Справа № 460/13007/25
Суддя: Д.П. Зозуля
Дата ухвалення: 2025-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про залишення позову без розгляду
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Зозулі Д.П., розглянувши матеріали адміністративної справи за позовом
доВійськової частини НОМЕР_1
про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій,
В провадженні суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дії щодо не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення за період з 20.10.2023 по 31.12.2023 та з 01.01.2024 по 27.06.2024 відповідно (з визначенням базового місяця - січень 2008 року) у відповідності до вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078 та зобов`язання нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 20.10.2023 по 31.12.2023 та з 01.01.2024 по 27.06.2024 відповідно (з визначенням базового місяця - січень 2008 року) у відповідності до вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 №1078, та виплатити без врахування податків і обов`язкових платежів.
Ухвалою суду від 31.07.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
На адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якій відповідач, зокрема, просив залишити позовну заяву без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду.
Ухвалою суду від 21.08.2025 позовну заяву залишено без руху з підстав, визначених ч.13 ст.171 КАС України, та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду: заяви про поновлення пропущеного строку звернення із зазначенням підстав для його поновлення, а також доказів поважності причин його пропуску.
На виконання вимог ухвали позивач подав до суду заяву про поновлення строку звернення, в якій повідомив, що відповідь щодо індексації, яка булла підставою скерування позову в суд була отримана представником позивача, адвокатом Неофітою Д.Б. 09.04.2025. Однак, зазначено, що 20.04.2025 співпраця з цим адвокатом була призупинена позивачем. Вказано, що 21.04.2025 позивач відновив співпрацю з представником ОСОБА_2 і лише 24.04.2025 цим представником отримано відповідь Військової частини НОМЕР_1 , яка стала підставою судового оскарження. Відтак, зважаючи на фактичне отримання представником позивача оскаржуваної відповіді 24.04.2025, систематичні короткочасні відрядження в сусідню область для участі в судових засіданнях в судах, потребу в доїзді до суду і назад до місця свого проживання, беручи до уваги неможливість позивача самостійно подати позов через специфіку підприємницької діяльності, яка передбачає постійні поїздки по Україні по доставці товару, виховання таким двох малолітніх доньок та відсутність у такого юридичної освіти, враховуючи поточний правовий режим воєнного стану, постійні повітряні тривоги та непоодинокі обстріли Волинської області з боку держави-агресора рф, які становлять реальну небезпеку для життя та здоров`я, позивач просить визнати причини пропуску строку на подання позову поважними та поновити в порядку визначеному законом.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість причин пропуску позивачем строку звернення до суду, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд зазначає наступне.
Порядок здійснення судочинства в адміністративних судах визначає Кодекс адміністративного судочинства (далі - КАС України), частиною першою статті 5 якого встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Частиною 1 ст. 118 КАС України визначено, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом. Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.
Відповідно до частин 1, 2 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Згідно із ч. 3 ст. 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (частини п`ята статті 122 КАС України).
За загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство належить застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.
Згідно позовної заяви предметом позову є зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 20.10.2023 по 27.06.2024. Водночас у КАС України відсутні норми, що регулювали б порядок звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належного їм грошового забезпечення у разі порушення законодавства про оплату праці.
Так, за правилами ст.233 КЗпП України (у редакції, чинній з 19.07.2022) працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.
Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).
При цьому, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору в публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.
Встановлення процесуальних строків законом і судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.
Інститут строків в адміністративному процесуальному праві сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює їхніх учасників добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їхнього завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Аналізуючи зміст ст.122 КАС України, очевидним є те, що законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про ці факти.
Отже, початок перебігу строків звернення до суду починається з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Суд враховує, що правилами ст.233 КЗпП України (у редакції, що діяла до 18.07.2022) було встановлено, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.
У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Перебування особи на публічній службі є однією з форм реалізації закріпленого у статті 43 Конституції України права на працю.
Тобто, у разі порушення законодавства про оплату праці в частині її виплати до 18.07.2022, працівник мав право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати (грошового забезпечення) без обмеження будь-яким строком.
Згідно з п.1 глави ХІХ "Прикінцеві положення" Кодексу законів про працю України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Отже, запровадження на території України карантину було безумовною підставою для продовження строків, визначених ст.233 КЗпП України на строк дії такого карантину.
Разом із тим, згідно з п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 №651 "Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.
Системний аналіз статті 233 КЗпП України у зіставленні з пунктом 1 глави XIX «Прикінцеві положення» КЗпП України дає підстави дійти висновку, що строки для звернення до суду, які передбачені у статті 233 КЗпП України, були продовжені на строк дії карантину. Тобто якщо під час дії карантину на всій території України існували чи виникли підстави (з якими пов`язується відлік строку) для звернення до суду за вирішенням трудового спору, то строк на це звернення не обмежувався строками, які визначені у статті 233 КЗпП України, а продовжувався на строк дії карантину. З припиненням дії карантину - якщо строк, встановлений у статті 233 КЗпП України, був «прив`язаний» до нього - закінчується і строк для звернення до суду за вирішенням трудового спору.
Висновок аналогічного змісту викладений у постанові Верховного Суду від 12.09.2024 у справі № 200/5637/23.
Встановлені обставини в їх сукупності дають підстави для висновку, що право на звернення до суду військовослужбовців щодо виплати грошового забезпечення відповідно до положень ст.233 КЗпП України в редакції, чинній до 18.07.2022, не було обмежене будь-яким строком; в редакції, чинній з 19.07.2022, вказаний строк був продовжений на строк дії карантину, який відмінено з 24 години 00 хвилин 30.06.2023.
Натомість з 01.07.2023 застосуванню підлягає тримісячний строк звернення до суду в такій категорії спорів.
Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_1 виключений зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та всіх видів забезпечення з 27.06.2024, а тому спірні правовідносини щодо нарахування і виплати грошового забезпечення за період з 20.10.2023 по 27.06.2024 регулюються вже нині чинною редакцією ст.233 КЗпП України, яка передбачає тримісячний строк звернення до суду з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.
Верховний Суд у вказаній постанові пов`язує момент, коли позивач набув достовірної та документально підтвердженої інформації про обсяг і характер виплачених йому сум, з датою вручення йому грошового атестата (тобто, письмового документа, у якому детально зазначено суми, нараховані та виплачені позивачу при звільненні).
Матеріали справи свідчать, що у відповідь на адвокатський запит від 18.03.2025 Військова частина НОМЕР_1 листом від 09.04.2025 надала роз`яснення щодо нарахування і виплати позивачу індексації грошового забезпечення у спірний період з відповідними витягами з наказів та розрахунковими картками.
У позовній заяві та заяві про поновлення строку звернення до суду позивач підтверджує, що вказану відповідь його представник отримав 09.04.2025.
Таким чином, в даному випадку позивач вважається обізнаним про обсяг і характер виплачених йому сум та відповідно про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, про яке позивач заявляє у позові.
Натомість до суду з цим позовом позивач звернувся 29.07.2025, тобто з порушенням тримісячного строку звернення, визначеного ч.2 ст.233 КЗпП України.
При цьому, твердження позивача про припинення співпраці з одним адвокатом та фактичне отримання відповіді Військової частини НОМЕР_1 іншим адвокатом 24.04.2025 судом оцінюються критично та відхиляються як безпідставні, позаяк в будь-якому випадку строк звернення до суду буде порушеним.
Крім того, суд звертає увагу, що ч.2 ст.44 КАС України покладає на учасників справи обов`язок добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Водночас строк звернення до суду, як одна із складових гарантії «права на суд», може і має бути поновленим, лише у разі наявності достатніх на те поважних причин.
Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд судді, суду.
Наведене дає підстави для висновку, що поновлення встановленого процесуальним законом строку для подання позовної заяви здійснюється судом у виняткових, особливих випадках й лише за наявності обставин об`єктивного і непереборного характеру (підтверджених доказами), які істотно ускладнили або унеможливили своєчасну реалізацію права на звернення до суду.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.10.2020 у справі №9901/32/20 дійшла висновку, що інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.
Так, припинення позивачем співпраці з одним адвокатом і поновлення такої з іншим, зайнятість адвоката позивача в інших судових засіданнях не може вважатися об`єктивно непереборною обставиною і такою, що унеможливлювала своєчасне звернення позивача до суду з даним позовом.
В свою чергу, надаючи професійні послуги у сфері права, презюмується, що адвокати позивача обізнані про строки звернення в публічних спорах судових рішень у цій категорії, а отже зобов`язані вчиняти всі залежні від них дії з метою дотримання вимог КАС України. Дотримання процесуальних строків стороною не може залежати від особистих обставин його представника. В даному випадку позивач не був позбавлений можливості звернутися за правничою допомогою до іншого адвоката з метою своєчасної реалізації права на звернення до суду, однак цього не зробив.
Висновки аналогічні за змістом викладені Верховним Судом у постанові від у справі №240/9188/24
Також суд не бере до уваги твердження позивача, наведені у заяві про поновлення строку звернення, про введення на території України воєнного стану як поважної причини пропуску строку звернення, позаяк вказана обставина не зупинила перебіг процесуальних строків звернення до суду з позовами. Питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.
Така правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 10.11.2022 у справі № 990/115/22 та неодноразово підтримувалася Верховним Судом.
Водночас, загальновідомо, що ні відділення Укрпошти, ні Рівненський окружний адміністративний суд, ні відповідач у справі не припиняли роботи на період введення на території України воєнного стану. Тобто позивач мав можливість звернутися до суду з даним позовом як безпосередньо до суду, так і направивши позов поштою або через систему Електронного суду.
Також суд оцінює критично та відхиляє як безпідставні посилання позивача у заяві на постійні повітряні тривоги, специфіку його підприємницької діяльності, виховання двох дітей, оскільки вказані обставин не можуть розцінюватися такими, що були об`єктивно непереборними, не залежали від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного звернення до суду з цим позовом.
Будь-яких доказів на підтвердження наявності таких обставин та їх причинно-наслідкового зв`язку з неможливістю вчасного звернення до суду з цим позовом позивачем не вказано і до матеріалів позову не долучено.
Жодних обставин, які були об`єктивно непереборними, не залежали від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного звернення до суду з цим позовом, позивачем не вказано і доказів на їх підтвердження в матеріалах справи відсутні.
Зазначені позивачем підстави дотримання строків звернення до адміністративного суду з позовом, наведені у заяві, суд вважає необґрунтованими, а відтак позивач пропустив строк звернення до суду з цим позовом.
Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 КАС України.
Відповідно до ч.3 ст.123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Суд звертає увагу, що факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду з цим позовом, було виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі, а з тексту позовної заяви та доданих матеріалів не вбачається, що підстави пропуску цього строку є поважними.
Пунктом 8 ч.1 ст.240 КАС України установлено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою і четвертою статті 123 цього Кодексу.
Крім того, встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.
Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача, його представників. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, не реалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.
Частиною 2 ст.6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
У пункті 45 рішення Європейського суду з прав людини "Перез де Рада Каванілес проти Іспанії", зазначено про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання; правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (AFFAIRE PЙREZ DE RADA CAVANILLES c. ESPAGNE №116/1997/900/1112).
За таких обставин, позовна заява підлягає залишенню без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду, встановленого ч.2 ст.233 КЗпП України з підстав, визначених ч. 3 ст. 123 та п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України.
Керуючись статтями 123, 240, 241, 256, 295 КАС України, суд, -
У Х В А Л И В :
Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинення певних дій - залишити без розгляду.
Особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення підстав, з яких позов було залишено без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.
Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повну ухвалу суду складено 03 вересня 2025 року.

Суддя Д.П. Зозуля