Справа № 712/1965/25
Суддя: Кобаль Михайло Іванович
Дата ухвалення: 2025-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 712/1965/25 Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Овсієнко І.В., Суддя-доповідач Кобаль М.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Кобаля М.І.,

суддів Бужак Н.П., Черпака Ю.К.,

при секретарі Литвин С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні без участі сторін апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 23 квітня 2025 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови по справі про адміністративного правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі по тексту - відповідачі, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,) в якому просив скасувати постанову №1652 від 20.12.2024 про притягнення його до відповідальності, закрити провадження по справі.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 23 квітня 2025 року у задоволенні зазначеного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій останній просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце слухання справи повідомлялися належним чином.

Суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі, зокрема, неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання (п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України).

Відповідно до ч. 2 ст.313 КАС України неявка сторін належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи, не перешкоджає слухання справи.

Справу розглянуто у відкритому судовому засіданні в м. Києві, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Частиною 1 ст. 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , полковника ОСОБА_2 №1652 від 20.12.2024 ОСОБА_1 визнано винним у порушенні вимог пп. 2 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених Постановою КМУ від 30.12.2022 №1487, у зв`язку з неприбуттям 08.11.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_1 для уточнення персональних даних по повістці №828518 (далі по тексту - оскаржувана постанова).

Повістка про необхідність прибуття у визначений день була підписана кваліфікованим електронним підписом та направлена позивачу засобами поштового зв`язку рекомендованим листом з описом вкладення і повідомленням про вручення поштового відправлення.

Оскаржуваною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, та накладено штраф у сумі 17 000 грн.

Вважаючи оскаржувану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з даним позовом для захисту своїх прав та законних інтересів.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що в діянні ОСОБА_1 містилися ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, а тому суб`єктом владних повноважень правомірно прийняте рішення про притягнення позивача до відповідальності. Посадовою особою, яка винесла постанову, враховано характер вчиненого правопорушення, особу порушника, накладено штраф у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією статті.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 235 КУпАП передбачено, що ІНФОРМАЦІЯ_7 розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені ІНФОРМАЦІЯ_7 розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники ІНФОРМАЦІЯ_7.

Правовими положеннями ч. 1 та 3 ст. 210 КУпАП, станом на момент виникнення спірних правовідносин, регламентовано, що порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку -

тягне за собою накладення штрафу від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період -

тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Примітка. Положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Спеціальним законом, який визначає, зокрема обов`язки громадян щодо здійснення мобілізації в особливий період, є Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII (далі - Закон № 3543, зі змінами та доповненнями, згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» № 3633-IX від 11 квітня 2024 року).

За визначенням абзацу 5 частини 1 статті 1 Закону № 3543-XII особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022 на території України введено воєнний стан з 24 лютого 2022 року, який триває і досі.

Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 03 березня 2022 року № 2105-IX затверджено Указ Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24 лютого 2022 року № 65/2022, яким оголошено проведення загальної мобілізації, яка триває і досі.

Згідно з ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у ІНФОРМАЦІЯ_7.

Відтак, враховуючи час набрання чинності новою редакцією статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», всі військовозобов`язані чоловіки до 60 років, що перебувають на території України, до 17.07.2024 мали уточнити свої дані безпосередньо в ІНФОРМАЦІЯ_7, Центрах надання адміністративних послуг або ж з допомогою електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста.

Як вбачається із оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 інкриміноване порушення вимог підпункту 2 пункту 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 №1487.

Так, відповідно до підпункту 2 пункту 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні: прибувати за викликом районних (міських) ІНФОРМАЦІЯ_7, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів на збірні пункти, призовні дільниці, до ІНФОРМАЦІЯ_7, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) ІНФОРМАЦІЯ_7, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

З матеріалів справи вбачається, що позивач не з`явився за повісткою (викликом) відповідача 08.11.2024 для уточнення військово-облікових даних. Зазначене не спростовано апелянтом.

З оскаржуваної постанови вбачається, що виклик ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 був здійснений засобами поштового зв`язку, через ДП «Укрпошта». Повістка, сформована централізовано, підписана кваліфікованим електронним підписом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , повернена відправникові 06.11.2024 із відміткою про відсутність адресата за місцем проживання, що відповідно до положень абз. 4 пп. 2 п. 41 Порядку проведення призову, є належним підтвердженням оповіщення військовозобов`язаного.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560 затверджений Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі по тексту - Порядок).

Відповідно до п. 34 Порядку, повістка про виклик резервіста або військовозобов`язаного до районного (міського) ІНФОРМАЦІЯ_7 або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ може бути надіслана зазначеними органами військового управління (органами) засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення з повідомленням про вручення на адресу його місця проживання після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних, у тому числі адреси місця проживання. У разі неуточнення протягом 60 днів резервістом або військовозобов`язаним своєї адреси місця проживання повістка може надсилатися на його адресу зареєстрованого/задекларованого місця проживання.

Як вбачається із п. 41 Порядку, належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) ІНФОРМАЦІЯ_7 або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є, у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку - день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою ІНФОРМАЦІЯ_7 під час уточнення своїх облікових даних.

Постановою КМУ від 05.03.2009 №270 затверджені Правила надання послуг поштового зв`язку.

За абз. 2 п. 16 повістка або у випадках, передбачених законодавством, інший документ про виклик або оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів до районних (міських) ІНФОРМАЦІЯ_7, Центрального управління або регіональних органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів може бути надіслана рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення з позначками «Повістка ІНФОРМАЦІЯ_7», «Вручити особисто».

У разі неможливості вручення адресатам (одержувачам) поштові відправлення, внутрішні поштові перекази зберігаються об`єктом поштового зв`язку місця призначення протягом строку, що встановлюється оператором поштового зв`язку, відправлення - 14 календарних днів, міжнародні поштові перекази - відповідно до укладених угод.

Строк зберігання за заявою відправника/адресата (одержувача) і за додаткову плату може бути продовжений.

У разі невручення рекомендованого листа з позначками «Судова повістка», «Повістка ІНФОРМАЦІЯ_7» або реєстрованого поштового відправлення з позначкою «Адміністративна послуга» такі відправлення разом з бланком повідомлення про вручення повертаються за зворотною адресою у порядку, визначеному в пунктах 81, 82, 83, 84, 91, 99 цих Правил, із зазначенням причини невручення (п. 101 Правил).

Згідно з абз. 2 п. 82 Правил, рекомендовані листи з позначкою «Повістка ІНФОРМАЦІЯ_7» під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату (одержувачу). У разі відсутності адресата (одержувача) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Повістка ІНФОРМАЦІЯ_7».

Отже, нормами законодавства встановлений єдиний порядок повернення поштових відправлень з поміткою «Повістка ІНФОРМАЦІЯ_7» відправникові у разі відсутності адресата за зареєстрованою адресою місця проживання та у разі, якщо адресатом не здійснено дій для отримання рекомендованого поштового відправлення.

Як вбачається із роздруківки трекінгу поштових відправлень, повістка про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 направлена відправникові 06.11.2024, у зв`язку із закінченням терміну зберігання.

Разом з тим, в оскаржуваній постанові від 20.12.2024 вказано іншу причину повернення поштового відправлення, що сама не може свідчити про протиправність оскаржуваної постанови, оскільки наведені вище обставини дають підстави для висновку, що ОСОБА_1 вважається належним чином повідомленим про явку до ІНФОРМАЦІЯ_1 , 06.11.2024 є датою його інформування про необхідність виконати відповідний обов`язок.

У свою чергу, доводи апелянта про те, що проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого, зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку є належним підтвердженням оповіщення військовозобов`язаного про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_7 лише у випадку, якщо особа змінила місце проживання та не повідомила до ІНФОРМАЦІЯ_7 нової адреси, оскільки такі суперечать нормам, що містяться у постанові КМУ від 16.05.2024 №560.

Так, п. 41 постанови передбачено, що належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) ІНФОРМАЦІЯ_7 або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є, зокрема, у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила ІНФОРМАЦІЯ_7 іншої адреси місця проживання.

Тобто, особа не буде вважатися оповіщеною належним чином лише у разі, коли вона повідомила до ІНФОРМАЦІЯ_7 іншу адресу місця свого проживання, проте викликалася за попередньою адресою, в той час як в даній справі таких обставин не встановлено.

Крім того, не заслуговують на увагу суду апеляційної інстанції доводи позивача про те, що 06.11.2024, позивач перебував на лікарняному, оскільки вказана обставина підтверджується лише довідкою про огляд у лікаря №351, який проведений 25.12.2024 та якою підтверджується перебування позивача на амбулаторному лікуванні, у період із 01.11.2024 до 15.11.2024.

Проте, на підтвердження наявності в позивача захворювання не надано листка непрацездатності, як належного доказу, перебування на лікуванні позивача, у вказаний період, та втрати працездатності.

Як вбачається із тексту повістки №828518, копії оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 було викликано до ІНФОРМАЦІЯ_7 з метою уточнення даних.

З фотокопії витягу із мобільного додатку «Резерв Плюс» вбачається, що військово-облікові дані позивачем уточнено 30.12.2024, надано відстрочку до 09.05.2025.

Тобто, станом на час винесення оскаржуваної постанови (20.12.2024) відомості про уточнення позивачем військово-облікових даних відсутні.

У свою чергу, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що уточнення позивачем військово-облікових даних та наявність відстрочки, не звільняли військовозобов`язаного ОСОБА_1 від відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП за неявку до ІНФОРМАЦІЯ_1 на 08.11.2024 року об 11:00 год.

Відповідно до ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210 і 210-1 цього Кодексу, встановлюються зокрема ст. 279-9 Кодексу.

З копії протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, був повідомлений про дату розгляду справи, про що свідчить підпис у відповідній графі протоколу. Також протокол містить рукописний запис від імені ОСОБА_1 про те, що він не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_7, оскільки не був повідомлений належним чином, вину не визнає та клопоче про розгляд справи без його присутності (а.с.82 на звороті).

Отже, ОСОБА_1 порушено пп. 2 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених Постановою КМУ від 30.12.2022 №1487, у зв`язку з неприбуттям 08.11.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_1 для уточнення персональних даних по повістці №828518, чим вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП, а тому ІНФОРМАЦІЯ_1 правомірно прийняте рішення про притягнення останнього до відповідальності.

З огляду на вищезазначені правові норми та обставини справи, колегія суддів апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції про законність оскаржуваної постанови та відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки останній, без поважних причин, не прибув 08.11.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_1 для уточнення персональних даних по повістці №828518, та не повідомив ІНФОРМАЦІЯ_1 про неможливість прибуття, відповідно до норм чинного законодавства.

Згідно з частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до пункту 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно пункту 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях визначив окремі ознаки принципу верховенства права у розбудові національних систем правосуддя та здійсненні судочинства, яких мають дотримуватись держави - члени Ради Європи, що підписали Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Колегія суддів апеляційної інстанції доходить до висновку, що інші доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Обставини, викладені в апеляційній скарзі, до уваги не приймаються, оскільки є необґрунтованими та не є підставами для скасування рішення суду першої інстанції.

У зв`язку з цим, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Правовими положеннями ч. 1 ст. 272 КАС України регламентовано, що судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених статтями 273, 275-277, 280, 282, пунктами 5 та 6 частини першої статті 283, статтями 286-288 цього Кодексу, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 242, 272, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 23 квітня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України.

Головуючий суддя: М.І. Кобаль

Судді: Н.П. Бужак

Ю.К. Черпак

Повний текст виготовлено 02.09.2025 року