Справа № 699/923/25
Суддя: Мельник А. В.
Дата ухвалення: 2025-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 699/923/25
Номер провадження № 2-а/699/25/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.08.2025 м. Корсунь-Шевченківський

Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області в складі головуючого судді Мельника А.В., за участю секретаря судового засідання Таран О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

УСТАНОВИВ:

До Корсунь-Шевченківського районного суду від адвоката Перебийніс Світлани Василівни, яка діє від імені та в інтересах позивача ОСОБА_1 надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Позовна заява обґрунтована тим, що 12.06.2025 року з додатку «Дія» позивачу стало відомо, що 12.06.2025 місцевим відділом ДВС проведено реєстрацію відкриття виконавчого провадження № 78355083.

12.06.2025 за результатами ознайомлення (на сайті АСВП) з матеріалами виконавчого провадження, Позивач дізнався про те, що 14.03.2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 щодо нього винесено постанову № 681 у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення та вказаною посадовою особою на позивача було накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн зі сплатою цього штрафу на рахунки територіальної громади м. Сміла.

За змістом спірної постанови № 681 від 14.03.2025 ОСОБА_1 08:50 в районі залізничного вокзалу в м. Корсунь - Шевченківський під час перевірки, на вимогу уповноваженого представника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 не пред`явив свій військово-обліковий документ, по причині його відсутності, цим він порушив обов`язок військовозобов`язаного, визначений в абзаці 3 підпункту 101 пункту 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів затверджених Постановою КМУ від 30.12.2022 №1487: мати при собі військово-обліковий документ разом з документом, що посвідчує особу, та пред`являти їх за вимогою уповноваженого представника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського.

ОСОБА_1 , вчинив правопорушення, визначене частиною 3 статті 210 КУпАП, як порушення військовозобов`язаними правил військового обліку, вчинене в особливий період.

Позивач зазначає, що оскаржувана постанова не містить жодних посилань на доказ порушень ОСОБА_4 ; не містить вказівки за які саме дії чи бездіяльність на нього накладено стягнення; не зазначено в чому саме полягає суть та зміст адміністративного правопорушення; не вказана дата вчинення правопорушення, не надано доказів відео- та фото фіксації процесу пред`явлення та перевірки документів. Крім того свою вину не визнає жодних пояснень нікому не надавав.

Позивач стверджує, що він на виконання приписів Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» оновив військово-облікові дані, 07 березня 2025 року пройшов BJIK, що підтверджується роздруківкою військово-облікового документу із застосунку «Резерв +».

З урахуванням указаного ОСОБА_5 вважає постанову № 681 від 14.03.2025 незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

18.06.2025 позивач подав клопотання про поновлення строку звернення до суду.

Ухвалою суду від 07.07.2025 поновлено строк для подачі позову та відкрито провадження у даній справі, розгляд вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження.

Сторони справи про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином.

У судове засідання позивач не з`явився. Представник позивача адвокат Перебийніс С.В. подала заяву, у якій позов підтримала з викладених у ньому підстав, просила розглянути цю справу без її участі та без участі позивача.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, у судове засідання не з`явився. У межах строків, визначених в ухвалі суду, представник відзив на позов до суду не подав.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки жоден з учасників справи у судове засідання не з`явився.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

14.03.2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 за результатами розгляду матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 встановлено, що він о 08:50 год в районі залізничного вокзалу в м. Корсунь - Шевченківський під час перевірки, на вимогу уповноваженого представника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 не пред`явив свій військово-обліковий документ, по причині його відсутності, цим він порушив обов`язок військовозобов`язаного, визначений в абзаці 3 підпункту 101 пункту 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів затверджених Постановою КМУ від 30.12.2022 №1487: мати при собі військово-обліковий документ разом з документом, що посвідчує особу, та пред`являти їх за вимогою уповноваженого представника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського.

ОСОБА_5 вчинив правопорушення, визначене ч.3 ст. 210 КУпАП, як порушення військовозобов`язаними правил військового обліку, вчинене в особливий період.

Зазначено, що ОСОБА_5 вину у вчиненні правопорушення визнав. Пояснив відсутність військово-облікового документа тим, що втратив його близько 15-ти років тому.

ОСОБА_5 на розгляд справи не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду був особисто повідомлений.

Указаною постановою визнано ОСОБА_4 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, визначеного ч.3 ст. 210 КУпАП та накладено штраф у сумі 17 000,00 грн.

Також позивачем надано до суду постанову № 78355083 від 12.06.2025 про відкриття даного виконавчого провадження місцевим відділом ДВС; копію військово-облікового документа № 1 від 13.03.2025; копією військово-облікового документу із застосунку «Резерв +».

У силу статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу», частиною першою статті 1 якого передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Частиною третьою статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

При цьому за приписами частини сьомої статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

В силу пункту 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 за

№ 154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

З 24.02.2022 відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено режим воєнного стану.

Пунктом 2 ч.1 ст.37 Закону України №2232-ХІІ "Про військовий обов`язок і військову службу" було передбачено, що взяттю на військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів у територіальних Центрах комплектування та соціальної підтримки, у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України підлягають громадяни України: на військовий облік військовозобов`язаних підлягають зокрема, громадяни України, які досягли граничного (27-річного) віку під час перебування на військовому обліку призовників. Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 30.05.2023 № 3127-IX, який набрав чинності 04.04.2024 вік перебування на обліку призовників знижено з 27 років до 25 років.

Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" до 19.05.2024 не визначав строку виконання громадянами України військового обов`язку, зокрема і щодо виконання правил військового обліку. Проте з 19.05.2024 в Законі №2232-ХІІ діє положення ч.10 ст.1, яким визначено, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема: уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Статтею 210 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за декілька різних правопорушень, які розмежовані відповідними частинами даної статті.

У оскаржуваній постанові відносно позивача вказано, що ним вчинено адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210 КУпАП.

Стаття 210 КУпАП передбачала адміністративну відповідальність за:

- порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку (частина 1);

- повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню (частина 2).

Законом України від 09.05.2024 №3696-ІХ «Про внесення змін до КУпАП щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію», який набрав чинності 19.05.2024 ст. 210 КУпАП було доповнено частиною 3, а саме порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період.

Указом Президента України від 24.02.2024 №69/2022 «Про загальну мобілізацію», оголошено про загальну мобілізацію, тому з цього часу діє особливий період.

Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Частиною 1 ст.283 КУпАП передбачено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 258 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Положеннями ч.1 ст. 268 КУпАП передбачено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката,який за законом має право на надання правової допомоги особи сточи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи,яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до змісту позову позивач уважає її незаконною, посилаючись на викладені у позовній заяві порушення.

Указане стороною відповідача не спростоване.

Відповідачем не надано суду будь-яких доказів на підтвердження вчинення позивачем інкримінованого правопорушення. Наявна у справі постанова по справі про адміністративне правопорушення не є беззаперечним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

З приписів п. 1 ст. 247 КУпАП вбачається, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Однак в порушення ст. ст. 251, 255 КУпАП під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 210 КУпАП відповідач формально та недбало поставився до розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частинами 1, 2 ст. 7 КАС України встановлено, що суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Водночас вимогами ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Тому відповідач, як суб`єкт владних повноважень, зобов`язаний був надати докази правомірності своєї діяльності у силу закону. Однак таких належних доказів подано не було.

На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, у суді жодним чином не доведено правомірності свого рішення, не надано суду доказів, які б підтверджували, що ОСОБА_5 вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Позивач довів протиправність притягнення його до адміністративної відповідальності, а тому право останнього є порушеним, у зв`язку із чим воно підлягає захисту шляхом скасування рішення суб`єкта владних повноважень і закриття справи про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст.ст. 194, 242-246, 286, 295, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 полковника ОСОБА_2 від 14.03.2025 № 681 за справою про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, а провадження закрити, в зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Стягнути із ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 605,50 (шістсот п`ять грн 50 коп.) грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 № засобів зв`язку: НОМЕР_1 Паспорт № НОМЕР_2 вид. 26.07.2018 року Орган, що видав - 7122 ідентифікаційний номер: відсутній електронний кабінет в ЄСІТС, інші дані суду не відомі.

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_5 місце знаходження: АДРЕСА_2 , номер засобів зв`язку; невідомий Код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 , інші відомості не вказуються.

СуддяМельник А.В.