Справа № 420/8811/25
Суддя: Дубровна В.А.
Дата ухвалення: 2025-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/8811/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Дубровної В.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової академії (м.Одеса) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

I. Зміст позовних вимог.

До суду з позовом звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_2 ) до Військової академії (м.Одеса) (далі відповідач), у якому, просить:

- визнати протиправною бездіяльність Військовій академії м. Одеса щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159 за період з 09.12.2022 по 14.03.2025.

- стягнути з Військової академії м. Одеса на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159 за період з 09.12.2022 по 28.02.2025 в сумі 291 738,47 грн.

II. Позиція сторін.

На обґрунтування вказаних позовних вимог позивач зазначає, що проходив військову службу у Військовій академії м.Одеса. На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06.05.2024 року у справі №420/3047/24, яким зобов`язано відповідача провести перерахунок та виплату грошового забезпечення та інших виплат позивачу за період з 29.01.2020 року по 09.12.2022 року включно, відповідачем 14.03.2025 р. було виплачено позивачу 241 349,52 грн. Проте, в порушення Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" відповідачем не було нараховано та виплачено компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати вказаної с суми грошового забезпечення, що стало підставою звернення до суду з даним позовом.

14.04.2025 року до суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач заперечує щодо задоволення позову, вказуючи на відсутність підстав для нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати. Також звертає увагу, на недотримання позивачем спеціального тримісячного строку звернення до суду передбаченого ст.233 КЗпП України.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 01 квітня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, якою передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Враховуючи, що від сторін не надходило клопотань про розгляд справи в судовому засіданні, суд розглядає дану справу за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

ОСОБА_1 проходив військову службу в Військовій академії (м.Одеса)

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 06 травня 2024 року у справі 420/3047/24, яке набрало законної сили 16.09.2024 року, зобов`язано Військову академію (м. Одеса) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 29.01.2020 року по 09.12.2022 року, грошової допомоги на оздоровлення за 2020 рік, 2021 рік та 2022 рік, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2021 рік та 2022 рік, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік", Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" та Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2020 року, 01.01.2021 року та 01.01.2022 року, на відповідний тарифний коефіцієнт, з урахуванням раніше проведених виплат.

14.03.2025 року на виконання даного судового рішення відповідачем була здійснена виплата позивачу грошового забезпечення в сумі 241 349,00 грн.

Вважаючи, що відповідачем протиправно не виплачена компенсація втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення, позивач звернувся до суду з даним позовом.

V. Норми права, які застосував суд.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 № 2050-ІІІ (далі - Закон № 2050-III), яким передбачено,

- підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). (стаття 1 Закону № 2050-ІІІ).

- компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. (стаття 2 Закону № 2050-ІІІ).

- під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, серед іншого, сума індексації грошових доходів громадян (абзац другий частини другої статті 2 Закону №2050-III).

- сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується дохід, до уваги не береться) (стаття 3 Закону № 2050-ІІІ)

- виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. (стаття 4 Закону №2050-III).

- компенсацію виплачують за рахунок , зокрема: коштів відповідного бюджету - підприємства, установи і організації, що фінансуються чи дотуються з бюджету. (абзац 3 статті 4 Закону №2050-III).

- відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку. Відповідальність власника або уповноваженого ним органу (особи) за несвоєчасну виплату доходів визначається відповідно до законодавства. (стаття 7 Закону № 2050-III).

З метою реалізації Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» Кабінет Міністрів України прийняв Постанову від 21.02.2001р. №159, якою затвердив Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі Порядок №159).

Пунктами 2, 3 Порядку №159 передбачено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1.01.2001р..

Компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, серед іншого, заробітна плата (грошове забезпечення).

Згідно з п.4 Порядку №159 сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

VI. Оцінка суду.

Зі змісту наведених норм вбачається, що під доходами, на які поширюються правила щодо компенсації втрат, у цьому Законі слід розуміти, зокрема й заробітну плату. При цьому, основною умовою для виплати громадянину передбаченої статті 2 Закону №2050-III компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів. Своєю чергою компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку та підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Наведене нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Тобто, право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.

Такий підхід до розуміння зазначених норм права, сформулював Верховний Суд України ще у постановах від 19.12.2011 у справі № 6-58цс11, від 11.07.2017 у справі №2а-1102/09/2670 та підтримується Верховним Судом, зокрема, у постановах від 22.06.2018 у справі № 810/1092/17, від 13.01.2020 у справі № 803/203/17, від 29.04.2021 у справі № 240/6583/20 та ін.

Спір у цій справі виник, зокрема у зв`язку з не нарахуванням та не виплатою відповідачем компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати позивачу недоотриманого грошового забезпечення та інших видів додаткових виплат.

Вирішуючи дані спірні правовідносини суд враховує наступне.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, 09.12.2022 року позивач був звільнений з військової служби, проте під час її проходження відповідачем не були виплачені позивачу відповідно до вимог аконодавства грошове забезпечення за період з 29.01.2020 р. по 09.12.2022 р., допомога на оздоровлення за 2020 рік, 2021 рік та 2022 рік, та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань за 2021 рік та 2022 рік.

14.03.2025 року на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 травня 2024 року у справі 420/3047/24 відповідачем було перераховано на картковий рахунок позивача недоотримані суми грошового забезпечення в розмірі 241 349,00 грн.

Питання виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати були предметом розгляду Верховним Судом. Так у постановах від 19.05.2022 у справі №200/3859/21, від 24.01.2023 у справі №200/10176/19-а Верховний Суд дійшов висновку, що основними умовами для виплати суми компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів та виплата нарахованих доходів. При цьому виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу.

Таким чином обов`язок з виплати компенсації виникає у випадку порушення строків виплати доходів та виплати нарахованих доходів.

Крім того, у постановах від 18 листопада 2014 року у справі № 21-518а14, від 11 липня 2017 року у справі № 21-2003а16, від 06 лютого 2018 року у справі № 681/423/15-а, від 20 лютого 2018 року у справі № 522/5664/17, від 21 червня 2018 року у справі № 523/1124/17, від 17 липня 2019 року у справі № 825/2023/16, від 19 лютого 2020 року у справі № 826/12938/16, від 16 жовтня 2020 року у справі № 825/2381/16 Верховний Суд виснував, що Закон № 2050-III не ставить у залежність право на компенсацію втрати частини заробітної плати (грошового забезпечення) від порядку виплати доходу - у добровільному чи судовому порядку. Право на компенсацію за порушення строків виплати доходів виникає тоді, коли грошовий дохід (заробітна плата (грошове забезпечення) особи з вини відповідача не нараховувався, своєчасно не виплачувався і через це особа зазнала втрат.

З огляду на вказані висновки Верховного Суду та враховуючи, що несвоєчасне нарахування належних сум та остаточний розрахунок з позивачем відбулися у зв`язку з неправомірним нарахуванням такого розрахунку відповідачем, тобто з його вини, позивач має право на отримання компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, адже на відповідача покладений обов`язок проведення повного розрахунку при звільненні з військової служби.

Статтею 9 КАС України передбачено що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому, суд звертає увагу, що критерієм розмежування способів захисту «зобов`язання нарахувати та виплатити» і «стягнення коштів» є предмет спору.

Реалізація права на отримання спірної компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати передбачає певну послідовність дій, а саме, розрахунок її розміру та проведення виплати.

Якщо спір виник щодо неправомірної, на думку позивача, відмови у нарахуванні вказаної компенсації або неправильного визначення її розміру, належним способом захисту є зобов`язання вчинити дії - нарахувати і виплатити таку компенсацію. При цьому немає підстав стягувати відповідну суму, оскільки відповідачем її ще не нараховано.

Якщо компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати нараховано, конкретна сума виплати перед позивачем встановлена і не є предметом спору (визнається сторонами), а заборгованість виникла внаслідок протиправної бездіяльності боржника, наприклад, затримки виплати вже нарахованих коштів, або якщо сума заборгованості встановлена рішенням суду, що набрало законної сили, а суб`єкт владних повноважень не здійснює виплати, належним способом захисту порушених прав є стягнення коштів у встановленому розмірі на користь позивача.

Оскільки у справі, що розглядається, спірним є право позивача на компенсацію за порушення строків виплати доходів, то належним способом захисту прав позивача є визнання протиправною бездіяльність щодо не нарахування та невиплати компенсації за порушення строків виплати доходів і зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити цю компенсацію.

Відтак, з метою відновлення порушеного права позивача, керуючись ст. 9 КАС України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання протиправною бездіяльність Військовій академії м. Одеса щодо не нарахування та не виплати позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159 за період з 10.12.2022 р. ( наступний день після звільнення) по 14.03.2025 р. ( дата фактичної виплати) та зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159 за період з 09.12.2022 по 14.03.2025 р.

Надаючи оцінку вимогам відповідача про залишення позову без розгляду у зв`язку із пропуском позивача строку звернення до суду, то суд виходить із того, що спір щодо нарахування та виплати компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення, стосується заробітної плати (грошового забезпечення) військовослужбовця.

Положення статті 122 КАС України не містять норми, які б врегульовували порядок звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці.

Такі правовідносини регулюються положеннями статті 233 КЗпП України.

Відповідно до частини другої статті 233 КЗпП України (у редакції, чинній до 19 липня 2022 року) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Законом № 2352-IX, який набрав чинності з 19 липня 2022 року, частини першу і другу статті 233 КЗпП України викладено у такій редакції:

«Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)».

Щодо події, з якою слід пов`язувати початок перебігу строку звернення до суду у справі, щодо якої виник спір, то суд вказує, що реалізація права на отримання компенсації втрати частини доходів шляхом звернення до суду можлива за умови невиконання підприємством, установою і організацією всіх форм власності та господарювання вимог Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", а тому перебіг обчислення строку для звернення до суду з такими вимогами починається з моменту, коли особа дізналася про порушення свого права.

У спірних правовідносинах позивач дізнався про порушення своїх прав 14.03.2025 року (дата виплати позивачу сум грошового забезпечення за період з 29.01.2020 по 09.12.2022).

Такий підхід до обчислення строків звернення до суду з позовом у спорах про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати застосовано Верховним Судом у складі судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 2 квітня 2024 року у справі № 560/8194/20.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 17 квітня 2025 у справі № 560/10053/24, від 29 квітня 2025 року у справі № 420/4345/24.

З огляду на вказане та враховуючи, що позивач звернувся до суду 26.03.2025 р., тобто в межах трьохмісячного строку після отримання 14.03.2025 виплат грошового забезпечення, то строк звернення до суду не є пропущеним.

Щодо покликання відповідача на звернення позивача до суду з аналогічними вимогами в межах справи № 420/3047/24, то враховуючи, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 06 травня 2024 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16 вересня 2024 р., вимога ОСОБА_1 про зобов`язання Військову академію (м.Одеса) нарахувати та виплатити йому компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення та належного до виплати грошового забезпечення відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року №159 визнана, як передчасно заявлена позивачем, тобто не була вирішена судом по суті, а відтак відсутні підстави вважати, що наявності судового рішення, яке набрало законної сили, з означеного питання.

У контексті оцінки інших доводів сторін звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та " Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

VII. Висновок суду.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. ( ч. 2 ст. 77 КАС України).

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову.

VIII. Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору розподіл судових витрат згідно статті 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 9, 73-78, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової академії (м.Одеса) (вул. Фонтанська дорога, буд. 10, м. Одеса, ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військовій академії м. Одеса щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159 за період з 10.12.2022 р. по 14.03.2025 р.

Зобов`язати Військову академію м. Одеса нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159 за період з 10.12.2022 по 14.03.2025 р.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя В.А. Дубровна