Справа № 296/6807/24
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2025-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 296/6807/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Анциборенко Н.М.

Суддя-доповідач - Курко О. П.

02 вересня 2025 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Курка О. П.

суддів: Боровицького О. А. Ватаманюка Р.В. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Яремчук Л.С,

позивача: ОСОБА_1 ,

представника відповідача: Ковальського Є.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 29 липня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції у Житомирській області про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

в липні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Корольовського районного суду м. Житомира з позовом до Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції у Житомирській області про скасування постанови.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 29 липня 2025 року позов задоволено.

Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №832521 від 17.07.2024 про накладення на ОСОБА_1 штрафу в розмірі 510 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.5 ст.121 КУпАП згідно постанови про накладення адміністративного стягнення серії ДП18 №832521 від 17.07.2024 закрито.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

В судовому засіданні представник відповідача доводи апеляційної скарги підтримав в повному обсязі та просив суд задовольнити її, а рішення суду першої інстанції скасувати.

Позивач в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив суд залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що як вбачається з копії листа Головного сервісного центру МВС від 12.06.2024 №515/8045 про розгляд звернення ОСОБА_2 сервісний центр МВС у межах компетенції розглянув звернення щодо надання інформації про стаж водіння транспортними засобами та підтвердження дійсності посвідчення водія серії НОМЕР_1 виданого 12.06.2024 року. За результатами розгляду повідомлено, що нормативно - правовими актами не передбачено надання довідок про досвід керування транспортними засобами. При цьому інформують, що в Єдиному державному реєстрі МВС станом на 12.06.2024 містяться відомості: 1. Про видачу 25.09.2007 року у ВРЕР ДАІ м. Житомир на ім`я ОСОБА_2 посвідчення водія серії НОМЕР_2 з правом керування транспортними засобами категорій А, В, С. Дане посвідчення водія має статус «Загублений». 2. Про видачу 12.06.2024 року у ТСЦ 8045 РСЦ ГСЦ МВС в м. Київ на ім`я ОСОБА_2 посвідчення водія серії НОМЕР_1 з правом керування транспортними засобами категорій А, А1, В, В1, С, С1. Термін дії вказаного посвідчення водія до 12.06.2054 року. Дане посвідчення водія має статус «Виданий» (а.с. 15).

Відповідно до копії рішення щодо скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення і надіслання справи на новий розгляд ДП18 №725126 т.в.о. заступника начальника управління начальник відділу моніторингу та аналітичного забезпечення Ремез Р.С. розглянувши справу про адміністративне правопорушення ДП18 №725126 від 08.06.2024 за ч.2 ст.126 та ч.5 ст.121 КУпАП стосовно ОСОБА_1 щодо стягнення у вигляді штрафу в сумі 3400 грн, накладене поліцейською взводу №2 роти №1 батальйону управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції рядовою поліції Невеською Л.В., за порушення вимог пункту 2.1 «а» та 2.3 «в» Правил дорожнього руху України, які затверджені постановою КМУ від 10.10.2001 року №1306, винесену з порушенням вимог статті 283 КУпАП, вирішив постанову про накладення адміністративного стягнення серії ДП18 №725126 від 08.06.2024, винесену поліцейською роти №1 батальйону управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції рядовою поліції Невеською Л.В., скасувати, а справу направити на новий розгляд (зворотній бік а.с.14).

Згідно копії листа т.в.о. заступника начальника управління начальника відділу моніторингу та аналітичного забезпечення Ремез Р.С. Богдану Яковенку від 05.07.2024 №10406/41/28/02-2024 під час складання адміністративних матеріалів 08.06.2024 за частиною другою статті 126 та частиною п`ятої статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення працівником поліції були допущені помилки при винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 № 725126. Керівництвом управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції прийнято рішення про направлення справи на новий розгляд на підставі пункту 2 частини першої статті 293 КУпАП. Розгляд справи призначено на 10.00 17.07.2024 за адресою: вул. Покровська, 96, м. Житомир, УПП в Житомирській області ДПП, кабінет № 4 (а.с.14).

17.07.2024 поліцейською взводу №2 роти №1 УПП в Житомирській області ДПП рядовою поліції Невеською Л.В. винесено постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП18 №832521 у вигляді штрафу у розмірі 510 грн за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП, а саме за те, що позивач 08.06.2024 о 12 год 20 хв на автодорозі Н-03 0,5 км + 400 м поблизу села Тетерівка Житомирського району Житомирської області керуючи транспортним засобом, д.н.з. НОМЕР_3 , обладнаним засобами пасивної безпеки не був пристебнутим ременем безпеки, чим порушив підпункт 2.3.в. Правил дорожнього руху України (а.с.6).

На підтвердження правомірності свого рішення представник відповідача до відзиву на позовну заяву додав роздруківку інформаційної картки з реєстру ІС ДП «НАІС», де зазначено, що за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , також рахується посвідчення водія НОМЕР_4 (а.с.28), роздруківку з системи ІПНП, де зазначено, що посвідчення водія НОМЕР_2 видане на ім`я ОСОБА_3 (а.с.29), диск, який містить відеофіксацію події (а.с.33).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративне правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення регулюється КУпАП, яким серед іншого визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах і в порядку встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, в тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (ч.ч.1, 2 ст.7 КУпАП).

Згідно ч.5 ст.14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 1.9. Правил дорожнього руху передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно п.2.3 (в) Правил дорожнього руху для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

Відповідно до ч.5 ст.121 КУпАП порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами, тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП, є керування транспортним засобом без пристебнутого ременя безпеки. Тобто доказова база має бути спрямована саме на доведення обставин керування ОСОБА_1 транспортним засобом 08.06.2024 о 12 год 20 хв в на автодорозі Н-03 0,5 км + 400 м поблизу села Тетерівка Житомирського району Житомирської області без пристебнутого ременя безпеки.

Чинне законодавство, в тому числі й Правила дорожнього руху України, не містить визначення терміну "керування транспортним засобом".

Таке визначення було наведено в п.27 Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів- водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Таким чином, керування транспортним засобом - це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху - для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 23.10.2019 року у справі № 357/10134/17 Верховний Суд звернув увагу на приписи статті 251 КУпАП, в якій обумовлено, що орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь-яких фактичних даних, які встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.

Крім того, згідно ст.252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.2 ст.283 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності є офіційним документом - рішенням суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, в якому, зокрема, має бути чітко зазначено опис обставин, установлених при розгляді справи і посилання на норму закону, яка передбачає відповідальність за це адміністративне правопорушення. Дотримання цих вимог має виключне значення для встановлення об`єктивної істини при оскарженні такої постанови в судовому порядку.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 22.05.2020 у справі № 513/899/16-а.

Постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Зазначена позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.04.2018 у справі №338/1/17.

Факт порушення ПДР має бути належним чином задокументованим та доведеним належними і допустимими доказами (постанова Верховного Суду від 15.03.2019 у справі № 686/11314/17).

Для спростування доводів позову і підтвердження вини позивача представник відповідача подав письмовий відзив на позовну заяву та заперечення в яких перераховує норми чинного законодавства, якими керується посадова особа при винесенні постанови про адміністративне правопорушення. Також до матеріалів справи на підтвердження події адміністративного правопорушення представником відповідача надано відеозапис з нагрудної камери працівника поліції.

Колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції, що із наданого відеозапису не вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом будучи, зокрема не пристебнутим ременем безпеки, оскільки відеозапис починається з того, що працівник поліції підійшов до автомобіля, який не перебував в русі, а був припаркований на узбіччі дороги.

В межах даної справи суб`єкт владних повноважень не надав доказів, що 08.06.2024 о 12 год 20 хв ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом не користувався ременем безпеки, чим порушив Правила дорожнього руху та на законних підставах був зупинений працівниками поліції.

Таким чином, суд погоджується із доводами позивача про те, що поліцейська взводу №2 роти №1 Управління патрульної поліції в Житомирській області рядова поліції Невеська Л.В. розглянула справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121, формально та до постанови не додала належних та допустимих доказів того, що позивач 08.06.2024 о 12 год 20 хв на автодорозі Н-03 0,5 км + 400 м поблизу села Тетерівка Житомирського району Житомирської області керував автомобілем та під час керування транспортним засобом не був пристебнутий ременем безпеки.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, відповідачем не було подано належних та допустимих доказів щодо правомірності тверджень зазначених в постанові серії ДП18 №832521 від 17.07.2024.

При цьому, суд зауважує, що посилання на обставини, викладені в постанові серії ДП18 №832521 від 17.07.2024 та відеозапис, як на беззаперечний доказ вчинення позивачем правопорушення є недостатнім, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою таких порушень. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Із урахуванням вище викладеного суд приходить до висновку, що відповідачем не підтверджено належними та допустимими доказами винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним правопорушення, про яке зазначено в оскаржуваній постанові.

Відповідачем не підтверджено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення та її вирішення відбувалися в точній відповідності з законом та з дотриманням прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому оскаржуване рішення не відповідає критеріям, визначеним ч.2 ст.2 КАС України, оскільки прийняте не на підставі та не у спосіб визначений Конституцією та законами України, отже суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення, а рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 29 липня 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Курко О. П.

Судді Боровицький О. А. Ватаманюк Р.В.