Справа № 160/14953/25
Суддя: Сластьон Анна Олегівна
Дата ухвалення: 2025-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сластьон А.О. розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії.
Суть спору: 22 травня 2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якій позивач просить суд:
-зобов`язати Головне управлiння Пенсiйноrо фонду Украi'ни в Одеськiй областi зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу наступнi перiоди: з 01.09.1980 по 20.07.1983; з 25.07.1983 по 13.09.1985; з 15.03.1988 по 15.08.1989;
-зобов`язати Головне управлiння Пенсiйного фонду України в Днiпропетровськiй областi призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсiю за вiком з моменту права на її виникнення - з 30.03.2025.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що він звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Позивач послався на те, що він досяг необхідного страхового стажу та пенсійного віку для призначення пенсії. Натомість, відповідач відмовив позивачу у зарахуванні до страхового стажу спірних періодів трудової діяльності та, як наслідок, відмовив у призначенні пенсії у зв`язку з недостатністю страхового стажу. У зв`язку з чим, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.
26.05.2025 ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
09 червня 2025 року та 10 червня 2025 року від відповідачів Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надійшли відзиви на позовну заяву, в яких вказано, що записи у трудовій книжці не відповідають встановленим законодавством вимогам. Відтак, у територіального органу Пенсійного фонду України відсутні підстави для зарахування спірних періодів до страхового стажу позивача. Також, відповідачі зазначили, що за відсутності необхідного страхового стажу немає підстав для призначення пенсії. З цих підстав просили відмовити у задоволенні позовних вимог.
Відповідно до частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.
З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -
ОСОБА_1 , громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_1 .
29.03.2025 ОСОБА_1 звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії у відповідності до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_1 позивач:
з 01.09.1980 до 20.07.1983 навчався в міському професійно-технічному училищі №9 м. Кривий Ріг за професією «Монтажник з монтажу сталевих та залізобетонних конструкцій»;
з 25.07.1983 до 13.09.1985 працював на посаді монтажника четвертого розряду у КСУ №138 тресту «Криворіжстальконструкція»;
з 15.03.1988 до 15.08.1989 працював на посаді монтажника четвертого розряду у КСУ № 138 тресту «Криворіжстальконструкція».
Згідно з архівною довідкою №23 від 09.04.2025, виданої Центром підготовки і перепідготовки робітничих кадрів №1 м. Кривий Ріг Департаменту освіти і науки Дніпропетровської облдержадміністрації Міністерства освіти і науки України, позивач у період з 01.09.1980 до 20.07.1983 навчався в міському професійно-технічному училищі №9 м. Кривий Ріг за професією «Монтажник з монтажу сталевих та залізобетонних конструкцій».
Вважаючи протиправним рішення від 08.04.2025 про відмову у призначені пенсії за віком, позивач звернувся до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам щодо зарахування до страхового стажу роботи позивача на суд зазначає таке.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).
У розумінні абз. 22 ст. 1 Закону № 1058-IV пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Статтею 26 Закону №1058-IV встановлені умови призначення пенсії за віком. За загальним правилом особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності відповідного стажу, визначеного у статті 26 Закону № 1058-IV, який для періоду звернення з з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року становить не менше 32 років.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Судом встановлено, що на час звернення із заявою про призначення пенсії за віком позивач досяг 60-річного віку.
Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджено постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 (надалі, також - Порядок №637).
Згідно з пунктом 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Відповідно до пункту 20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. Відповідно до п. 3 вказаного Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Виходячи з приписів Порядку №637, підтвердження трудового стажу потрібне у разі відсутності трудової книжки, необхідних записів в трудовій книжці, а також якщо містяться неправильні й неточні записи про періоди роботи.
Щодо незарахування відповідачем до страхового стажу позивача періодів трудової діяльності з 25.07.1983 до 13.09.1985 та з 25.03.1988 до 15.08.1989.
Так, в оскаржуваному рішенні зазначено, що період роботи з 25.07.1983 до 13.09.1985 не зараховано, оскільки печатка, що засвідчує запис про звільнення не придатна для сприйняття змісту; а період трудової діяльності з 15.03.1988 до 15.08.1989 не зараховано, оскільки в трудовій книжці наявне виправлення, яке не засвідчене належним чином.
З цього приводу суд зазначає таке.
Ведення трудових книжок працівників в спірний період трудової діяльності позивача регулювалося Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників на підприємствах, установах, організаціях, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР з праці та соціальних питань від 20.06.1974 №162 (надалі Інструкція №162).
Згідно з п. 2.3 Інструкції №162 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження).
Відповідно до п.2.5 Інструкції №162 у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис.
Відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання (п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 «Про трудові книжки працівників»).
Відтак, працівник не несе відповідальності за правильність заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особою самостійно.
Більше того, окремі недоліки заповнення трудової книжки, навіть якщо вони мають місце, не є підставою вважати відсутніми чи недоведеними відповідні періоди трудового стажу. Трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, тому працівник не може нести негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.
Відповідно до записів Трудової книжки серії НОМЕР_1 позивач:
з 25.07.1983 до 13.09.1985 працював на посаді монтажника четвертого розряду у КСУ №138 тресту «Криворіжстальконструкція»;
з 15.03.1988 до 15.08.1989 працював на посаді монтажника четвертого розряду у КСУ № 138 тресту «Криворіжстальконструкція».
Суд виходить з того, що записи трудової книжки є належною підставою для підтвердження стажу роботи для перерахунку пенсії.
Водночас, частиною 3 ст. 44 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV органам Пенсійного фонду надано право вимагати і отримувати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інші відомості, передбачені законодавством для визначення права на пенсію.
Однак, як свідчать матеріали справи, вказаних дій відповідачі не вчиняли, тим самим не дотримались вимог щодо всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих пенсіонером документів.
З огляду на викладене вище, період трудової діяльності позивача з 25.07.1983 до 13.09.1985 та з 25.03.1988 до 15.08.1989 підлягає зарахуванню до страхового стажу.
Щодо незарахування до страхового стажу позивача періоду навчання з 01.09.1980 до 20.07.1983.
Згідно із п.«д» ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується також: навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Відповідно до п.8 Порядку №637 період навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти (крім періоду навчання за денною формою здобуття освіти на підготовчих відділеннях у закладах вищої освіти), професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.
Так, позивач навчався в міському професійно-технічному училищі №9 м. Кривий Ріг з 01.09.1980 до 20.07.1983 за професією «Монтажник з монтажу сталевих та залізобетонних конструкцій».
Згідно з архівною довідкою №23 від 09.04.2025, виданої Центром підготовки і перепідготовки робітничих кадрів №1 м. Кривий Ріг Департаменту освіти і науки Дніпропеттровської облдержадміністрації Міністерства освіти і науки України, позивач у період з 01.09.1980 до 20.07.1983 навчався в міському професійно-технічному училищі №9 м. Кривий Ріг за професією «Монтажник з монтажу сталевих та залізобетонних конструкцій».
Відтак, за наявності зауважень до записів трудової книжки щодо спірного періоду, відповідач мав можливість перевірки обставин навчання позивача в період з 01.09.1980 до 18.07.1983 на підставі наданої позивачем довідки.
З огляду на викладене, період навчання позивача з 01.09.1980 до 18.07.1983 має бути зарахований до страхового стажу ОСОБА_1 .
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 4 Закону України «Про адміністративну процедуру» одними із принципів адміністративної процедури державного органу є принцип обґрунтованості прийнятого рішення, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області дотримано не було.
Відтак, суд вважає, що рішення про відмову у призначенні пенсії, що ґрунтується на незарахуванні наявного у позивача стажу, передбаченого його трудовою книжкою, зокрема, з 01.09.1980 до 20.07.1983; з 25.07.1983 до 13.09.1985; з 15.03.1988 до 15.08.1989, є протиправним та підлягає скасуванню.
Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Оскільки Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області не довело правомірності прийнятого рішення, а також відсутності у позивача права на зарахування до страхового стажу спірних періодів, зазначених у трудовій книжці, то у цій частині позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
З огляду на вказане, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повинно зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 зазначені у його трудовій книжці періоди з 01.09.1980 до 20.07.1983; з 25.07.1983 до 13.09.1985; з 15.03.1988 до 15.08.1989.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головного управлiння Пенсiйного фонду України в Днiпропетровськiй областi призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсiю за вiком з моменту права на її виникнення - з 30.03.2025, суд зазначає таке.
Суд звертає увагу, що належним відповідачем в цій частині позовних вимог про зобов`язання призначити та виплатити пенсію з 30.03.2025 є Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, а не Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
Зміни, внесені до Порядку №22-1 на підставі постанови №25-1, передбачали застосування органами Пенсійного фонду України принципу екстериторіальному при опрацюванні заяв про призначення/перерахунок пенсії з 01 квітня 2021 року.
Аналіз положень Порядку №22-1 свідчить про наступне:
- сутність принципу екстериторіальності полягає у визначенні структурного підрозділу органу, що призначає пенсію, який формуватиме електронну пенсійну справу та розглядатиме по суті заяву про призначення пенсії, незалежно від місця проживання/перебування заявника чи місця поданням ним відповідної заяви, тобто без прив`язки до території;
- після опрацювання електронної пенсійної справи та прийняття рішення за наслідками розгляду заяви про призначення пенсії структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, (тобто територіального органу Пенсійного фонду України), визначений за принципом екстериторіальності, передає електронну пенсійну справу органу, що призначає пенсію, (тобто територіальному органу Пенсійного фонду України), за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії (п. 4.10);
- виплату пенсії проводить орган, що призначає пенсію, (тобто територіальний орган Пенсійного фонду України) за місцем фактичного проживання/перебування особи.
Враховуючи вимоги Порядку №22-1, органом, що приймав рішення за заявою позивача про призначення пенсії, визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області.
Отже, з огляду на пункти 4.2, 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1 належним відповідачем у правовідносинах щодо призначення позивачу пенсії є Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, структурний підрозділ якого, визначений за принципом екстериторіальності, розглядав заяву про призначення пенсії та прийняв рішення про відмову у її призначенні.
Таким чином, саме ГУ ПФУ в Одеській області має здійснити зарахування спірних періодів до страхового стажу позивача та здійснити призначення пенсії позивачу.
Відтак, в задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити та виплатити пенсію слід відмовити.
Зважаючи на це, позов підлягає частковому задоволенню.
Сплачений судовий збір у розмірі 1211, 20 грн. підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.
Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Зобов`язати Головне управлiння Пенсiйноrо фонду України в Одеськiй областi зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу наступнi перiоди: з 01.09.1980 до 20.07.1983; з 25.07.1983 до 13.09.1985; з 15.03.1988 до 15.08.1989.
Зобов`язати Головне управлiння Пенсiйного фонду України в Одеській областi здійснити призначення та виплату ОСОБА_1 пенсiї за вiком з моменту права на її виникнення - з 30.03.2025.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя А.О. Сластьон