Справа № 400/6664/24
Суддя: Мельник О.М.
Дата ухвалення: 2025-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

01 вересня 2025 р. № 400/6664/24
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мельника О.М., розглянувши клопотання відповідача про залишення позову без розгляду в адміністративній справі

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачаДержавної установи "Центр пробації", вул. Юрія Іллєнка, 81,м. Київ, 04050,

провизнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до Державної установи "Центр пробації" (далі - відповідач) з позовними вимогами:

- визнати протиправними дії Державної установи «Центр пробації» щодо не здійснення розрахунку грошового забезпечення ОСОБА_1 за 2020 рік виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2020 року; за 2021 рік виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2021 року; за 2022 рік виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2022 року.

- зобов`язати Державну установу «Центр пробації» здійснити розрахунок та виплату різниці не виплаченого грошового забезпечення ОСОБА_1 за 2020 рік виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2020 року; за 2021 рік виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2021 року; за 2022 рік виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2022 року.

- визнати протиправними дії Державної установи «Центр пробації» щодо відмови ОСОБА_1 в підготовці та наданні до Головного управління Пенсійного Фонду України в Миколаївській області оновленої довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023 року відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України від 9квітня 1992 року №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» , положень постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» , із зазначенням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом 1 січня 2023 року, на відповідний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 Постанови №704, з урахуванням усіх видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення та премії).

- зобов`язати Державну установу «Центр пробації» підготувати та надіслати до Головного управління Пенсійного Фонду України в Миколаївській області оновлену довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2023 року відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України від 9квітня 1992 року №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» , положень постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», із зазначенням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом 1 січня 2023 року, на відповідний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 Постанови №704, з урахуванням усіх видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення та премії).

Суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Від відповідача надійшло клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, як таку, що звернена до суду з пропущенням строку, встановленого законом, мотивоване тим, що ОСОБА_1 начальника Миколаївського районного сектору № 3 філії Державної установи «Центр пробації» у Миколаївській області, звільнено відповідно до пункту 5 статті 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» та пункту 7 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням) 27 вересня 2022 року, а до суду з позовом вона звернулась в липні 2024 року, тобто з пропуском строку звернення до суду.

Вирішуючи питання щодо порушення позивачем строку звернення, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 233 КЗпП України (у редакції, чинній до змін, внесених згідно із Законом України від 01.07.2022 №2352-IX) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Законом України від 01.07.2022 №2352-IX, який набрав чинності з 19 липня 2022 року, частини першу і другу статті 233 КЗпП України викладено в такій редакції: «Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)».

Отже, до 19 липня 2022 року КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

При цьому, з огляду на правові позиції Конституційного Суду України щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, Верховний Суд дійшов висновку про поширення дії частини першої статті 233 КЗпП України в редакції Закону України від 01.07.2022 №2352-IX тільки на ті відносини, які виникли після набуття цією нормою закону чинності.

Вирішуючи питання про те, якою нормою закону слід керуватися при розгляді цієї справи, Верховний Суд у постанові від 06.04.2023 по справі №260/3564/22, звернув увагу на те, що обов`язок держави створити умови та гарантувати можливості для громадян заробляти собі на життя працею і своєчасно одержувати винагороду за працю є складовою її обов`язку щодо утвердження, забезпечення і гарантування прав та свобод людини і громадянина (стаття 3, частини перша, друга, сьома статі 43 Конституції України).

Відповідно до правових позицій Верховного Суду, викладений постановах від 06.04.2023 по справі №260/3564/22, від 27.04.2023р. по справі №300/4201/22, від 20.11.2023р. по справі №160/5468/23, ухвалі від 22.01.2024 по справі №990/235/23, з огляду незворотність дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, дія статті 233 КЗпП України в редакції Закону України від 01 липня 2022 року №2352-IX, поширюється тільки на ті відносини, які виникли після набуття цією нормою закону чинності. Оскільки, спірні правовідносини між сторонами з приводу спору про заробітну плату виникли (додаткової винагороди) до 19.07.2022, за такою правовою позицію Верховного Суду на них не розповсюджується обмеження будь-яким строком звернення до суду.

Щодо надання довідки станом на 01.01.2023, Суд враховує позицію Верховного Суду у постанові від 24.11.2020 року справа № 815/460/18 (провадження № K/9901/57261/18), відповідно до якої, згідно з ч. 3 ст. 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» перерахунок пенсій у зв?язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв?язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Подібна правова позиція щодо застосування норм права викладена в постановах Верховного Суду від 05.09.2018 року у справі № 815/3522/17 та від 24.01.2019 року у справі №338/879/17, від 27.05.2021 року по справі №442/5891/17, від 31.05.2021 року по справі 750/6708/17 та від 18.08.2021 року у справі №592/10230/17.

Обмеження права пенсіонера на отримання належної йому пенсії певними строками є неприпустимим, що підтверджується висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.05.2020 року у справі № 815/1226/18, а також у постановах Верховного Суду від 15.09.2020 року у справі № 635/7878/16-а та від 26.01.2021 року у справі № 520/11178/20.

Суд зауважує, що вказана довідка необхідна позивачу саме для обрахунку його пенсії.

Таким чином строк звернення до суду з цим позовом не пропущено.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволення клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду.

З огляду на викладене, клопотання є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 122, 123, 195, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання Державної установи "Центр пробації" про залишення позовної заяви без розгляду, відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення (підписання) суддею в порядку ст. 256 КАС України, оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Мельник