адресу електронної пошти зазначено у скарзі та/або інших документах, що додаються до скарги). Копії скарги та доданих до неї документів надаються особам, запрошеним до розгляду скарги по суті (крім скаржника), не пізніше ніж за два дні до дня розгляду скарги по суті. Суб`єкт оскарження та інші заінтересовані особи, зазначені у скарзі або встановлені відповідно до відомостей реєстрів, мають право подавати письмові пояснення по суті скарги, які обов`язково приймаються комісією до розгляду.

Пунктом 12 Порядку №1128 передбачено, що за результатами розгляду скарги суб`єкт розгляду скарги на підставі висновків комісії приймає мотивоване рішення про задоволення скарги або про відмову в її задоволенні з підстав, передбачених Законами, у формі наказу.

З системного аналізу вказаних норм Закону №1952-IV та Порядку №1128 слідує, що фактично розгляд скарги на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора проводиться Комісією в два етапи, а саме: - попередній розгляд скарги, під час якого Комісія з`ясовує питання, передбачені пунктом 5 Порядку №1128; - розгляд скарги по суті, під час якого Комісія вирішує питання, передбачені пунктом 8 Порядку №1128.

Таким чином, недотримання особою, яка подає скаргу, передбачених законом вимог щодо її оформлення, неподання доказів порушення внаслідок прийняття державним реєстратором рішень її прав, виключає можливість розгляду скарги по суті та є безумовною підставою для відмови у її задоволенні.

Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 11.04.2018р. по справі №826/5575/17.

У постанові від 15.08.2019р. по справі № 826/14164/17 Верховний Суд зазначив, що питання про відповідність поданої скарги вимогам щодо її оформлення та/або щодо документів, що долучаються до скарги, вирішуються комісією з розгляду скарг на етапі підготовки скарги до розгляду. Відповідно, рішення про відмову у задоволенні скарги з підстав невідповідності поданої скарги щодо її оформлення та/або щодо документів, що долучаються до скарги, вимогам закону комісія приймає саме на підготовчій стадії до розгляду скарги по суті.

Як вбачається з матеріалів справи, 17 лютого 2020 року до Міністерства юстиції України надійшла скарга ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про скасування рішення про державну реєстрацію від 25.01.2019 р. № 45232029, прийняте державним реєстратором Гавриленка О.В. (КП «СПЕЦЖИТЛОФОНД») та рішення про державну реєстрацію від 08.02.2019 р №45440196, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Василенком О.А..

Зі змісту скарги від 17.02.2020 року слідує, що заявниками в повній мірі обґрунтовано підстави звернення зі скаргою, зокрема належним чином викладено обставини, що стали підставою для звернення зі скаргою, в тому числі щодо порушення прав скаржників, із наданням відповідних копій документів на підтвердження. Також зі змісту скарги можливо встановити норми законодавства, які порушені, на думку скаржників, державним реєстратором.

При цьому, у висновку від 02.09.2020 року колегією Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції серед іншого зазначено, що ОСОБА_2 , потерпіла у кримінальному провадженні № 0009114 щодо вчинення самоправства відносно гаражного боксу, та ОСОБА_3 , користувач цього об`єкту нерухомого майна, оскаржують реєстраційні дії, оскільки право власності на вказаний об`єкт нерухомого майна було зареєстровано за ОСОБА_1 та щодо зазначеного об`єкта нерухомого проводиться самочинне будівництво, а також такий об`єкт нерухомого майна, розташований на прибудинковій території, за обслуговування якого ОСОБА_2 та інші мешканці сплачують комунальні послуги.

Тобто, висновок від 02.09.2020 року, на підставі якого прийнято оскаржуваний наказ від 09.10.2020 № 3497/5, містить посилання на наявні обставини, що обґрунтовують вимоги і заперечення скаржників, зазначених у скарзі, та інші обставини, які мають значення для об`єктивного розгляду скарги, а тому твердження позивача про те, що скаржниками не доведено факту порушення їх прав внаслідок прийняття рішення від 28.01.2019 № 45232029, не заслуговують на увагу.

Зокрема, досліджена судом ухвала Шевченківського районного суду міста Києва від 06.08.2020 року у справі №761/23068/20 не підтверджує відсутність порушеного права заявників.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що у відповідача були відсутні підстави для прийняття рішення про відмову у задоволенні скарги з підстав невідповідності поданої скарги щодо її оформлення та/або щодо документів, що долучаються до скарги, вимогам закону.

Тобто, під час розгляду скарги відповідачем додержано процедуру розгляду скарг у сфері державної реєстрації, а тому виданий на підставі вказаного висновку наказ є правомірним та скасуванню не підлягає.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно положень ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що суд відмовляє у задоволенні позовних вимог, судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача не стягується.

Керуючись ст. ст. 9, 12, 77, 90, 139, 242-246, 250-251, 255, 297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання протиправним та скасування наказу, - відмовити.

Порядок і строки оскарження рішення визначаються ст.ст.293, 295 КАС України.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.255 КАС України.

Суддя Самойлюк Г.П.

.