Справа № 140/9801/25
Суддя: Дмитрук Валентин Васильович
Дата ухвалення: 2025-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

02 вересня 2025 року ЛуцькСправа № 140/9801/25
Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Дмитрука В.В.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви до Волинської обласної прокуратури,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , заявник) звернувся до Волинського окружного адміністративного суду із заявою про забезпечення позову до подання адміністративного позову, в якій просить суд вжити заходи забезпечення позову до подання позовної заяви шляхом заборони Волинській обласні прокуратурі, та будь-яким органам, установам чи організаціям приймати будь-які рішення або вчиняти будь-які дії щодо анулювання (розбронювання тощо) відстрочки від призову на військову службу на період мобілізації та на воєнний час згідно Посвідчення за №ВОН/240/23, виданого ІНФОРМАЦІЯ_1 від 23.08.2023 до прийняття судом рішення за результатами розгляду справи, та до набрання законної сили рішення суду у справі за позовом ОСОБА_1 до Волинської обласної прокуратури про визнання дій, рішення протиправними та зобов`язання до вчинення дій.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову вказано, що невжиття заходів забезпечення позову, у випадку вчинення відповідачем дій спрямованих на анулювання бронювання ОСОБА_1 може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушеного права та інтересу, за захистом яких заявник має намір звернутися до суду. Разом з тим вважає, що існують очевидні ознаки протиправності дії (рішення) суб`єкта владних повноважень - Волинської обласної прокуратури, та порушення прав та інтересів ОСОБА_1 такою дією (рішенням).

Суд зазначає, що згідно частини 1 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

З огляду на зазначене суд вважає за можливе у порядку ч.9 ст. 205 КАС України та ч.4 статті 229 КАС України розглянути заяву представника позивача в порядку письмового провадження.

Вирішуючи подану заяву, суд виходить з наступного.

Частинами 1, 2 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

За правилами частин першої, другої статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

При цьому, суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Таким чином, процесуальний закон наділяє суд повноваженнями на вжиття заходів забезпечення позову шляхом, зокрема й шляхом зупинення дії індивідуального акта.

Однак, передумовою для вжиття таких заходів з урахуванням положень частини другої статті 151 КАС України є існування та встановлення судом обставин, визначених частиною другою статті 150 КАС України.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України, заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

При цьому суд в ухвалі про забезпечення позову повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав будуть значними.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 отримав відстрочку від призову на військову службу на період мобілізації та на воєнний час від ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі ІНФОРМАЦІЯ_3 ) за списком посад наданого ІНФОРМАЦІЯ_4 роботодавцем суб`єктом владних повноважень - Волинською обласною прокуратурою від 23.08.2023, на строк проведення мобілізації, згідно Посвідчення №ВОН/240/23 від 23.08.2023, виданого ІНФОРМАЦІЯ_3 .

14.08.2025 ОСОБА_1 отримав від керівника Волинської обласної прокуратури Тимчука В.В. ( далі керівник, ОСОБА_2 ) лист, в якому останній просить надати до відділу кадрової роботи та державної служби Волинської обласної прокуратури вищевказане Посвідчення №ВОН/240/23 про відстрочку від призову на військову службу на період мобілізації та на воєнний час для знищення, мотивуючи це тим, що ОСОБА_1 анульовано бронювання, відповідно до Порядку бронювання військовозобов`язаних на період мобілізації та на воєнний час, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.2023 №76 (далі Порядок №76).

14.08.2025 ОСОБА_1 звернувся до Волинської обласної прокуратури із запитом про надання документів на основі, яких здійснено анулювання бронювання.

20.05.2025 Волинська обласна прокуратура надала відповідь та долучила лист, у якому зверталась до тимчасово виконувача обов`язків ІНФОРМАЦІЯ_5 від 08.08.2025 за №07-709ВИХ-25, в якому керівник просить анулювати надану відстрочку ОСОБА_1 від призову на військову службу на період мобілізації та на воєнний час, посилаючись на вимоги п. 3 Порядку №76, оскільки є оформлена відстрочка на військову службу під час мобілізації на підставі п. 10 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Як вказано у заяві про забезпечення позову, ОСОБА_1 проходить військово-лікарську комісію (далі ВЛК), що підтверджується наказом №438к від 30.04.2025, яким керівник увільнив від роботи для проходження медичного огляду.

Крім того, позивач зазначив, що ОСОБА_1 перебуває під постійними (систематичними), тривалими, умисними діями ОСОБА_2 , які спрямовані на приниження його честі та гідності, як працівника, ділової репутації, створення стосовно заявника напруженої, ворожої, образливої атмосфери, відвертого та систематичного мобінгу, що виражається у психологічних та економічних утисках.

Вказані дії Волинської обласної прокуратури, на думку заявника, є очевидно незаконними, оскільки вважає, що вимоги п. 3 Порядку №76 не стосуються ОСОБА_1 і не можуть стосуватись, оскільки цей пункт стосується осіб, яким надається відстрочка, а йому відстрочка надана ще два роки тому із терміном до закінчення строку мобілізації.

Суд зазначає, що відповідно до пункту 1) частини 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані: заброньовані на період мобілізації та на воєнний час за органами державної влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, а також за підприємствами, установами і організаціями в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, і перебувають на спеціальному військовому обліку.

Механізм бронювання під час воєнного стану військовозобов`язаних засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг (далі - Портал Дія), які пропонуються до бронювання на період мобілізації та на воєнний час, передбачений Порядком бронювання військовозобов`язаних під час воєнного стану засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 05.06.2024 №650 (надалі - Порядок бронювання).

Відповідно до п. 19 Порядку бронювання військовозобов`язаний вважається заброньованим та йому надається відстрочка з моменту переведення військовозобов`язаного на спеціальний військовий облік.

Інформація (відомості, дані) про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації (бронювання) відображається у військово-обліковому документі в електронній формі (п.21 Порядку бронювання).

За заявою працівника в електронній формі, поданою засобами Порталу Дія, може формуватися витяг про бронювання військовозобов`язаного (далі - витяг), який є документом, що підтверджує надання військовозобов`язаному відстрочки.

Отже, військовозобов`язані, які заброньовані за підприємством на період мобілізації та на воєнний час, не підлягають призову на військову службу під час мобілізації.

Відповідно до пункту 31 Порядку №76 вбачається, що надана відстрочка підлягає анулюванню в разі:

1) закінчення строку її дії;

2) завершення критично важливим підприємством виробництва товарів, виконання робіт і надання послуг для забезпечення потреб Збройних Сил, інших військових формувань;

3) позбавлення підприємства, установи, організації статусу критично важливого підприємства, критично важливої установи державним органом, який прийняв рішення про визначення їх критично важливою установою;

4) ліквідації органу державної влади, іншого державного органу, органу місцевого самоврядування, критично важливого підприємства, критично важливої установи;

5) звільнення військовозобов`язаного з органу державної влади, іншого державного органу, органу місцевого самоврядування, критично важливого підприємства, критично важливої установи (крім звільнення з посади з подальшим призначенням на іншу посаду в межах одного органу державної влади, іншого державного органу, органу місцевого самоврядування, критично важливого підприємства, критично важливої установи);

6) тимчасового припинення дії трудового договору військовозобов`язаного з критично важливим підприємством, критично важливою установою;

7) обґрунтованого подання керівника органу державної влади, іншого державного органу, органу місцевого самоврядування засобами Порталу Дія;

8) обґрунтованого подання керівника критично важливого підприємства, критично важливої установи, але не частіше ніж один раз на п`ять календарних днів засобами Порталу Дія; (підпункт 8 пункту 31 із змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2025 р. №233)

9) надання відстрочки з інших причин, визначених статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»;

10) припинення укладеного договору (контракту) або закінчення строку призначення - для працівників спеціалізованих установ ООН, міжнародних судових органів, міжнародних та неурядових організацій та установ, членом, учасником або спостерігачем у яких є Україна відповідно до укладених міжнародних договорів України;

11) невиконання оператором протимінної діяльності протягом шести місяців робіт з розмінування (гуманітарного розмінування) за сертифікованим процесом (процесами) на основі інформації, поданої Центром протимінної діяльності;

12) невідповідності військовозобов`язаного умовам, зазначеним в абзаці третьому пункту 8 цього Порядку;

13) звільнення з посади священнослужителя (за заявою ДЕСС в електронній формі про анулювання бронювання військовозобов`язаного працівника, що формується на основі інформації, поданої юридичною особою - релігійною організацією); (пункт 31 доповнено підпунктом 13 згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 26.12.2024 №1498)

14) виключення суб`єкта господарювання з переліку, зазначеного в абзаці шістнадцятому пункту 5 цього Порядку, або працівника суб`єкта господарювання із складу бригади, зазначеної в абзаці шістнадцятому пункту 5 цього Порядку.

Відповідно до пункту 3 Порядку №76 бронювання військовозобов`язаних, зазначених у пункті 1 цього Порядку, здійснюється за списками військовозобов`язаних, які пропонуються до бронювання на період мобілізації та на воєнний час (далі - список), в електронній формі засобами Порталу Дія.

Заброньованим військовозобов`язаним надається відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації (далі - відстрочка).

Не підлягають бронюванню військовозобов`язані, які згідно із законом не підлягають призову на військову службу під час мобілізації.

Військовозобов`язані, зазначені у пункті 1 цього Порядку, підлягають бронюванню незалежно від військового звання, віку та військово-облікової спеціальності.

Строк дії відстрочки не може перевищувати:

строку проведення мобілізації - для військовозобов`язаних, зазначених в абзацах другому і третьому пункту 1 цього Порядку;

строку дії контракту (договору) на поставку товарів, виконання робіт і надання послуг, необхідних для забезпечення потреб Збройних Сил, інших військових формувань, - для військовозобов`язаних, зазначених в абзаці четвертому пункту 1 цього Порядку;

12 місяців - для військовозобов`язаних, зазначених в абзацах п`ятому та сьомому пункту 1 цього Порядку;

строку договору (контракту) або строку, на який їх обрано (призначено), - для військовозобов`язаних, зазначених в абзаці шостому пункту 1 цього Порядку.

Волинська обласна прокуратура листом від 08.08.2025 за №07-709ВИХ-25, просила анулювати заявнику надану відстрочку від призову на військову службу на період мобілізації та на воєнний час, посилаючись на вимоги п. 3 Порядку №76, оскільки у заявника є оформлена відстрочка на військову службу під час мобілізації на підставі п. 10 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

При цьому, разом з наданням заяви про забезпечення позову заявником не надано суду належних доказів на підтвердження того, що у ОСОБА_1 дійсно відсутня відстрочка на підставі п. 10 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», або відмова ІНФОРМАЦІЯ_5 у надані такої відстрочки після проходження ВЛК.

З огляду на викладені вище обставини на момент розгляду даного клопотання не є очевидними ознаки протиправності дій відповідача в розумінні п.2 ч. 2 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України як самостійної підстави забезпечення позову.

Натомість, правомірність та оцінка анулювання Волинською обласною прокуратурою бронювання підлягає з`ясуванню під час розгляду справи по суті та буде надана судом за результатами розгляду справи у разі подання позивачем позову до суду.

Суд зазначає, що наявність очевидних ознак протиправності оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності відповідача у справі може бути виявлена судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості та достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності під час розгляду адміністративної справи по суті.

При цьому, суд звертає увагу, що у заяві про забезпечення позову не зазначено про конкретні негативні наслідки невідворотного характеру, які можуть спричинити порушення прав заявника в такій мірі, що для їх відновлення необхідно було б докласти значних зусиль, або захист цих прав був би неможливий без вжиття судом заходів забезпечення позову, оскільки заявником не надано до заяви доказів беззаперечної його відправки до військової частини або іншого військового формування на військову службу за мобілізацією.

Таким чином, під час розгляду заяви про забезпечення позову судом не виявлено існування очевидної небезпеки порушення прав та інтересів заявника до прийняття у відповідній справі судового рішення, або неможливості захисту таких прав та інтересів без вжиття заходів забезпечення позову, або необхідності докласти значних зусиль та витрат для відновлення таких прав та інтересів при виконанні у майбутньому судового рішення, якщо його буде прийнято на користь заявника.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову до його подання, а тому відмовляє у задоволенні такої заяви.

При цьому, суд зауважує, що особа не позбавлена можливості у подальшому повторно ініціювати питання перед судом про доцільність забезпечення його позову на будь-якій стадії розгляду справи у разі встановлення відповідних підстав для цього.

Керуючись статями 150-154, 241, 243, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволені заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви до Волинської обласної прокуратури, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 256 КАС України та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя В.В. Дмитрук