Справа № 283/1597/25
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2025-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 283/1597/25

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Ярмоленко В.В.

Суддя-доповідач - Залімський І. Г.

02 вересня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Мацького Є.М. Сушка О.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Малинського районного суду Житомирської області від 17 липня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністратвине правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить визнати протиправною та скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення, передбачене ст. 210, 210-1 КУпАП.

Ухвалою Малинського районного суду Житомирської області від 17.07.2025 провадження у справі закрито на підставі пункту 1 частини першої статті 238 КАС України, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства через відсутність оскаржуваного акта.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати таку ухвалу, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до необґрунтованого закриття провадження.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що питання закриття справи про адміністративне правопорушення щодо позивача судом першої інстанції не розглянуто, оскаржуваною ухвалою закрито саме провадження у адміністративній справі № 283/1597/25 в цілому, чим створено перешкоди у подальшому розгляді відповідного питання судом.

Позивач вказав, що після оновлення ВОД в електронній формі від 07.03.2025 виявлено відмітку порушення правил військового обліку. Оскільки позивач ніколи не вчиняв жодних дій/бездіяльності, зміст яких би мав ознаки складу адміністративних порушень, пов`язаних з порушенням військового обліку, він категорично оспорює припущення щодо порушення, не згоден на притягнення до адміністративної відповідальності за те, чого не вчиняв, наголошує, що ніколи й нікому не подавав заяву про зворотне. Позивачу жодні повістки, виклики, повідомлення, довідки, протоколи, постанови тощо будь-яким чином (належним та/або не належним) не направлялися й не вручалися, про їх надходження, будь-які дату, час і місце відповідного виклику позивач не повідомлявся.

Відповідач не подав відзиву або письмових пояснень на апеляційну скаргу.

Сторони у справі повноважних представників у судове засідання не направили, хоча повідомлялись про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Згідно із ч.3 ст.268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETSN005, ратифікованої Верховною Радою України 17.07.1997, проголошено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно зі частиною третьою статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Завданням адміністративного судочинства, згідно зі частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у спосіб, визначений у цій статті.

Отже, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

При цьому неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану її суб`єктивних прав та обов`язків, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов`язку.

Встановлено, що у поданому позові позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення, передбачене ст. 210, 210-1 КУпАП.

Обґрунтовуючи факт порушення своїх прав позивач зазначає, що після оновлення ВОД в електронній формі від 07.03.2025 виявлено відмітку порушення правил військового обліку, однак позивач жодних порушень не вчиняв.

При цьому, суд першої інстанції витребував у ІНФОРМАЦІЯ_1 особову справу ОСОБА_2 , на підставі якої ґрунтується позовна заява та могла бути складена постанова.

Згідно відповіді ІНФОРМАЦІЯ_1 № 3/666/2811 від 09.07.2025, постанова про накладення адміністративного стягнення щодо ОСОБА_2 не виносилась, а доданий до позову документ не є офіційною постановою відповідно до вимог ст. 283 КУпАП.

Позивачем також не надано суду доказів прийняття щодо нього постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення, передбачене ст. 210, 210-1 КУпАП.

Таким чином, відповідач не приймав постанови про накладення адміністративного стягнення на позивача щодо скасування якої подано вказаний позов.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної, зокрема, у постанові КАС ВС від 17.03.2020 у справі №160/6902/19, для наявності предмета адміністративного позову необхідним є існування рішення суб`єкта владних повноважень, яке має зовнішній характер, індивідуалізує особу, до якої воно застосоване та породжує юридичні наслідки для цієї особи.

Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини у справі Ротару проти Румунії (Rotaru v. Romania, 2000), лише наявність запису в державних реєстрах не є достатнім втручанням у права особи, якщо він не оформлений згідно із законом і не спричиняє прямих юридичних наслідків. Подібну позицію висловлено і в рішенні ЄСПЛ у справі М.М. проти Великої Британії (M.M. v. The United Kingdom, 2012).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Оскільки позивач оскаржує постанову, якої не існує, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність предмету оскарження, що має наслідком закриття провадження у даній справі.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про закриття провадження у справі, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Малинського районного суду Житомирської області від 17 липня 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Залімський І. Г.

Судді Мацький Є.М. Сушко О.О.