Справа № 160/24320/24
Суддя: Калугіна Наталія Євгенівна
Дата ухвалення: 2025-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Калугіної Н.Є., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (відповідач-2) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, в якому позивач просила:
- визнати протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії по втраті годувальника;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію по втраті годувальника відповідно частини першої статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 21 серпня 2024 року.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2024 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії по втраті годувальника та скасувати рішення від 28.08.2024 року №69.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію по втраті годувальника відповідно ч.1 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 21.08.2024 року.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 25 березня 2025 року апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2024 року в адміністративній справі №160/24320/24 задоволено. Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2024 року в адміністративній справі №160/24320/24 скасовано. Прийнято нове рішення. У задоволені позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 16.07.2025 касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.11.2024 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 25.03.2025 скасовано та справу направлено на новий розгляд до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

Зокрема, Судом зазначено: «38. Проте, суди попередніх інстанцій, вирішуючи цей спір, не дотримавшись принципу змагальності, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин справи, взагалі не дослідили питання чи є ОСОБА_1 непрацездатним членом сім`ї особи, яка зникла безвісти, та чи перебувала позивачка на повному утриманні годувальника.

39. Отже, колегія суддів дійшла висновку, що без установлення зазначених обставин на підставі належних та допустимих доказів та без надання їм належної правової оцінки, суди дійшли передчасних висновків та прийняли рішення, які не відповідають вимогам щодо їх законності і обґрунтованості.».

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.07.2025 справу передано на розгляд судді Калугіній Н.Є.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2025 року прийнято справу № 160/24320/24 до провадження та відкрити спрощене провадження в адміністративній справі.

Витребувано від ОСОБА_1 у термін 10 календарних днів з дня отримання цієї ухвали доказів непрацездатності (за наявності), а також доказів перебування на повному утриманні годувальника - ОСОБА_2 , що були подані до пенсійного органу при призначенні пенсії.

Від відповідача-1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував та зазначив, що в цій справі позивач зазначає, що має право на отримання пенсії по втраті годувальника, як дружина померлого, однак судовим розглядом не становлено в ОСОБА_1 наявності інвалідності, а також вона не досягнула пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону № 1058-IV. Отже ОСОБА_1 не може вважатися непрацездатним членом сім`ї померлого годувальника і не набула права на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, оскільки у 2024 році не досягнула пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону № 1058-IV ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та не становлено в ОСОБА_1 наявності інвалідності, а відтак у ГУ ПФУ в Івано-Франківській області були відсутні підстави для призначення позивачці з пенсії у зв`язку з втратою годувальника. Водночас, на утримані чоловіка ОСОБА_2 перебувала малолітня дитина донька ОСОБА_3 . Враховуючи викладене, рішення Головного управління Пенсійного фонду в Іван-Франківській області від 8.08.2024 за № 69 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника прийнято згідно норм чинного законодавства.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2025 року відмовлено у прийнятті до розгляду уточненої позовної заяви у справі № 160/24320/24.

21.08.2025 від позивача надійшла заява про долучення до матеріалів справи копії заяви про призначення пенсії.

29.08.2025 від відповідача-2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував та зазначив, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зверталася 21.08.2024 територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Розглянувши заяву та додані до неї документи, відділом призначення пенсій управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області 28.08.2024 прийнято рішення про відмову у призначенні даного виду пенсії за №69. Непрацездатними членами сім`ї вважаються: чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону (п.1 ч.2 ст.36 Закону №1058-IV). Так, відповідач зазначив, що позивач не надала доказів її непрацездатності, відтак, оскаржуване рішення є правомірним.

01.09.2025 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначила, що на утримані чоловіка ОСОБА_2 перебувала малолітня дитина донька ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 та дружина ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідно до ч.1 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV малолітня дитина ОСОБА_3 2017 р.н. має право на призначення пенсії по втраті годувальника. Просила позовну заяву задовольнити.

Згідно ч. 3, 4 ст. 263 КАС України, справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

У справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Суд, з урахуванням висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 16.07.2025 в адміністративній справі №160/24320/24, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 є дружиною безвісти зниклого військовослужбовця ОСОБА_2 .

07.06.2024 року ІНФОРМАЦІЯ_4 позивачці було вручено сповіщення про те, що її чоловік ОСОБА_2 при виконанні обов`язків військової служби 02 червня 2024 року зник безвісти у населеному пункті Володимирівка Волноваського району Донецької області.

21.08.2024 року позивачка звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії у разі втрати годувальника.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 28.08.2024 року № 69 у призначенні пенсії відмовлено.

У рішенні, зокрема, зазначено: «Згідно із наданими документами страховий стаж зниклого безвісти за особливих обставин годувальника ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) становить 3 роки 1 місяць 9 днів.

За результатами розгляду документів наявний Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, у якому зазначена дата реєстрації провадження 11.06.2024, дата видачі Витягу 21.06.2024.

Для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, на підставі наданої заяви про призначення пенсії, надати витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань або витяг з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, який підтверджує статус годувальника (зниклого безвісти за особливих обставин) на час виникнення права на призначення пенсії (через один місяць з дня внесення інформації про безвісне зникнення особи до Єдиного реєстру досудових розслідувань).».

Вважаючи рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про відмову в призначенні пенсії у разі втрати годувальника протиправними, позивач звернулася до суду з позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно частини 1 статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закріплюючи на конституційному рівні право на соціальний захист кожного громадянина, без будь-яких винятків, держава реалізує положення статті 24 Конституції України, відповідно до якої громадяни мають рівні конституційні права і не може бути обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» особа, зникла безвісти за особливих обставин, - особа, зникла безвісти у зв`язку із збройним конфліктом, воєнними діями, тимчасовою окупацією частини території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру.

Згідно частин першої, другої 2 статті 4 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» особа набуває статусу такої, що зникла безвісти за особливих обставин, з моменту внесення про неї відомостей, що містяться у заяві про факт зникнення, до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, у порядку, передбаченому цим Законом, та вважається такою, що зникла безвісти за особливих обставин, з моменту подання заявником заяви про факт зникнення особи.

Особа вважається зниклою безвісти за особливих обставин до моменту припинення її розшуку у порядку, передбаченому цим Законом.

Пунктом 4 статті 6 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» передбачено, що члени сім`ї особи, зниклої безвісти мають право на соціальний захист у порядку, визначеному законодавством України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), та непрацездатним членам сім`ї особи, якій відповідно до Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» надано правовий статус особи, зниклої безвісти за особливих обставин, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Згідно з частиною другою статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатними членами сім`ї вважаються:

1) чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли віку 65 років, або пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону;

2) діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років.

Діти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах системи загальної середньої освіти, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених навчальних закладів та вступом до іншого навчального закладу або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців), - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, та діти-сироти - до досягнення ними 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні;

3) чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків або брат чи сестра, дідусь чи бабуся померлого годувальника незалежно від віку і працездатності, якщо він (вона) не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років.

За приписами частини третьої статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони:

1) були на повному утриманні померлого годувальника;

2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до абзацу 2 пункту 3 частини першої статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у членів сім`ї особи, якій відповідно до Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» надано правовий статус особи, зниклої безвісти за особливих обставин, право на отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника виникає через один місяць з дня внесення інформації про безвісне зникнення особи до Єдиного реєстру досудових розслідувань або до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин.

Згідно з абзацом 2 частини другої статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв`язку з втратою годувальника непрацездатним членам сім`ї особи, якій відповідно до Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» надано правовий статус особи, зниклої безвісти за особливих обставин, призначається на період, протягом якого така особа зберігає цей правовий статус. Виплата такої пенсії припиняється з першого числа місяця, наступного за місяцем внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань або до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, відмітки про встановлення місцеперебування, місця поховання чи місцезнаходження останків особи, зниклої безвісти або зниклої безвісти за особливих обставин.

Аналіз вищевказаних норм дає підстави для висновку, що для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника непрацездатним членам сім`ї особи, якій відповідно до Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» надано правовий статус особи, зниклої безвісти за особливих обставин встановлений вичерпний перелік умов, до яких відносяться:

- непрацездатність членів сім`ї особи, яка зникла безвісти;

- перебування на повному утриманні годувальника (за виключенням дітей);

- сплив одного місяця з дня внесення інформації про безвісне зникнення особи до Єдиного реєстру досудових розслідувань або до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин.

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначає необхідність підтвердження заявником умов спливу одного місяця з дня внесення інформації про безвісне зникнення особи до Єдиного реєстру досудових розслідувань або до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин.

При цьому, для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, надання витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, датованого числом через один місяць з дня внесення інформації про безвісне зникнення особи до Єдиного реєстру досудових розслідувань, законодавством не передбачено.

Суд наголошує, що відповідне право на отримання пенсії згідно з положеннями вказаних вище норм виникає через один місяць з дня внесення інформації про безвісне зникнення особи до Єдиного реєстру досудових розслідувань або до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин.

Відповідний витяг з реєстру досудових розслідувань від 21 червня 2024 року був наданий позивачкою разом із заявою про призначення пенсії - 21 серпня 2024 року, тобто більше ніж через один місяць з дня внесення інформації про безвісне зникнення особи до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Таким чином, позивачкою дотримано вимоги закону в частині необхідності підтвердження умов спливу одного місяця з дня внесення інформації про безвісне зникнення особи до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Разом з цим, умовами для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника непрацездатним членам сім`ї особи, якій відповідно до Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» надано правовий статус особи, зниклої безвісти за особливих обставин є: непрацездатність членів сім`ї особи, яка зникла безвісти; перебування на повному утриманні годувальника (за виключенням дітей); сплив одного місяці з дня внесення інформації про безвісне зникнення особи до Єдиного реєстру досудових розслідувань або до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин.

Суд наголошує, що станом на час подання заяви про призначення пенсії (21.08.2024) позивачка досягла віку 46 років 02 місяців 20 днів, отже, не досягла віку 65 років, або пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону №1058.

Разом з цим, як вбачається з матеріалів справи, доказів встановлення позивачу інвалідності ані до позову, ані до заяви про призначення пенсії не подано.

Відтак, з матеріалів справи вбачається, що позивачка не є непрацездатною особою та відповідних доказів не надавала.

При цьому, суд наголошує, що на утриманні ОСОБА_2 перебувала малолітня дитина - донька ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Одночасно з цим, позивачка у відповіді на відзив наголошує, що 21.08.2024 року, позивачка, як законний представник малолітньої дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 звернулася з заявою та з відповідним пакетом документів про призначення пенсії у разі втрати годувальника на малолітню дитину.

Суд критично оцінює вказані доводи, оскільки матеріалами справи підтверджено звернення за призначенням пенсії саме ОСОБА_1 як дружині військовослужбовця, що зник безвісти.

Вказане також зазначено позивачем у позовній заяві та позивачем не спростовано, відповідних доказів не надано.

Таким чином, позивач, як дружина зниклого безвісти військовослужбовця, станом на час звернення за призначенням пенсії у разі втрати годувальника, не була непрацездатною в розумінні приписів частини другою статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а отже, право на призначення пенсії у разі втрати годувальника у позивача відсутнє.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд вважає, що наявні правові підстави для відмови у задоволенні позовних вимог.

Враховуючи відсутність підстав для задоволення позову, судові витрати не розподіляються.

Керуючись ст. 2, 5, 14, 241-246, 255, 263, 295 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складено 02.09.2025.

Суддя Н.Є. Калугіна