Справа № 485/1623/25
Суддя: Соловйов О. В.
Дата ухвалення: 2025-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 485/1623/25
Провадження №2-а/485/26/25
РІШЕННЯ

іменем України

04 вересня 2025 року м. Снігурівка

Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючий - суддя Соловйов О.В.,

секретар судового засідання Гусарова І.М.,

за участю представника позивача - адвоката Степанишиної А.С. (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Снігурівка у порядку спрощеного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Степанишина Альона Сергіївна, до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

встановив:

20 серпня 2025 року ОСОБА_1 , діючи через свого представника - адвоката Степанишиної А.С., звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_2 ), в якому позивач просив поновити йому строк для звернення до суду для подання позовної заяви про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, та визнати протиправною та скасувати постанову ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 майора ОСОБА_2 № 228 від 25 липня 2025 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 17000,00 грн, провадження у справі закрити, а також стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 484,48 грн та на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.

Позов мотивовано тим, що 16 серпня 2025 року позивач засобами поштового зв`язку АТ «Укрпошта» отримав поштове відправлення № 445 від ІНФОРМАЦІЯ_4 . У вказаному відправленні містився супровідний лист ІНФОРМАЦІЯ_4 від 08 серпня 2025 року № 9/2338 з додатком постановою по справі про адміністративне правопорушення від 25 липня 2025 року № 228, винесеною ІНФОРМАЦІЯ_2 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 17000,00 грн. У вказаній постанові зазначено про те, що при звірці військово-облікових даних ОСОБА_1 встановлено, що останній внесений до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів за електронним зверненням ІНФОРМАЦІЯ_4 № Е2248766 від 26 червня 2025 року як громадянин, що порушив вимоги ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» змінив місце проживання і не став на військовий облік у ТЦК та СП протягом 7 днів, чим вчинив адміністративне правопорушення за яке передбачено адміністративна відповідальність, встановлена ч 3 ст. 210 КУпАП. Відповідно до акту про встановлення акту про встановлення факту не проживання військовозобов`язаного, резервіста за місцем реєстрації у населеному пункті на території Горохівської територіальної громади Баштанського району Миколаївської області від 16 травня 2025 року ОСОБА_1 зареєстрований в АДРЕСА_1 , але фактично не проживає за місцем реєстрації з 2019 року, місце теперішнього фактичного місця проживання невідоме.

З притягненням до адміністративної відповідальності позивач не згоден, вважає вказану постанову незаконною та винесеною з порушенням вимог чинного законодавства. Стверджує, що з 13 лютого 2018 року має зареєстроване та фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Місце свого проживання з 13 лютого 2018 року і до тепер не змінював, а тому не мав обов`язку ставати на військовий облік в іншому ТЦК та СП. Зазначає, що за вище вказаною адресою його проживання зареєстровані 13 лютого 2018 року, 01 червня 2020 року, та 31 січня 2025 року, відповідно, його діти, що також підтверджує проживання позивача та його дружини безперервно протягом 2018-2025 років. Також місцем роботи позивача є Горохівська територіальна громада Баштанського району Миколаївської області, до складу якої входить с. Михайлівка, де зареєстрований та проживає позивач. А саме, з 14 липня 2021 року позивач працює в фермерському господарстві «Нива» (про що також зазначено в оскаржуваній постанові), яке розташоване: АДРЕСА_2 , що також додатково свідчить про відсутність обов`язку ставати на облік в будь-якому іншому ТЦК та СП, ніж той, де він перебуває на обліку за зареєстрованим місцем свого проживання. Крім того зазначає, що в оскаржуваній постанові відповідачем не наведено жодної іншої адреси його ймовірного, на думку відповідача, місця проживання. Вказане унеможливлює висновок відповідача про те, що позивач мав стати на облік в іншому ТЦК та СП, без зазначення в якому саме та коли. При цьому в оскаржуваній постанові відповідач фіксує місце проживання позивача за зареєстрованою адресою та оскаржувану постанову позивачу було направлено саме за адресою реєстрації, яка ним отримана з огляду на його перебування та проживання за зареєстрованою адресою. Покликається на те, що один акт не може слугувати доказом на підтвердження не проживання особи з огляду на те, що в акті може бути зафіксовано лише факт не перебування особи за місцем реєстрації на дату та час проведення обстеження.

Ухвалою судді від 21 серпня 2025 року клопотання представника позивача, адвоката Степанишиної А.С., про поновлення строку звернення до суду задоволено. Визнано поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновлено позивачу ОСОБА_1 строк звернення до суду.

У відзиві на позов від 27 серпня 2025 року відповідач просить відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог. Позовну заяву вважає необгрунтованою. Заперечення мотивовані тим, що позивач допустив порушення вимог пп.7 п.1 Додатку 2 "Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів", затв. постановою КМУ №1487 від 30 грудня 2022 року, оскільки у семиденний строк з дня прибуття до нового місця проживання не прибув до відповідного РТЦК для взяття на військовий облік. Факт не проживання ОСОБА_1 за місцем реєстрації підтверджено належними доказами, а постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності є обгрунтованою та законною.

У судовому засіданні представник позивача - адвокат Степанишина А.С. позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Відповідач про причини неявки суд не повідомив.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази по справі, суд прийшов до наступного.

Судом встановлено, що постановою ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 майора ОСОБА_2 № 228 від 25 липня 2025 року по справі про адміністративне правопорушення, позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн (а.с. 8-9).

Відповідно до змісту вказаної постанови, при звірці військово-облікових даних ОСОБА_1 встановлено, що останній внесений до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів за електронним зверненням ІНФОРМАЦІЯ_4 № Е2248766 від 26 червня 2025 року як громадянин, що порушив вимоги ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» змінив місце проживання і не став на військовий облік у ТЦК та СП протягом 7 днів, чим вчинив адміністративне правопорушення за яке передбачено адміністративна відповідальність, встановлена ч 3 ст. 210 КУпАП (витяг з ЄДРПВР додається).

Відповідно до акту про встановлення акту про встановлення факту не проживання військовозобов`язаного, резервіста за місцем реєстрації у населеному пункті на території Горохівської територіальної громади Баштанського району Миколаївської області від 16 травня 2025 року ОСОБА_1 зареєстрований в АДРЕСА_1 , але фактично не проживає за місцем реєстрації з 2019 року, місце теперішнього фактичного місця проживання невідоме.

Вважаючи протиправною вказану постанову, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Згідно положень частини другої статті 19 Конституції України, пункту 1 частини другої статті 2 та частини першої статті 7 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого має перевіряти чи діяли органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи лише на підставі закону в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

24 лютого 2022 року відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні постановлено ввести воєнний стан з 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому строк дії воєнного стану в Україні було неодноразово продовжено, тому особливий період в Україні триває по теперішній час.

З метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань згідно з Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №69/2022 запроваджено загальну мобілізацію.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій.

Отже, починаючи з 24 лютого 2022 року і на даний час в Україні діє особливий період.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», взяттю на військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, у відповідних підрозділах розвідувальних органів України підлягають громадяни України: на військовий облік військовозобов`язаних: які звільнені з військової служби в запас та незараховані до військового оперативного резерву; призовники, які пройшли базову загальновійськову підготовку з додержанням умов, передбачених частиною одинадцятою статті 1 цього Закону; які припинили альтернативну (невійськову) службу в разі закінчення строку її проходження або достроково відповідно до Закону України «Про альтернативну (невійськову) службу» та підлягають взяттю на військовий облік військовозобов`язаних; військовозобов`язані, які прибули з інших місцевостей (адміністративно-територіальних одиниць) України або з-закордону на нове місце проживання; які набули громадянство України і згідно з цим Законом підлягають взяттю на облік військовозобов`язаних; зняті з військового обліку Збройних Сил України, Служби безпеки України, розвідувальних органів України відповідно за рішенням Міністерства оборони України, Служби безпеки України, розвідувальних органів України; які відповідно до статті 18 цього Закону звільнені від направлення для проходження базової військової служби; які досягли 25-річного віку під час перебування на військовому обліку призовників; які звільнені із служби у військовому резерві та не досягли граничного віку перебування в запасі; які старші 25 років і раніше не перебували на військовому обліку; які прибули після відбування покарання з установ виконання покарань.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року №1487 затверджений Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі Порядок №1487), який визначає механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовий облік) центральними і місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами (далі - державні органи), органами місцевого самоврядування, органами військового управління (органами управління), військовими частинами (підрозділами) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, підприємствами, установами та організаціями, закладами освіти, закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності (далі - підприємства, установи та організації).

Згідно із абзацом 3 пункту 16 Порядку №1487 персонально-первинний військовий облік передбачає облік відомостей стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів за місцем їх проживання у відповідній адміністративно-територіальній одиниці. У селах та селищах, а також у містах, де відсутні відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, ведення такого обліку покладається на виконавчі органи сільських, селищних, міських рад.

Відповідно до пункту 3 Порядку №1487 військовий облік ведеться з метою визначення наявних людських мобілізаційних ресурсів та їх накопичення для забезпечення повного та якісного укомплектування Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення (далі - інші військові формування) особовим складом у мирний час та в особливий період. Для забезпечення військового обліку громадян України використовується Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів, який призначений для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Згідно пункту 4 Порядку №1487 завданнями військового обліку є: утворення військового резерву людських ресурсів, накопичення військово-навчених людських ресурсів, необхідних для укомплектування Збройних Сил, інших військових формувань у мирний час та в особливий період; проведення аналізу кількісного складу та якісного стану призовників, військовозобов`язаних та резервістів для їх ефективного використання вт інтересах оборони та національної безпеки держави; своєчасне оформлення військово-облікових документів призовників, військовозобов`язаних та резервістів; організація своєчасного бронювання військовозобов`язаних на період мобілізації та на воєнний час; забезпечення контролю за станом військового обліку в державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях; забезпечення контролю за дотриманням призовниками, військовозобов`язаними та резервістами правил військового обліку; забезпечення громадян України інформацією щодо виконання ними військового обов`язку.

За пунктом 20 Порядку №1487 військовий облік ведеться на підставі даних паспорта громадянина України та військово-облікових документів.

Пунктом 23 Порядку №1487 визначено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти в разі зміни адреси їх місця проживання або інших персональних даних зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити про такі зміни відповідним органам, де вони перебувають на військовому обліку, зокрема у випадках, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 07 лютого 2022 року №265 «Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад», через центри надання адміністративних послуг та інформаційно-комунікаційні системи. Призовники, військовозобов`язані та резервісти, які не актуалізували інформацію про себе в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, особисто у семиденний строк з дня внесення змін до персональних даних прибувають із паспортом громадянина України та військово-обліковими документами до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувального органу, який організовує та веде військовий облік на території адміністративно-територіальної одиниці, для взяття їх на військовий облік, зняття з військового обліку або внесення змін до їх облікових даних.

Згідно додатку 2 до Порядку №1487 від 30 грудня 2022 року «Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні: перебувати на військовому обліку: за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання - у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки.

Призовники, військовозобов`язані та резервісти, які проживають в селах та селищах, а також у містах, де відсутні відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, повинні перебувати на персонально-первинному військовому обліку у відповідних виконавчих органах сільських, селищних, міських рад; особисто в семиденний строк з дня прибуття до нового місця проживання прибувати із паспортом громадянина України і військово-обліковими документами до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувального органу), який організовує та веде військовий облік на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, для взяття на військовий облік; особисто повідомляти в семиденний строк органам, в яких вони перебувають на військовому обліку, про зміну персональних даних, зазначених у статті 7 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», а також надавати зазначеним органам документи, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених у статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»; звіряти не рідше одного разу на п`ять років власні персональні дані з обліковими даними районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів; уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» посадові особи, винні в порушенні законів України та інших нормативно-правових актів з питань мобілізаційної підготовки та мобілізації, а також громадяни за невиконання своїх обов`язків щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації несуть відповідальність згідно із законом.

Частина третя статті 210 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий періо, у вигляді штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно із статтею 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого Постановою КМУ від 23 лютого 2022 року №154, керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки має право, зокрема, розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначені статтею 235 Кодексу України, і накладати адміністративні стягнення.

Згідно із ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (частини перша, друга статті 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Водночас, стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що місце проживання - житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також апартаменти (крім апартаментів у готелях), кімнати та інші придатні для проживання об`єкти нерухомого майна, заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), в яких особа отримує соціальні послуги.

Відповідно до абзацу другого підпункту 1 пункту 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні перебувати на військовому обліку: за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання - у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані СБУ - у Центральному управлінні або регіональних органах СБУ (далі - органи СБУ), військовозобов`язані розвідувальних органів - у відповідному підрозділі розвідувального органу). Крім того, призовники, військовозобов`язані та резервісти, які проживають в селах та селищах, а також у містах, де відсутні відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, повинні перебувати на персонально-первинному військовому обліку у відповідних виконавчих органах сільських, селищних, міських рад.

Як вбачається з Витягів з реєстру територіальної громади отриманих від Горохівської територіальної громади від 20 серпня 2025 року, адреса місця реєстрації ОСОБА_1 з 13 лютого 2025 року є адресою його проживання, зазначена АДРЕСА_1 .

Крім того, за вище вказаною адресою також зареєстровані дружина позивача ОСОБА_3 з 13 лютого 2018 року, та діти ОСОБА_4 з 13 лютого 2018 року, ОСОБА_5 з 01 червня 2020 року, ОСОБА_6 з 31 січня 2025 року (а.с. 7, 11-13).

З 14 липня 2021 року позивач працює у фермерському господарстві «Нива» на посаді тракториста-машиніста сільськогосподарського виробництва, що підтверджується наданою копією наказу-розпорядження № 14-к від 13 липня 2021 року про прийняття на роботу (а.с. 14).

Ураховуючи, що ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку у другому відділі ІНФОРМАЦІЯ_3 - за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання, доводи відповідача про порушення ним підпункту 7 пункту 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів не ґрунтується на вимогах чинного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Нормами ч.1-3 ст. 73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частинами 1, 2 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Акт про встановлення акту про встановлення факту не проживання військовозобов`язаного, резервіста за місцем реєстрації у населеному пункті на території Горохівської територіальної громади Баштанського району Миколаївської області від 16 травня 2025 року, на який посилається відповідач, на думку суду не може підтверджувати факт непроживання позивача з 2019 року за місцем реєстрації. Як вбачається зі змісту вказаного акту, його складено спеціальістом 1 категорії ОСОБА_7 одноособово, без залучення свідків (хоча в акті мається графа "в присутності"), та з вказаного акту неможлив встновити виходячи з яких відомостей особа, яка складала акт, констатувала що ОСОБА_1 не проживає за місцем реєстрації з 2019 року.

Крім того суд звертає увагу також на те, що оспорювану постанову, що була направлена відповідачем на адресу за зареєстрованим місцем позивача, також отримана останнім за даними трекінгу відправлення «Укрпошта» (а.с. 10), що також підтверджує проживання позивача за місцем реєстрації та спростовує обставини викладені в акті.

Згідно ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Отже, встановлені під час розгляду справи обставини вказують на відсутність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, що є підставою для скасування постанови ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 майора ОСОБА_2 № 228 від 25 липня 2025 року та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Факт сплати позивачем судового збору у розмірі 484,48 грн підтверджується платіжною інструкцією № 78СМ-А936-50АН-Н467- від 20 серпня 2025 року (а.с. 19).

Зважаючи на обставини задоволення адміністративного позову, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на його користь витрати зі сплати судового збору у розмірі 484,48 грн.

Також до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, серед інших, і витрати на професійну правничу допомогу (частина 3 статті 132 КАС України).

Компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється у порядку, передбаченому статтею 134 КАС України.

За змістом пункту 1 частини 3 статті 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Окрім зазначеного, частиною 4 статті 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження факту понесення позивачем витрат на правничу допомогу в розмірі 5000,00 гривень, його представником долучено копії:

- договору №2025/24 від 19 серпня 2025 року про надання правничої допомоги, укладений між адвокатом Степанишиною А.С., яка діє на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серія ОД № 004242 від 15 липня 2020 року, Якущенко В.А. (а.с.15-16);

- ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії ВН № 1563045 від 20 серпня 2025 року (а.с. 5);

- платіжну інструкцію № @2PL403931 від 19 серпня 2025 року про сплату за договором про надання правничої допомоги від 19 серпня 2025 року в сумі 5000,00 грн (а.с. 17).

В супереч вимогам ч. 4 ст. 134 КАС України до позовної заяви не додано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, подання якого необхідною умовою для стягнення витрат на правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 2, 5-9, 72-77, 90, 241-243, 245-246, 250, 271, 286 КАС України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Степанишина Альона Сергіївна, до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 майора ОСОБА_2 № 228 від 25 липня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП у виді штрафу в розмірі 17000 грн, а відповідну справу про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору, у сумі 484,48 грн (чотириста вісімдесят чотири грн 48 к.)

У стягненні витрат на правничу допомогу позивачу відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення буде складено 04 вересня 2025 року.

Суддя О. В. Соловйов