Справа № 500/4546/25
Суддя: Юзьків Микола Іванович
Дата ухвалення: 2025-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/4546/25

03 вересня 2025 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Юзьківа М.І., розглянувши у порядку письмового провадження з особливостями визначеними статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Кременецького відділу державної виконавчої служби у Кременецькому районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

ОСОБА_1 (далі позивач), в інтересах якого діє адвокат Парфенчук Юлія Андріївна, звернувся до суду із позовом до Кременецького відділу Державної виконавчої служби у Кременецькому районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі відповідач) у якому просить ухвалити рішення, яким визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Кременецького ВДВС у Кременецькому районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 01.07.2025 ВП № 78490672 про стягнення виконавчого збору в розмірі 163135,65 гривень з ОСОБА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ТзОВ "ОТП Факторинг Україна" у листі від 06.02.2024 за № 48 надіслало ОСОБА_1 пропозицію про можливість врегулювання (списання/прощення залишку заборгованості по кредитному договору № CM-SMEE00/35/2008 від 23.04.2008 р. на гнучких та взаємовигідних для обох сторін умовах.

12.06.2024 р. позивачем здійснено часткове погашення заборгованості за кредитним договором № CM-SMEE00/35/2008 від 23.04.2008 р. на суму 80 000,00 грн..

Згідно довідки № 125 від 14.06.2024 р. ОСОБА_1 повідомлено про відсутність у нього заборгованості перед Товариством з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна", згідно рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 14 вересня 2014 року у цивільній справі № 601/1207/14-ц, про стягнення солідарно із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" заборгованості за кредитним договором № CM-SMEE00/035/2008 від "23" квітня 2008 року.

Довідкою № 126 від 14.06.2024 р. ОСОБА_1 повідомлено про відсутність до нього майнових (грошових) вимог зі сторони ТОВ "ОТП Факторинг Україна".

14.06.2024 р. ТОВ ОТП Факторинг Україна надіслало заяву за вих. № 123 до Кременецького ВДВС у Кременецькому районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про повернення без виконання виконавчого листа від 24 листопада 2014 року, виданого Кременецьким районним судом Тернопільської області про стягнення солідарно з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ОТП Факторинг Україна" заборгованості за кредитним договором № CM- SMEE00/035/2008 від "23" квітня 2008 року.

01.07.2025 р. державним виконавцем Кременецького ВДВС у Кременецькому районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції винесено постанову ВП № 67897010 про повернення виконавчого листа № 601/1207/14 виданого 24.11.2014 р. без виконання та повернутий стягувачу за його заявою відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження".

Оскільки державний виконавець завершив виконавче провадження № 67897010 на підставі заяви стягувача та не здійснював жодних виконавчих дій, а також фактичного виконання виконавчого документа позивач вважає, що виконавчий збір стягненню не підлягає, а відтак оскаржувана постанова є протиправною.

Відповідач, подав відзив на позов, у якому просить у задоволенні адміністративного позову відмовити. Заперечуючи позовні вимоги, відповідач, посилаючись на норми частин першої та другої статті 27 та частини третьої статті 40 Закону України "Про виконавче провадження", вказує, що суму виконавчого збору необхідно вираховувати від заборгованості, яка підлягає стягненню за виконавчим документом та незалежно від фактичного виконання рішення суду. Законодавцем встановлено вичерпний перелік випадків за наявності яких виконавчий збір не стягується, до якого випадок позивача не належить.

Рух справи у суді

Ухвалою суду від 05.08.2025 відкрито провадження у справі та вирішено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників адміністративної справи в порядку статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України). Одночасно із відкриттям провадження судом зобов`язано відповідача надати належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження.

Копію ухвали про відкриття провадження у справі відповідач отримав 05.08.2025, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа в його електронний кабінет.

14.08.2025 одночасно із відзивом на позовну заяву позивачем надано витребувані судом документи.

З урахуванням викладеного, а також враховуючи перебування судді Юзьківа М.І. з 18.08.2025 по 01.09.2025 у відпустці розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами з урахуванням особливостей, визначених статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України, у розумний строк на наступний день після дня виходу судді з відпустки.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Постановою державного виконавця Кременецького відділу Державної виконавчої служби у Кременецькому районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кулини Г.І. від 16.12.2021 відкрито виконавче провадження № 67897010 з виконання виконавчого листа Кременецького районного суду Тернопільської області від 24.11.2014 № 601/1207/14-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ОТП Факторинг Україна" заборгованості за кредитним договором, пені та судовому збору в загальному розмірі 1 631 356,52 грн.

16.12.2021 державним виконавцем в межах виконавчого провадження №67897010 винесена постанова про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 163 135,65 грн, а також постанови про арешт коштів та майна боржника.

20.06.2024 до Кременецького відділу Державної виконавчої служби у Кременецькому районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції стягувачем ТОВ "ОТП Факторинг Україна" подано заяву про повернення без виконання виконавчого документа.

На підставі вказаної заяви 01.07.2025 державним виконавцем в межах виконавчого провадження №67897010 винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу згідно пункту 1 частини статті 37 Закону України "Про виконавче провадження", у якій серед іншого зазначено, що залишок нестягненої суми за виконавчим документом 1 631 356,52 гривня (UAH), а сума стягнутого виконавчого збору/сума стягненої винагороди приватного виконавця 0 гривня (UAH).

01.07.2025 державним виконавцем Кременецького відділу Державної виконавчої служби у Кременецькому районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кулиною Г.І. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 78490672 з примусового виконання постанови державного виконавця від 16.12.2021 про стягнення з ОСОБА_1 163 135,65 грн. виконавчого збору.

Мотивувальна частина

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, в цій справі суд має надати оцінку оскаржуваній постанові на предмет її правомірності, оцінивши її через призму верховенства права та критеріїв законності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які наведені в частині другій статті 2 КАС України.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вказана норма Основного Закону означає, що діяльність суб`єктів владних повноважень здійснюється у відповідності до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, яке побудовано на основі принципу заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом.

Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, а також забезпечує використання ними владних повноважень виключно в межах закону і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів.

Вчинення ж державним органом чи його посадовою особою дій у межах компетенції, але непередбаченим способом, у непередбаченій законом формі або з виходом за межі компетенції є підставою для визнання таких дій (бездіяльності) та правових актів, прийнятих у процесі їх здійснення, неправомірними.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України від 2 червня 2016 року № 1404-VІІІ "Про виконавче провадження", в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон №1404-VІІІ).

Згідно з частиною першою статті 1 Закону №1404-VІІІ виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону №1404-VІІІ виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з частиною п`ятою статті 26 Закону № 1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Частинами першою, другою, четвертою статті 27 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів. Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів). За виконавчими документами про стягнення аліментів за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців, державний виконавець нараховує виконавчий збір із заборгованості зі сплати аліментів. У подальшому державний виконавець зобов`язаний нараховувати виконавчий збір щомісяця у розмірі, визначеному частиною другою цієї статті, залежно від розміру простроченого щомісячного аліментного платежу. Постанова про стягнення виконавчого збору за виконавчими документами про стягнення аліментів виноситься державним виконавцем після погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі або у разі повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження на підставі розрахунку про його нарахування. Стягнутий виконавчий збір перераховується до Державного бюджету України протягом трьох робочих днів з дня надходження на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.

Частиною п`ятою статті 27 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження (частина дев`ята статті 27 Закону № 1404-VIII).

Системний аналіз вищевикладених правових норм свідчить про те, що стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання. Примусове виконання рішення розпочинається з моменту прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження, тому одночасно з відкриттям виконавчого провадження останній повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору. При цьому, стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження незалежно від здійснених дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку із ймовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання. Тобто фактичне виконання судового рішення, крім випадку такого виконання до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, та вжиття виконавцем заходів примусового виконання рішень, не є обов`язковими умовами для стягнення виконавчого збору.

Аналогічна правова позиція наведена і у постанові Верховного Суду від 22 жовтня 2021 року у справі № 520/17933/2020.

Зважаючи на викладене, а також враховуючи не надання позивачем доказів на підтвердження обставин виконання боржником виконавчого листа Кременецького районного суду Тернопільської області від 24.11.2014 № 601/1207/14-ц до відкриття виконавчого провадження, суд приходить до висновку про безпідставність доводів позивача про фактичне виконання ним рішення та не здійснення виконавцем виконавчих дій.

В частині доводів позивача про те, що виконавчий збір стягується лише з фактично стягнутої на користь стягувача суми за виконавчим документом, суд зазначає таке.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Закону №1404-VІІІ (у редакції чинній до 28.08 2018) виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 37 Закону №1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

За правилами частини п`ятої вказаної статті повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Отже, з аналізу вищенаведених норм Закону №1404-VІІІ слідує, що підставою для стягнення виконавчого збору у межах виконавчого провадження про стягнення з боржника коштів є здійснення державним виконавцем дій з фактичного виконання рішення органами державної виконавчої служби, а розмір виконавчого збору обраховується як 10 відсотків від фактично стягнутої суми.

Однак, з 28.08.2018 частину другу статті 27 Закону №1404-VІІІ змінено (Законом України №2475-VIII від 03.07.2018 ) та визначено, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Тобто, з урахуванням редакцій Закону №1404-VIII, які були чинними у період існування заборгованості позивача, база для обрахунку виконавчого збору змінювалась.

Положення статті 27 Закону №1404-VІІІ (у редакції чинній з 28 серпня 2018 року) підвищили відповідальність позивача, як боржника, в порівнянні з нормами статті 27 Закону №1404-VІІІ (у редакції чинній у період до 28 серпня 2018 року), оскільки розмір виконавчого збору обраховується як 10 відсотків з суми що підлягає примусовому стягненню, а не від фактично стягнутої суми.

Так, у період до 28.08.2018 розмір виконавчого збору становив - 10 відсотків фактично стягнутої суми, тоді як, у період після 28.08.2018 року розмір виконавчого збору складав - 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню.

Судом встановлено, що виконавче провадження № 67897010 з виконання виконавчого листа Кременецького районного суду Тернопільської області від 24.11.2014 № 601/1207/14-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ОТП Факторинг Україна" заборгованості за кредитним договором, пені та судового збору в загальному розмірі 1 631 356,52 грн відкрито державним виконавцем 16.12.2021, тобто під час дії нової редакції статті 27 Закону №1404-VІІІ, а тому розмір виконавчого збору, що підлягає стягненню з позивача, повинен обраховуватись як 10 відсотків з суми що підлягала примусовому стягненню.

З огляду на все зазначене вище, суд вважає, що оскаржувана постанова від 01.07.2025 ВП № 78490672 винесена відповідно до норм статей 3, 27 Закону № 1404-VIIІ, та прийнята на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Законом № 1404-VIIІ.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (Заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Суд також зазначає, що інші доводи сторін, наведені у заявах по суті справи, вищезазначених висновків суду щодо правомірності оскаржуваної постанови не спростовують.

Висновки за результатами розгляду справи

Відповідно до частини першої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною першою та частиною другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За результатами розгляду справи суд не встановив факту порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а тому не вбачає правових підстав для задоволення заявленого адміністративного позову.

Судові витрати

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки у цій справі судом відмолено у задоволенні позову повністю, ним не присуджується та не стягується судові витрати на користь будь-якої із сторін.

На підставі викладеного та керуючись статтями 6, 9, 14, 72, 73, 77, 90, 241, 250, 257 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Кременецького відділу Державної виконавчої служби у Кременецькому районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини шостої статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач:

- Кременецький відділ державної виконавчої служби у Кременецькому районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місцезнаходження: вул. Козубського, 4, м. Кременець, Кременецький р-н, Тернопільська обл., 47003 ).

Повний текст рішення виготовлено та підписано 03 вересня 2025 року.

Головуючий суддя Юзьків М.І.