Справа № 947/448/25
Суддя: Луняченко В. О.
Дата ухвалення: 2025-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 947/448/25
Провадження № 2-а/947/47/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.08.2025 року

Київський районний суд м. Одеси в складі головуючого судді Луняченка В.О.

за участю секретаря Макаренко Г.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) до Департаменту патрульної поліції (ідентифікаційний код 40108646) про скасування постанови у справі про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Одеси із позовною заявою до Департаменту патрульної поліції , у порядку адміністративного судочинства, в інтересах ОСОБА_1 звернувся адвокат Куля Володимир Сергійович, з вимогами про визнання протиправною та скасування постанови , серії ЕНА № 3759009 , про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП , яка винесена 30.12.2024 року поліцейським 6 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Черкаській області капралом поліції Казютою Віталієм Анатолійовичем.

За змістом постанови 30.12.2024 року о 14:29 на 210 км автомобільної траси М-05 «Київ-Одеса» , водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Mazda CX-9, д/н НОМЕР_2 , рухався зі швидкістю 141 км/год., перевищив встановлену швидкість руху більш як на 20 км/год., чим порушив п.12.9.6 ПДР , у вигляді перевищення водієм транспортного засобу встановлених обмежень швидкості руху передбачених знаками 3.29, 3.31, 30.3. Швидкість вимірювалась приладом TruCam, ТС000735.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що прилад TruCam при проведенні фіксації швидкості знаходилась у руках інспектора поліції і не була вмонтована стаціонарно , що порушує приписи ст. 40 Закону України « Про національну поліцію» , якими зазначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати на зовнішньому периметру доріг та будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а крім того контроль швидкості виконувався інспектором поліції поза дій дорожнього знаку 5.76, що свідчить про неналежну фіксацію дорожньої події а тому відповідні докази не можуть бути прийняти судом як допустимі.

У якості додаткового обґрунтування своєї правової позиції сторона позивача посилається на висновки, викладені у постанові Шостого апеляційного адміністративного суду у справі №758/8181/23 від 24.01.2024 року.

Представником відповідача Трохименко Марією Олександрівною до суду надано письмовий відзив у якому заперечується проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та спростовується , у тому числі правове обґрунтування неможливості використання лазерного вимірювача швидкості TruCam у ручному режимі шляхом його тримання на момент вимірювання безпосередньо в руках інспектора поліції, враховуючи сам факт використання вказаного приладу у ручному режимі як зазначено у інструкції його застосування, а також обов`язковість здійснення вимірювання швидкості руху транспортних засобів виключно у межах дії дорожнього знаку 5.76, так як вказаний знак є інформаційно-вказівним та позначає ділянки доріг, де можливе здійснення контролю за допомогою спеціальних технічних та/або електронних засобів.

За для обґрунтування своїх заперечень представником відповідача приведені правові висновки, зокрема, Шостого апеляційного адміністративного суду, Першого апеляційного адміністративного суду, Другого апеляційного адміністративного суду , Восьмого апеляційного адміністративного суду у різних постановах за період 2019-2021 років.

17.04.2025 року суд направив подання до Верховного Суду задля розгляду даної справи в якості зразкової справи, враховуючи наявність правової невизначеності судової практики відносно тотожних обставин та застосування до однакових правовідносин різних правових висновків.

Ухвалою від 19 травня 2025 року суддею Верховного суду відмовлено у відкриття провадження у зразкової справи з мотивів відсутності значної кількості нерозглянутих типових справи з вказаних обставин а справи на які посилався суд у поданні на момент вирішення питання відкриття провадження вже були розглянуті із ухваленням по ним остаточних рішень.

Фактичним предметом оскарження та розгляду судом у даної справі є правове питання вимірювання швидкості транспортного засобу, яким керував позивач, інспектором у ручному режимі - камера не є закріпленою «стаціонарно» а ні на транспортний засіб а ні на спеціальному пристрої , а крім того сам факт вимірювання інспектором швидкості із застосуванням спеціальної пристрою відбувався поза межами дій дорожнього знаку 5.76 Правил дорожнього руху, що . на думку позивача є підставами вважати що вказані доказі отримані із порушенням порядку і не можуть бути прийняті судом в якості належних доказів.

Неодноразове ухвалення протилежних і суперечливих судових рішень, особливо судами вищих інстанцій, може спричинити порушення права на справедливий суд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Загальновизнаний принцип правової визначеності передбачає стабільність правового регулювання і виконуваність судових рішень.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) у пункті 70 рішення від 18.01.2001 у справі Чепмен проти Сполученого Королівства (Chapman v. the United Kingdom) наголосив на тому, що в інтересах правової визначеності, передбачуваності та рівності перед законом він не повинен відступати від попередніх рішень за відсутності належної для цього підстави. Причинами для відступу можуть бути вади попереднього рішення чи групи рішень (їх неефективність, неясність, неузгодженість, необґрунтованість, незбалансованість, помилковість); зміни суспільного контексту.

Про принцип юридичної визначеності у практиці Верховного Суду під час круглого столу «Принцип юридичної визначеності: стандарти Ради Європи та практика судів України», проведеному 30 червня 2021 року спільно Верховним Судом, Національною школою суддів України та проектом Ради Європи «Підтримка судової влади України в забезпеченні кращого доступу до правосуддя» розповів суддя Касаційного цивільного суду у складі ВС Василь Крат. Суддя зазначив, що касаційний суд має бути джерелом визначеності судової практики, а судові рішення розумно передбачуваними. Свою доповідь він проілюстрував релевантними рішеннями у справах Великої Палати ВС і об`єднаної палати та колегій касаційного суду, які стосуються принципу юридичної визначеності.

Із презентацією Василя Крата можливо ознайомитися тут: https://supreme.court.gov.ua/userfiles/media/new_folder_for_uploads/supreme/_30.06.2021.pdf.

Згідно з частиною третьою статті 272 КАС України судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273 - 277, 282 - 286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Своєю чергою, стаття 286 КАС України регулює особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Відтак, судові рішення, ухвалені за наслідками апеляційного перегляду справ з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності касаційному оскарженню не підлягають.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

( Вказаний правовий висновок, зокрема, зазначено у ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 25 лютого 2021 року у справі 157/703/20).

Водночас:

1) У висновках колегії суддів Шостого апеляційного адміністративного суду по справі 758/8181/23 від 24 січня 2024 року зазначається, що контроль швидкості повинен відбуватися лише в місцях, які облаштовані відповідним знаком про здійснення відеофіксації (дорожній знак 5.76), оскільки вказане обумовлено ч. 2 ст. 40 Закону «Про Національну поліцію», згідно з якою інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку, що здійснює фіксацію, повинна бути розміщена на видному місці.

Також у процесі вивчення справи суд дійшов висновку, що "прилад TruCam при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу не може триматися руками інспектора поліції, а повинен бути стаціонарно вмонтованим".

Справа розглядалася за позовом водія, котрий звернувся до Подільського районного суду Києва з адміністративним позовом, в якому просив скасувати постанову інспектора батальйону в м. Бориспіль УПП у Київській області від 2 січня 2022 року про накладення штрафу по ч. 1 статті 122 КУпАП.

2) У постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2021 ухваленої у справі 157/703/20 визначено, що враховуючи положення ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію" N 580-VIII при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу автоматична фото- і відеотехніку повинна бути розміщена в порядку визначеному вказаною нормою Закону (стаціонарно вмонтованим способом), натомість ручне розміщення засобів автоматичної фото- і відеотехніки для вимірювання та фіксації швидкості суперечить приписам ст. 40 названого Закону.

Крім того апеляційним судом зазначено, що законодавчо не визначено іншого способу та порядку використання лазерних вимірювачів TruCam працівниками патрульної поліції ніж розміщення виключно в порядку ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію", а лист Департаменту патрульної поліції від 04.10.2018 N 11299/41/2/02-2018 про використання лазерного вимірювача швидкості TruCam для фіксації правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху не є нормативно-правовим актом, який змінює чи припиняє порядок використання та розміщення засобів автоматичної фото- і відеотехніки для фіксації виявлених порушень правил дорожнього руху.

Також судом було враховано, що контроль швидкості руху транспортних засобів здійснюється лише в місцях, які облаштовані відповідним знаком про здійснення відеофіксації (дорожній знак " 5.70"), позаяк вказане обумовлено ч. 2 ст. 40 Закону N 580-VIII, згідно якої інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку фіксацію повинна бути розміщена на видному місці.

«Відповідно до Правил дорожнього руху знак 5.70 "Фото, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху", інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів.

Натомість, оскаржувана постанова не містить інформації стосовно доказу, яким підтверджувались обставини стосовно розміщення на вказаному відрізку дороги дорожнього знаку " 5.70" лише за наявності якого можливе монтування/розміщення автоматичної фототехніки і відеотехніки щодо фіксації обставин порушення правил дорожнього руху в тому числі і швидкісного режиму».

Справа розглядалась за позовом водія котрий звернувся до Камінь-Каширського районного суду Волинської області з адміністративним позовом, в якому просив скасувати постанову інспектора батальйону Інспектора 1 роти 1 батальйону УПП у Волинській області від 1 червня 2020 року про накладення штрафу по ч. 1 статті 122 КУпАП.

Однак::

1) Колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у справі 766/16657/21 прийшла до висновку, який визначено у постанові від 11 січня 2022 року, про те, що інформаційно-вказівні знаки запроваджують або ж скасовують певний режим руху та інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила (пп. «ґ» п.8.4 ПДР України).

Так, згідно із п.5.70 ПДР України, дорожній знак «Фото-, відеофіксування порушень ПДР» інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями ПДР за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів.

Разом із тим, жодними нормами КУпАП та Закону №580-VIII, у тому числі, ч.1 ст.40 цього ж Закону, не передбачено обмеження поліції використовувати фототехніку і відеотехніку виключно в межах дії будь-яких дорожніх знаків.

Дорожній знак 5.70 ПДР України «Фото-, відеофіксування порушень ПДР» лише інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями ПДР за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів. Він відноситься до категорії інформаційно-вказівних знаків.

У той же час, Закон №580-VIII не зобов`язує встановлювати такі знаки перед ділянкою, на якій використовуються засоби фото- та/або відеофіксації порушень ПДР України.

Таким чином, обставини наявності чи відсутності вказаного дорожнього знаку жодним чином не свідчать про відсутність у позивача обов`язку дотримання запровадженого ПДР швидкісного режиму.

Що ж стосується інших доводів позивача про те, що оскільки вимірювання швидкості проводилося працівником поліції, який тримав технічний прилад «TruCAM ІІ» LTI 20/20 (серійний номер ТС008456) в руках, то вібрація вказаного приладу могла дати більшу похибку, то суд апеляційної інстанції вважає їх необґрунтованими та не заслуговуючи ми на увагу, та з цього приводу зазначає, що у відповідності до листа ДП «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» від 01.10.2019р. за №22-38/49, лазерний вимірювач «TruCAM» відноситься саме до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто, конструктивно створений в першу чергу, саме для тримання його в руках під час вимірювань.

Окрім основного («ручного режиму роботи»), даний лазерний вимірювач швидкості також може бути встановлений на триногу.

При цьому, у даному конкретному випадку, порушення позивачем ПДР України зафіксовано пристроєм вимірювання швидкості «TruCAM» в ручному режимі, а не в автоматичному, а тому вимоги ч.2 ст.40 Закону №580-VIII не розповсюджуються на спірні відносини.

Приписи ч.2 ст.40 вказаного Закону щодо розміщення інформації на видному місці стосується лише розміщеної автоматичної фототехніки і відеотехніки.

Справа розглядалась за позовом водія котрий звернувся до Херсонського міського суду Херсонської області із адміністративним позовом до Департаменту ПП, у якому просив визнати протиправною та скасувати постанову від 13.09.2021р про накладення штрафу по ч. 1 статті 122 КУпАП.

2) У постанові П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18 грудня 2024 року у справі № 509/5599/24 зазначено наступне:

«Щодо доводів позивача про порушення інспектором поліції ст.40 Закону України «Про Національну поліцію», а саме здійснення вимірювання швидкості руху автомобілю тримаючи прилад TruCam в руках та відсутність знаку, який інформує про змонтовану/розміщену фототехніку, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст.40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні.

Колегія суддів вважає помилковими твердження позивача про те, що в силу приписів ст.40 Закону України «Про національну поліцію» відповідач не мав права використовувати зазначений засіб вимірювальної техніки не в автоматичному режимі або тримаючи його в руках, оскільки дана норма закону не виключає можливість використання органами поліції вимірювачів швидкості руху, які не є стаціонарними.

При цьому, з листа ДП «Укрметртестстандарт» від 01.10.2019 року за №22-38/49 вбачається, що лазерний вимірювач «TruCAM LTI 20/20» відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримання в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму роботи, вимірювач TruCAM також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху ТЗ в автоматичному режимі.

Тобто, лазерний вимірювач TruCAM має можливість працювати у двох режимах, утриманням в руках під час вимірювання швидкості руху ТЗ або розміщенням на триногі, саме в цих режимах вказаний вимірювач проходив тестування, ліцензування та сертифікацію, був признаним таким, що відповідає стандартам та правильно вимірює швидкість руху ТЗ в обох режимах.

Таким чином, інспектор поліції має право здійснювати вимірювання швидкості руху т.з. лазерним вимірювачем швидкості руху TruCAM ІІ LTI 20/20 тримаючи його у руках, та без встановлення інформаційного знаку.

Колегія суддів не погоджується з посиланням позивача на п.12.10 ПДР України, яким встановлено, що разом із знаками обмеження швидкості руху 3.29 та/або 3.31 обов`язково додатково встановлюються відповідні дорожні знаки, які попереджають про характер небезпеки та/або наближення до відповідного об`єкта, оскільки, як вже було встановлено вище, з наданих відповідачем роздруківок фото вбачається, що на ділянці дороги, де було зафіксовано адміністративне правопорушення, разом зі дорожнім знаком 3.29 Обмеження максимальної швидкості був розміщений дорожній знак 1.32 Пішохідний перехід.

Враховуючи наведене, колегія суддів робить висновок, що позивачем в межах дії знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» було порушено швидкісний режим, чим порушено пп.б п.12.9 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.122 КУпАП».

Справа розглядалась за позовом водія який звернувся до Овідіопольського районного суду Одеської області із адміністративним позовом до Департаменту Патрульної поліції та Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції, у якому просив визнати протиправною та скасувати постанову від 18.05.2024 р про накладення штрафу по ч. 1 статті 122 КУпАП.

Стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено ЄСПЛ й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02).

Таким чином судом визнається обов`язкова відповідність процесу розгляду справ про притягнення особи до адміністративної відповідальності таким засадам, як верховенство права, законність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, безпосередність дослідження доказів.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Враховуючи вказані вище обставини суд вважає, що при наявності правової невизначеності питання можливості прийняття в якості належних та допустимих доказів фіксації швидкості, яке було зафіксовано під час використання вимірювальної техніки ( приладу TruCam) при фіксації швидкості безпосередньо у руках інспектора а також можливість застосування вимірювальної техніки поза межами дії дорожнього знаку 5.76 ПДР України, а також принципу верховенства закону з питання тлумачення всіх сумнівів у винності особи на її користь, суд вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню а постанова серії ЕНА № 3759009 від 30 грудня 2024, винесену капралом поліції Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції Казюта Віталієм Анатолійовичем про притягнення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративне правопорушення та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень визнається протиправною та такою підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 241-243,245,246,250,295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) до Департаменту патрульної поліції (ідентифікаційний код 40108646) про скасування постанови у справі про адміністративні правопорушення - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕНА № 3759009 від 30 грудня 2024, винесену капралом поліції Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції Казюта Віталієм Анатолійовичем про притягнення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративне правопорушення та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень.

Повний текст рішення буде складено протягом п`яти днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини.

Рішення може бути оскаржено, шляхом подання до П`ятого апеляційного адміністративного суду апеляційної скарги, протягом десяти днів з дня складення повного рішення.

Повне рішення складено 01.09.2025.

Суддя В. О. Луняченко