Справа № 381/3173/25
Суддя: Черпак Юрій Кононович
Дата ухвалення: 2025-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 381/3173/25 Головуючий у 1-й інстанції: Анапріюк С.П.
Суддя-доповідач: Черпак Ю.К.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Черпака Ю.К.,

суддів Кобаля М.І., Штульман І.В.,

за участю секретаря судового засідання Григор`єва С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційну скаргу адвоката Ременькової Ірини Олександрівни, подану в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Фастівського міськрайонного суд Київської області від 09 липня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В:

06 червня 2025 року ОСОБА_1 (далі - позивач/апелянт/ ОСОБА_1 ) звернувся до Фастівського міськрайонного суд Київської області з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - відповідач/ ІНФОРМАЦІЯ_2 ) про скасування постанови від 19 травня 2025 року № 483 у справі про адміністративне правопорушення за частиною третьою статті 210-1 Кодекс України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та закриття провадження у справі.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що він не відмовлявся від проходження військово-лікарської комісії, а належним чином оформлених повісток для прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 на медичний огляд не отримував. У протоколі та постанові, складених відповідачем, відсутні обов`язкові реквізити, зокрема дата та номер повістки, що позбавляє їх доказового значення. Сам факт відмови від проходження ВЛК відповідачем не підтверджений належними та допустимими доказами, що суперечить вимогам статті 251 КУпАП. Дії відповідача порушують принцип презумпції невинуватості, гарантований статтею 62 Конституції України та практикою ЄСПЛ, адже протокол сам по собі не може вважатися беззаперечним доказом вини. Відповідачем також порушено процедуру складання адміністративних матеріалів, передбачену статтями 245, 247, 280 КУпАП, що є підставою для закриття справи. Крім того, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» № 560 від 16 травня 2024 року підтвердженням вручення повістки має бути підпис особи під розписку або фіксація факту вручення із застосуванням технічних засобів, чого у даному випадку не було. Належні докази відмови від виконання військового обов`язку відсутні, а відповідач не довів факт його ухилення від проходження медичного огляду.

Рішенням Фастівського міськрайонного суд Київської області від 09 липня 2025 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Змінено захід стягнення, застосований до ОСОБА_1 постановою від 19 травня 2025 року № 483, зі штрафу у розмірі однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 25 500, 00 грн, на штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000, 00 грн.

Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив з того, що у матеріалах справи наявні належні та допустимі докази, які підтверджують факт належного оповіщення позивача про необхідність з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження медичного огляду та його відмову від отримання повістки і направлення на ВЛК, що зафіксовано відповідними актами та підтверджено показаннями свідків. Відмова позивача від проходження медичного огляду є порушенням вимог статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» і утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП. Разом з тим, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності у її діях складу правопорушення, підтвердженого належними доказами. Оскільки позивач власноруч у протоколі зазначив, що відмовляється від проходження ВЛК через відсутність медичних документів, ці пояснення підтверджують факт вчинення правопорушення. Доводи позивача про відсутність вручення повістки та порушення процедури суд визнав безпідставними, адже вони спростовуються актом відмови від отримання повістки та іншими документами справи. Водночас порушено принцип домірності та індивідуалізації юридичної відповідальності, оскільки постанова про накладення штрафу у максимальному розмірі 25 500 грн не містить мотивів, чому було застосовано саме цей, найсуворіший захід. З огляду на відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, захід стягнення змінено на мінімально можливий у межах санкції штрафу у розмірі 17 000 грн, що є домірним і достатнім.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Ременькова І.О., посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги. Зазначила, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, неправильно оцінив наявні докази та дійшов помилкового висновку про доведеність вини ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення. Позивач не отримував повістки для проходження ВЛК та не відмовлявся від її отримання, а наявні у матеріалах справи акти не підтверджують належним чином факту вручення повістки та направлення. Доказів дійсної відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду відповідач не надав, натомість у протоколі лише зафіксовані припущення посадових осіб. Крім того, спірна постанова не містить належного обґрунтування, не вказані мотиви застосування саме максимального штрафу, що свідчить про порушення принципів законності, пропорційності та індивідуалізації юридичної відповідальності. Також підкреслює, що суд безпідставно визнав доведеним факт відмови позивача від проходження ВЛК, хоча у матеріалах справи відсутні належні, допустимі та достовірні докази цього, а всі сумніви щодо доведеності вини відповідно до статті 62 Конституції України повинні тлумачитися на користь особи.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач підтримав рішення суду першої інстанції, просив залишити його в силі. Зазначив, що ОСОБА_1 правомірно притягнуто до відповідальності за частино третьою статті 210-1 КУпАП, оскільки він відмовився від проходження ВЛК під час особливого періоду. Позивач був належно оповіщений, складено акт відмови та протокол, а його неявка на розгляд справи не перешкоджала винесенню постанови. Посилання на відсутність медичних документів не звільняє від обов`язку пройти ВЛК.

Представник позивача - адвокат Ременькова І.О. подала заяву про розгляд справи за їх відсутності.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився.

Згідно з частиною другою статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що особиста участь відповідача в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів визнала можливим проводити розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до частин першої і другої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та їх правову оцінку, правильність застосування норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, підтверджених витягом з системи «Резерв+» від 22 квітня 2025 року, позивач перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_4 , дані уточнено вчасно - 12 липня 2024 року, дата ВЛК 12 жовтня 2009 року.

Згідно з даними повістки № 1205/01, ОСОБА_1 необхідно з`явитися 12 травня 2025 року о 10 годині 30 хвилин до ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.

Відповідно до відомостей акта відмови від отримання повістки від 12 травня 2025 року, ОСОБА_1 відмовився від отримання повістки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби. Текст повістки про явку на 10 годину 30 хвилин 12 травня 2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 було доведено (озвучено) ОСОБА_1 10 годині 00 хвилин 12 травня 2025 року. Оповіщення здійснювали стрілець взводу охорони ОСОБА_2 , стрілець взводу охорони ОСОБА_3 .

Згідно з направленням № 8/2817 від 12 травня 2025 року, виданим начальником ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , направлено для встановлення придатності для проходження військової служби за станом здоров`я в сухопутні війська Збройних Сил України у зв`язку із призовом на військову службу під час мобілізації в особливий період.

Згідно з карткою № 85-1265 обстеження та медичного огляду вбачається, ця картка оформлена 12 травня 2025 для видачі ОСОБА_1 .

Відповідно до акту про вручення картки обстеження та медичного огляду (при відмові від підпису), складеного стрільцем взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 у присутності свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , ОСОБА_1 вручена картка обстеження та медичного огляду, повістка зі строком прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_5 на 10 годину 00 хвилин 12 травня 2025 року для уточнення облікових даних та визначення призначення в особливий період, однак він відмовився від її отримання.

12 травня 2025 року виконуючим обов`язки помічника начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 з правової допомоги лейтенантом ОСОБА_8 складено протокол про адміністративне правопорушення № 483, відповідно до якого 12 травня 2025 року об 11 годині 05 хвилин в ході здійснення перевірки встановлено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду, згідно рішення ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_2 . Остання дата проходження ВЛК в 2009 році, згідно інформації «Резерв+», чим порушив вимоги статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період, і вчинив правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210-1 КУпАП.

Зазначено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 10 годині 00 хвилин 19 травня 2025 року в приміщені ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_2 , кабінет 4.

Протокол містить пояснення позивача, в яких він зазначив: «Відмовляюсь від проходження ВЛК по причині відсутності всіх необхідних документів по хворобам (псоріаз, подагра, порез лівої голосової зв`язки)».

Другий примірник протоколу від 12 травня 2025 року у справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 отримав 12 травня 2025 року.

На підставі вказаного протоколу 19 травня 2025 року начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 полковник ОСОБА_9 прийняв постанову № 483, за змістом якої 19 травня 2025 року о 10 годині 00 хвилин установлене адміністративне правопорушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене ОСОБА_1 , а саме: відмова від проходження медичного огляду та лікування, згідно рішення ВКЛ ІНФОРМАЦІЯ_2 . Остання дата проходження ВЛК 2009 рік, згідно інформації з «Резерв+», чим він порушив вимоги статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Дане правопорушення вчинено в особливий період, відповідальність передбачена частиною 3 статті 210-1 КУпАП. Інформація про притягнення до адміністративного стягнення протягом року відсутня. Обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, відсутні. Матеріальна шкода внаслідок скоєного адміністративного правопорушення ІНФОРМАЦІЯ_6 не заподіяна. Потерпілих немає.

Зміст статті 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП до правопорушника доведено. Права роз`яснено.

Враховуючи, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210-1 КУпАП, цією постановою його визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 25 500, 00 грн.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, 06 червня 2025 року позивач звернувся до суду.

Відповідно до наданих матеріалів, позивач на момент звернення до суду першої інстанції не отримував копію оскаржуваної постанови та у позовній заяві просив витребувати її. Отже, позивач не пропустив строк звернення до суду для оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Колегія суддів, переглядаючи рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, враховує наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 235 КУпАП передбачено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію встановлена статтею 210-1 КУпАП.

За частиною першою статті 210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію - тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з частиною третьою наведеної статті вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Спеціальним законом, який визначає, зокрема обов`язки громадян щодо здійснення мобілізації в особливий період, є Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII (далі - Закон № 3543/зі змінами та доповненнями згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» № 3633-IX від 11 квітня 2024 року).

За визначенням абзацу 5 частини першої статті 1 Закону № 3543-XII особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022 на території України введено воєнний стан з 24 лютого 2022 року, який триває і досі.

Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 03 березня 2022 року № 2105-IX затверджено Указ Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24 лютого 2022 року № 65/2022, яким оголошено проведення загальної мобілізації, яка триває і донині.

Отже, станом на момент прийняття спірної постанови діяв особливий період.

Обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації визначені у статті 22 Закон № 3543-XII, відповідно до абзацу другого частини першої, абзацу восьмого частини третьої якої громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Згідно із частиною 1 статті 22 Закону № 3543-XII громадяни зобов`язані:

- з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду;

- надавати в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, силам цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом;

- проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Громадяни, які перебувають на військовому обліку, в добровільному порядку реєструють свій електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного чи резервіста.

Згідно з підпунктом 1 пункту 27 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560 (далі - Порядок № 560), під час мобілізації громадяни викликаються з метою: до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки або їх відділів: взяття на військовий облік; проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби; уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки); призову на військову службу під час мобілізації та відправлення до місць проходження військової служби.

Згідно з пунктом 28 Порядку № 560 виклик громадян до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки чи їх відділів, відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ під час мобілізації здійснюється шляхом вручення (надсилання) повістки (додаток 1).

За приписами пункту 34 Порядку № 560 повістка про виклик резервіста або військовозобов`язаного до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ може бути надіслана зазначеними органами військового управління (органами) засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення з повідомленням про вручення на адресу його місця проживання після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних, у тому числі адреси місця проживання.

Відповідно до пункту 35 Порядку № 560 вручення повісток резервістам та військовозобов`язаним здійснюється цілодобово за адресою місця проживання або адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання, роботи, навчання, у громадських місцях, громадських будинках та спорудах, місцях масового скупчення людей, територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, на пунктах пропуску (блок-постах), пунктах пропуску через державний кордон України.

Згідно з пунктами 40, 41 та 47 Порядку № 560 під час вручення повістки здійснюється фото- і відеофіксація із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації представником територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейським.

Належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки;

У разі відмови резервіста або військовозобов`язаного від отримання повістки представником, який уповноважений вручати повістки, складається акт відмови від отримання повістки, який підписується не менш як двома членами групи оповіщення. Акт відмови від отримання повістки оголошується громадянину.

Акт відмови від отримання повістки подається керівнику районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки для вжиття заходів до притягнення правопорушника до адміністративної відповідальності.

Акт відмови від отримання повістки реєструється в районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до пункту 74 Порядку № 560 резервістам та військовозобов`язаним, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, за рішенням керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки видається направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою згідно з додатком 11. При цьому особам віком до 45 років видається направлення щодо визначення їх придатності до проходження військової служби у десантно-штурмових військах, силах спеціальних операцій, морській піхоті.

Направлення реєструється в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію за формою згідно з додатком 12 та видається резервісту та військовозобов`язаному під особистий підпис.

Під час вручення направлення резервістам та військовозобов`язаним під особистий підпис доводяться вимоги законодавства щодо відповідальності громадян за ухилення від військової служби під час мобілізації, у тому числі за ухилення від проходження медичного огляду за направленням районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, та строк завершення медичного огляду.

Згідно із пунктом 81 Порядку № 560 призов громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період здійснюють, зокрема військовозобов`язаних та резервістів (крім резервістів, які уклали контракти на проходження служби у військовому резерві) - районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки;

Призов громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період оформляється наказом керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, командира військової частини, керівника розвідувального органу або визначеного ним керівника відповідного підрозділу, Голови СБУ, його заступників чи керівника підрозділу, органу, закладу, установи СБУ.

У разі призову військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період не за місцем їх перебування на військовому обліку (крім тих осіб, що добровільно виявили бажання проходити військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період) такі особи перед призовом на військову службу беруться на військовий облік у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки, який здійснює їх призов. Відомості про взяття таких осіб на військовий облік вносяться до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів перед їх направленням на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду.

Отже, обов`язковою умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210-1 КУпАП за порушення вимог статті 22 Закону № 3543-XII є встановлення факту належного оповіщення про виклик до ТЦК з метою проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відповідач, діючи відповідно до вимог Порядку № 560, належним чином вжив заходів щодо вручення ОСОБА_1 повістки для проходження медичного огляду з метою визначення придатності до військової служби. Водночас позивач відмовився від отримання такої повістки, про що посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_2 у встановленому законом порядку складено відповідний акт.

Наведена обставина підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, зокрема повісткою із зазначенням дати та часу явки (12 травня 2025 року о 10 годині 30 хвилин), а також актом відмови від її отримання від 12 травня 2025 року, в якому зафіксовано факт доведення тексту повістки позивачу та його відмову від підпису. Оповіщення здійснювалося у присутності свідків, що підтверджує належність і допустимість відповідних доказів.

Відтак апеляційний суд вважає безпідставними доводи позивача та його представника про недоведеність відмови від проходження ВЛК, оскільки вони спростовуються дослідженими у справі доказами.

Відповідно до пункту 1.2 розділу І Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 14 серпня 2008 року № 402 (далі - Положення № 402), військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Також, за визначенням, наведеним у пункті 1.2 розділу І Положення № 402, військово-лікарська експертиза це, зокрема:

- медичний огляд призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців, які проходять базову військову службу); військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти та закладах фахової передвищої військової освіти (далі - ВВНЗ), ліцеїстів військових (військово-морських, військово-спортивних) ліцеїв (далі - ліцеїсти); осіб, звільнених з військової служби;

- визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ.

Наведені норми кореспондуються з приписами пункту 3.1 глави 1 розділу ІІ Положення № 402.

Медичний огляд військовозобов`язаних у мирний час та під час мобілізації, на особливий період врегульований главою 3 розділу ІІ Положення № 402.

Відповідно до пункту 3.1 розділу ІІ Положення № 402 медичний огляд військовозобов`язаних проводиться за рішенням керівників ТЦК та СП ВЛК ТЦК та СП на збірних пунктах районних (міських) ТЦК та СП або за місцем провадження медичної практики у закладах охорони здоров`я комунальної або державної форми власності лікарями, які включаються до складу ВЛК ТЦК та СП.

Згідно з пунктом 3.2 розділу ІІ Положення № 402 повторний медичний огляд військовозобов`язаних проводиться один раз на 5 років ВЛК районних, міських ТЦК та СП. Офіцери запасу підлягають повторному медичному огляду зазначеними ВЛК під час чергового атестування, а рядовий, сержантський та старшинський склад запасу - у разі зміни призначення.

Пунктом 3.8 розділу ІІ Положення №402 передбачено, що постанови ВЛК ТЦК та СП щодо військовозобов`язаних приймаються згідно з главою 20 цього розділу.

Постанова ВЛК ТЦК та СП про ступінь придатності військовозобов`язаного до військової служби, прийнята в облікових цілях в мирний час, дійсна протягом п`яти років з дня закінчення медичного огляду.

Постанова ВЛК районних, міських ТЦК та СП про ступінь придатності військовозобов`язаного до військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період дійсна протягом одного року з дня закінчення медичного огляду.

Під час дії особливого періоду постанови ВЛК районних, міських ТЦК та СП про непридатність до військової служби військовозобов`язаних оформлюються свідоцтвами про хворобу (додаток 11 до цього Положення) у трьох примірниках, які не пізніше десятиденного строку з дня закінчення медичного огляду та перевірки ВЛК обласних (Київського та Севастопольського міських) ТЦК та СП, направляються на затвердження до штатних ВЛК згідно адміністративно-територіальної зони відповідальності за проведення військово-лікарської експертизи.

Інші постанови ВЛК районних, міських ТЦК та СП, на особливий період оформлюються довідкою військово-лікарської комісії (додаток 4 до цього Положення) у трьох примірниках.

Згідно з пунктом 3.10 розділу ІІ Положення № 402 у воєнний час та під час мобілізації, на особливий період відстрочка від призову за станом здоров`я надається військовозобов`язаному на строк від 1 до 6 місяців залежно від захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва) та прогнозованої тривалості лікування. Після закінчення відстрочки військовозобов`язані оглядаються для вирішення питання про придатність до військової служби.

З матеріалів справи слідує, що у присутності свідків позивач відмовився від підпису про отримання направлення на ВЛК і картки обстеження та медичного огляду, про що посадові особи ІНФОРМАЦІЯ_2 склали відповідний акт.

За наведених обставин апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що направлення ОСОБА_1 на медичний огляд було здійснено відповідно до Порядку № 560.

Відтак правильним є висновок суду першої інстанції, що відмова позивача від проходження медичного огляду утворює склад правопорушення, визначеного частиною третьою статті 210-1 КУпАП, та обґрунтовано кваліфікована відповідачем як порушення вимог частини третьої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

За таких обставин слід дійти висновку про наявність правових підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, оскільки досліджені у справі докази однозначно підтверджують наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП.

Колегія суддів звертає увагу, що про необхідність пройти ВЛК позивача було повідомлено уповноваженою особою, коли він безпосередньо перебував у спілкуванні з позивачем. Виклик повісткою передбачає класичний варіант, тобто за відсутності особи. Разом з тим, законодавство не забороняє вручити повістку/направлення на ВЛК безпосередньо, коли особа перебуває у спілкуванні з групою оповіщення чи у приміщенні ТЦК.

Також, слід погодитись з тим, що письмові пояснення позивача, власноруч зазначені у протоколі № 483 від 12 травня 2025 року, де він прямо вказав «Відмовляюсь від проходження ВЛК по причині відсутності всіх необхідних документів по хворобам (псоріаз, подагра, порез лівої голосової зв`язки)», підтверджують факт його свідомої відмови від проходження військово-лікарської комісії.

При цьому, посилання позивача на необхідність надання додаткових медичних документів не звільняє його від виконання прямого обов`язку розпочати процедуру проходження військово-лікарської комісії, оскільки саме під час проходження ВЛК позивач мав право подати відповідні документи чи заявити про обставини, пов`язані зі станом його здоров`я, компетентним членам комісії для їх врахування при ухваленні рішення.

Відмова ж від самого проходження ВЛК з підстав відсутності певних документів свідчить не про неможливість виконати обов`язок, а про ухилення від нього, що утворює склад адміністративного правопорушення.

Також апеляційний суд звертає увагу, що протокол № 483 від 12 травня 2025 року містить відомості про повідомлення позивача про дату, час і місце розгляду справи 19 травня 2025 року, а також його підпис про отримання другого примірника протоколу. Це свідчить про належне виконання відповідачем вимог законодавства щодо інформування позивача та надання йому можливості реалізувати своє право на участь у розгляді. Наявні у справі матеріали підтверджують, що позивач був обізнаний про розгляд, проте не брав в ньому участь.

Таким чином, належне повідомлення позивача про день, час і місце розгляду справи свідчить про відсутність процесуальних порушень, а його неявка не перешкоджала відповідачу здійснити розгляд справи за відсутності позивача.

Оскільки суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, то колегія суддів згідно із статтею 316 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги залишає її без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись статтями 286, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Ременькової Ірини Олександрівни, подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а рішення Фастівського міськрайонного суд Київської області від 09 липня 2025 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: Черпак Ю.К.

Судді: Кобаль М.І.

Штульман І.В.