Справа № 147/654/25
Суддя: Моніч Б.С.
Дата ухвалення: 2025-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 147/654/25

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Борейко О.Г.

Суддя-доповідач - Моніч Б.С.

01 вересня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Моніча Б.С.

суддів: Білої Л.М. Гонтарука В. М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Одеській області на рішення Тростянецького районного суду Вінницької області від 20 травня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправними дій та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ, КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ

У квітні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Тростянецького районного суду Вінницької області з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Одеській області, в якому просив:

- визнати дії поліцейського ВП 1 (м. Балта) Подільського районного управління поліції ГУНП в Одеській області сержанта поліції Погосяна Артура Артемовича, щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП та винесення постанови в справі про адміністративне правопорушення серія ЕНА №4486839 від 12.04.2025 незаконними;

- скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серія ЕНА №4486839 від 12.04.2025 щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

В обґрунтування позову посилається на те, що 12 квітня 2025 року щодо ОСОБА_1 винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності серії ЕНА №4486839, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності. У постанові вказано, що 12.04.2025 о 19:12 водій керував транспортним засобом, що не пройшов обов`язковий технічний контроль чим порушив п. 31.3.6 ПДР Експлуатація ТЗ, які не пройшли обов`язковий технічний контроль, чим скоїв адміністративне правопорушення, за що передбачена відповідальність за ч. 3 ст. 121 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Однак висновок поліцейського Погосяна А. А., що позивачем було вчинено правопорушення є хибним. Так, дійсно в зазначений час ОСОБА_1 рухався в с. Лісничівка Подяльського району Одеської області де був зупинений працівниками поліції. Запитавши у інспектора причину зупинки він почув відповідь, що йде відпрацювання району та перевірка документів. Виконуючи правила дорожнього руху припустивши вітрове скло показав поліцейському свої документи, а саме посвідчення водія та реєстраційні документи на транспортний засіб. Після чого він запитав інспектора чи може рухатися далі, на що останній відповів, що ні не може, так як на його думку, автомобіль на якому рухався позивач підлягав обов`язковому технічному контролю. На що позивач зауважив, що йому це відомо і технічний контроль пройдено, але при собі довідка була відсутня. В результаті 22.04.2025 позивач отримав постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності та на нього було накладено штраф в розмірі 340 грн. Поліцейський вказав, що за дане правопорушення передбачена відповідальність за ч. 3 ст. 121 КУпАП. В даній статті вказано: "Керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов". Тобто адміністративна відповідальність за згадано статтею настає лише у тому випадку, якщо водій керував транспортним засобом, який підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов

ІІ. ЗМІСТ РІШЕНННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області адміністративний позов задоволено частково.

Скасовано постанову в справі про адміністративне правопорушення серія ЕНА №4486839 від 12.04.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.121 КУпАП закрито.

В задоволенні решти вимог позову - відмовлено.

ІІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Зі змісту постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №4486839 від 12.04.2024 випливає, на ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 121 КУпАП накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень за те, що він: " 12.04.2025 о 19:12 водій керував транспортним засобом, що не пройшов обов`язковий технічний контроль чим порушив п. 31.3.6 ПДР Експлуатація ТЗ, які не пройшли обов`язковий технічний контроль" (а.с. 4).

Будучи незгодним з постановою поліцейського та інкримінованим порушенням, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом. Не оспорюючи факт керування транспортним засобом марки MERSEDES-BENZ SPRINTER 416 CDI 12.04.2025 о 19:12 в с. Лісничівка Подільського району Одеської області, позивач зазначив, що технічний контроль пройдено, однак при собі не було довідки.

IV. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що зважаючи на те, що автомобіль марки MERSEDES-BENZ SPRINTER 416 CDI пройшов ОТК 16.01.2024, яке діє до 16.01.2026, і про ці обставини повідомлено працівнику поліції, однак не пред`явлено довідки (протоколу), в діях водія ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення. Власне, ч.3 ст.121 КУпАП передбачено відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, а не за керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але не пред`явив документа на проходження ОТК на вимогу поліцейського.

Крім того, суд зазначив, що поліцейським не вжито жодних дій щодо перевірки інформації про яку зазначив позивач під час зупинки транспортного засобу щодо проведення ОТК. Натомість було винесено оскаржувану постанову.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов переконання, що факт вчинення громадянином ОСОБА_1 адміністративного правопорушення відповідачем не підтверджений належними та допустимими доказами, як і правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.3 ст.121 КУпАП, а також не доведено дотримання при винесені оскаржуваної постанови вимог ст. 248, 280 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин та вирішення її в точній відповідності з законом.

V. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права.

Зокрема апелянт зазначає, що під час перевірки позивач не надав жодного підтвердження того, що його автомобіль пройшов обов`язковий технічний контроль. Відсутність протоколу (довідки) ОТК або будь-яких інших документальних даних від позивача унеможливила для поліцейського оперативну перевірку факту належного технічного контролю автомобіля безпосередньо на місці зупинки.

Відповідно до Правил дорожнього руху (п.2.4 ПДР) на вимогу поліцейського водій зобов`язаний пред`явити для перевірки документи, визначені пунктом 2.1 ПДР (посвідчення водія, реєстраційний документ, поліс страхування тощо).

Однак, не отримавши від водія підтвердження чинного технічного огляду, поліцейський мав достатні підстави вважати, що водій керує транспортним засобом, який своєчасно не пройшов обов`язковий технічний контроль, тобто з порушенням п.31.3(б) ПДР України.

Позивач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу, що в силу вимог ч. 4 ст. 304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

VI. ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Апеляційний суд, перевіривши доводи апеляційної скарги, виходячи з меж апеляційного перегляду, визначених ст. 308 КАС України, а також надаючи оцінку правильності застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права у спірних правовідносинах, виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні відносини, які виникли між сторонами у даній справі, врегульовано положеннями Законів України "Про національну поліцію", "Про дорожній рух", Правилами дорожнього руху України, а також нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена відповідно до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Процес притягнення до адміністративної відповідальності передбачає дотримання прав особи, яку притягують до такої відповідальності.

Стаття 62 Конституції України закріплює положення, що відображають сутність презумпції невинуватості: "Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину й не може бути піддана покаранню, поки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях".

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 ( надалі Закон № 3353-XII), встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі - ПДР).

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух тощо.

Відповідно до ч.3 ст.121 КУпАП, керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з пунктом 31.3 б Правил дорожнього руху забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством: якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Статтею 29 Закону № 3353-XII встановлено, що до участі у дорожньому русі допускаються транспортні засоби, конструкція і технічний стан яких відповідають вимогам діючих в Україні правил, нормативів і стандартів, що мають сертифікат на відповідність цим вимогам, укомплектовані у встановленому порядку, а у разі, якщо транспортний засіб згідно з цим Законом підлягає обов`язковому технічному контролю, пройшов такий контроль.

Відповідно до ст. 33 Закону № 3353-XII технічний стан транспортних засобів, що перебувають в експлуатації, у частині, що стосується безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, має відповідати правилам, нормативам і стандартам, затвердженим у встановленому порядку. Обов`язок щодо забезпечення належного технічного стану транспортних засобів покладається на їх власників або інших осіб, які їх експлуатують, згідно з чинним законодавством.

Поняття обов`язковості технічного контролю транспортних засобів розкрито положеннями ст. 35 Закону № 3353-XII. Зокрема, обов`язковому технічному контролю підлягають транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України.

За приписами ч.ч.2, 3 ст.35 Закону України "Про дорожній рух", обов`язковий технічний контроль транспортного засобу передбачає перевірку технічного стану транспортного засобу, а саме: системи гальмового і рульового керування, зовнішніх світлових приладів, пневматичних шин та коліс, світлопропускання скла, газобалонного обладнання (за наявності), інших елементів у частині, що безпосередньо стосується безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього природного середовища. Порядок проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів визначає Кабінет Міністрів України.

Частина 7 ст.35 Закону України "Про дорожній рух" передбачає, що періодичність проходження обов`язкового технічного контролю становить: 1) для легкових автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажних автомобілів (незалежно від форми власності) вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепів до них із строком експлуатації більше двох років - кожні два роки; 2) для вантажних автомобілів вантажопідйомністю більше 3,5 тонни, причепів до них та таксі незалежно від строку експлуатації - щороку; 3) для автобусів та спеціалізованих транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, незалежно від строку експлуатації - двічі на рік.

У той же час, ч.2 ст.35 Закону України "Про дорожній рух" визначає, що обов`язковому технічному контролю не підлягають: 1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації; 2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років; 3) технічні засоби для агропромислового комплексу, визначені Законом України "Про систему інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу України".

Питання щодо наявності або відсутності у особи обов`язку забезпечити обов`язковий технічний контроль транспортного засобу, а також строк, з якого ця особа ним користується, не мають правового значення для настання відповідальності за ч.3 ст.121 КУпАП.

Колегією суддів встановлено, що автомобіль MERSEDES-BENZ SPRINTER 416 CDI належить до категорії транспортних засобів, що підлягають періодичному технічному контролю (як вантажний або пасажирський транспортний засіб підвищеної небезпеки) згідно зі ст. 35 Закону України "Про дорожній рух".

Позивач оскаржує факт вчинення ним інкримінованого адміністративного правопорушення, зазначає, що ОТК ОСОБА_1 на автомобіль, яким він керував було пройдено 16.01.2024 і протокол дійсний до 16.01.2026, про що позивачем повідомлено поліцейському, однак поліцейським не перевірено справжність даного протоколу за допомогою відкритого доступу до сервісу https://opendata.hsc.gov.ua/search-otk/veh/ та видав постанову про притягнення до адміністративної відповідальності особу, яка не вчиняла правопорушення.

Згідно зі ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, статті 124-1 - 126).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України "Про Національну поліцію".

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

За змістом статті 31 цього Закону поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до вимог статті 40 Закону України "Про Національну поліцію" поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123,статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Згідно із п. 2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п. 1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Згідно зі ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтуються висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 повідомив поліцейського, що ОТГ пройдено, але при собі у нього не було довідки. Протилежного відповідачем не доведено, ці доводи ним не спростовані.

Колегія суддів приймає цей довід позивача, оскільки відповідно до протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу №00957-00028-24 від 16.01.2024, наявного у матеріалах справи, встановлено, що автомобіль марки MERSEDES-BENZ SPRINTER 416 CDI, номерний знак НОМЕР_1 пройшов ОТК суб`єктом проведення Приватним підприємством "КОЛІСНІ ТРАНСПОРТНІ ЗАСОБИ-АВТО". Протокол дійсний до 16.01.2026. (а.с. 8).

За таких обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що автомобіль марки MERSEDES-BENZ SPRINTER 416 CDI пройшов ОТК 16.01.2024, яке діє до 16.01.2026, і про ці обставини повідомлено працівнику поліції, однак не пред`явлено довідки (протоколу), відтак в діях водія ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення. Власне, ч.3 ст.121 КУпАП передбачено відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, а не за керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але не пред`явив документа на проходження ОТК на вимогу поліцейського.

Стосовно доводів апеляційної скарги, що відповідно до Правил дорожнього руху (п.2.4 ПДР) на вимогу поліцейського водій зобов`язаний пред`явити для перевірки документи, визначені пунктом 2.1 ПДР, то колегія суддів зазначає, що даний пункт ПДР не передбачає зобов`язання водія мати при собі документа про проходження ОТК.

За даних обставин доводи, наведені в апеляційній скарзі без їх доказового підтвердження, спростовуються обґрунтованою позицією позивача. Відеозаписи події та процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, яка би могла підтвердити заперечення відповідача, в матеріалах справи відсутні, до суду відповідачем не надавалися.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийняте рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону і підстав для його скасування не вбачається.

VII. ВИСНОВКИ СУДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

Відповідно до вимог ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги відповідача колегією суддів не встановлено.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права та підстав для його скасування не вбачається, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Одеській області залишити без задоволення, а рішення Тростянецького районного суду Вінницької області від 20 травня 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Моніч Б.С.

Судді Біла Л.М. Гонтарук В. М.