Справа № 520/28912/23
Суддя: Ніколаєва О.В.
Дата ухвалення: 2025-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

02 вересня 2025 року справа № 520/28912/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі судді Ніколаєвої Ольги Вікторівни, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу

за позовною заявою ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі по тексту відповідач, ГУ ПФ України в Харківській області), в якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у непризначенні позивачу пенсії за вислугу років відповідно до пункту «б» статті 12 Закону України "Про пенсійне осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб";

- зобов`язати відповідача призначити та виплачувати позивачу пенсію за вислугу років з 27.08.2020 відповідно до «б» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.12.2021 у справі №520/19624/24 відповідачем розглянуто його матеріали для призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», які надані ІНФОРМАЦІЯ_1 від 22.07.2021 №126839/4557. За результатами розгляду вказаної заяви відповідачем прийнято рішення від 29.06.2022, яким відмовлено у призначені пенсії за вислугу років за пунктом «б» частини 1 статті 13 Закону України №2262-ХІІ з посиланням на те, що вислуга років позивача не відповідає вимогам статті 12 Закону України №2262-ХІІ (у редакції, чинній на момент звернення позивача із заявою щодо підготовки документів для призначення йому пенсії). На переконання позивача, до спірних правовідносин належить застосовувати умови призначення пенсії за вислугу років, які діяли на момент виникнення права на призначення пенсії, а не у редакції, чинній на момент призначення пенсії.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Ніколаєвій Ользі Вікторівні.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 23.10.2023 позовну заяву у цій справі залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду оригіналу платіжного документу про сплату судового збору у розмірі 858,88 грн або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. На адресу суду у строк, встановлений судом, позивачем надано заяву про усунення недоліків позовної заяви разом з доказами сплати судового збору.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 06.11.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Цією ж ухвалою відповідачу запропоновано у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання ухвали про відкриття спрощеного провадження у справі подати до суду відзив на позовну заяву разом з усіма доказами, що обґрунтовують доводи, які в ньому наведені або заяву про визнання позову та надати суду докази надіслання (подання) копії відзиву іншим учасникам справи.

Відповідач через канцелярію суду 15.12.2023 надіслав відзив на позовну заяви, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки, на переконання відповідача, оскільки відсутні правові для призначення позивачу пенсії за вислугу років відповідно до пункту «б» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», оскільки вислуга років позивача у календарному обчисленні не відповідає вимогам вказаної статті.

Правом подання відповіді на відзив позивач не скористався.

Розглянувши надані сторонами документи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Харківський окружний адміністративний суд встановив наступне.

Позивач проходив військову службу в Збройних силах України у період з 1977 по 1993 роки.

У подальшому, позивач був звільнений з посади начальника групи згідно наказу Міністерства оборони України від 10.11.1993 №02349.

З 18.01.2020 позивач отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»

Позивачем 16.07.2020 до ГУ ПФ України в Харківській області подано заяву про призначення/перерахунок пенсії відповідно до якої просив збільшити, призначити/перерахувати розмір пенсії з урахуванням усіх надбавок і доплат відповідно до пункту «б» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ , взявши період п`ять останніх років перед звільненням з Збройних Сил (1988-1993), до якої додані: копія паспорту, копія ідентифікаційного коду, копія 1 та 3 сторінки трудової книжки, копія військового квитка, копія диплому, копія архівної довідки Міністерства оборони України від 13.04.2020 про грошове забезпечення , копія довідки форми ОК-5.

За результатами розгляду зазначеної заяви ГУ ПФ України в Харківській області прийнято рішення від 29.07.2020, у якому з посиланням на пункт «б» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», пункту 1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Правління ПФУ від 30.01.2007 №3-1 та з урахуванням того, що позивач отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зроблено висновок про відсутність права на пенсію за вислугу років.

Позивачем подано заву до ГУ ПФ України в Харківській області через ІНФОРМАЦІЯ_2 (вх. від 28.08.2020) до якої долучені зазначені документи.

За результатами розгляду вказаної заяви ІНФОРМАЦІЯ_2 листом від 03.09.2020 №2445/ВСЗ повідомлено позивача про те, що документи, визначені пунктом 7, 15 Інструкції про порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії , призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Правління ПФУ від 30.01.2007 №3-1 подаються через територіальні військові комісаріати за місцем мешкання та повідомлено, що при поданні документів особа повинна особисто пред`явити паспорт уповноваженій особі органу, що призначає пенсію.

Позивачем 27.10.2020 подано до ІНФОРМАЦІЯ_3 заяву про оформлення документів для призначення пенсії до якої додані копія паспорту, копія ідентифікаційного коду, копія 1 та третьої сторінки трудової книжки, копія диплому, копія архівної довідки Міністерства оборони від 13.04.2020 про грошове забезпечення, довідка про відкриття рахунку в АТ «Ощадбанк», копія заяви про призначення/перерахунок пенсії від 28.08.2020 до ГУ ПФ України в Харківській області через ІНФОРМАЦІЯ_2 , лист ІНФОРМАЦІЯ_2 від 30.09.2020 №244, копія заяви про призначення /перерахунок пенсії від 16.09.2020 до ГУ ПФ України в Харківській області через ІНФОРМАЦІЯ_2 , копія відповіді ІНФОРМАЦІЯ_2 від 08.10.2020 №2958/ВСЗ.

За результатами розгляду вказаного пакету документів ІНФОРМАЦІЯ_4 повідомлено позивача про те, що ним недотримано вимоги пункту 15 Інструкції про порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у частині непред`явлення паспорту особисто та подання неповного пакету документів- відсутність розрахунку вислуги років (загального страхового стажу) військовослужбовця, складеного відповідним уповноваженим структурним підрозділом, що виключає можливість прийняття та направлення відповідного пакету документів до ІНФОРМАЦІЯ_2 з подальшим направленням до ГУ ПФ України в Харківській області.

Не погоджуючись з вказаною відмовою, позивач звернувся до суду з відповідною позовною заявою.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 18.03.2021 у справі №520/18608/2020, яке набрало законної сили 20.04.2021, зокрема, зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_5 прийняти заяву ОСОБА_1 , підготувати та передати документи про призначення пенсії за вислугу років до ІНФОРМАЦІЯ_6 .

На виконання вказаного рішення ІНФОРМАЦІЯ_1 підготовлені та направленні до відповідача матеріали для призначення позивачу пенсії за вислугу років відповідно до пункту «б» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

За результатами розгляду вказаних матеріалів відповідачем прийнято рішення від 01.09.2021, яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років у зв`язку з тим, що у поданні про призначення пенсії від 14.07.2021 №4557, яке надано ІНФОРМАЦІЯ_1 , не вказано кількість календарних років та на момент звільнення зі служби 02.12.1993 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 не досяг 45-річного віку, обумовленого пунктом «б» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Не погоджуючись з вказаною відмовою, позивач звернувся до суду з відповідною позовною заявою.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 07.12.2021 у справі №520/19624/21, яке набрало законної сили 11.01.2022, зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути матеріали для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», наданих стосовно ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 від 22.07.2021 №126839/4557 з урахуванням висновків суду у даній справі.

На виконання вказаного рішення відповідачем прийнято рішення від 29.06.2022, яким відмовлено позивачу у призначенні пенсії за вислугою років у зв`язку з тим, що у поданні про призначення пенсії від 14.07.2021 №4557, яке надано ІНФОРМАЦІЯ_1 , не вказано кількість календарних років та на момент звільнення зі служби 02.12.1993 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 не досяг 45-річного віку, обумовленого пунктом «б» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач звернувся до суду з відповідною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на службі в органах внутрішніх справ визначено Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-ХІІ (далі - Закон України №2262-ХІІ).

Згідно з частиною першою статті 2 Закону України №2262-ХІІ військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.

Умови призначення пенсії за вислугу років визначено статтею 12 Закону України №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Редакція пункту «б» статті 12 Закону України №2262-ХІІ змінювалась, змінюючи при цьому умови і підстави виникнення права на пенсію за вислугу років, зокрема, умову призначення пенсії - досягнення 45-річного віку на час звільнення зі служби.

Відповідно до пункту «б» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в редакції, що діяла на час виникнення у позивача права на пенсію, право на пенсію за вислугу років мали особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, звільнені зі служби незалежно від підстав та часу звільнення і досягли 45- річного віку, крім осіб, позбавлених військових або спеціальних звань, а також звільнених зі служби у зв`язку з засудженням за умисний злочин, вчинений з використанням свого посадового становища, або вчиненням корупційного діяння, а ті з них, що є інвалідами війни, - незалежно від віку, і мають загальний трудовий стаж 25 календарних років і більше, з яких не менше 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ.

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України з питань пенсійного забезпечення та соціального захисту військовослужбовців» від 04.04.2006 №3591-IV внесено зміни до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», зокрема, змінено назву цього Закону, зміст і редакцію окремих статей та доповнено його новими статтями. Так, статтю 12 викладено в іншій редакції, зокрема пункт «б» цієї статті передбачає, що особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б» - «д» статті 1-2 Закону України №2262-ХІІ, в разі досягнення ними на день звільнення зі служби 45-річного віку, крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону, за наявності у них страхового стажу 25 років і більше, з яких не менше ніж 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України.

Відповідно до статті 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20.03.2002 №5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій військовослужбовців та прирівняних до них осіб, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини по їхньому пенсійному забезпеченню виникають не в момент звернення за призначенням пенсії, а в момент виникнення права на її призначення.

З огляду на викладене, незалежно від підстав та часу звільнення, правом на призначення пенсії за вислугу років користувалися перелічені в статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особи (військовослужбовці), які досягли на час звернення за призначенням пенсії 45-річного віку (до набрання чинності Законом України від 04.04.2006 №3591-IV) та мали загальний трудовий стаж 25 календарних років і більше, з яких не менше 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ.

Отже, в спірних правовідносинах застосуванню підлягає Закон України №2262-ХІІ в редакції, чинній на момент виникнення права позивача на призначення пенсії, а не в редакції, чинній на момент призначення пенсії.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 30.01.2018 у справі №539/3872/14-а та від 28.05.2019 у справі № 404/8137/13-а.

Оскільки на момент досягнення позивачем 45 років діяла редакція пункту «б» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», яка давала позивачу право на призначення пенсії за вислугою років незалежно від підстав та часу звільнення, то подальші зміни в законодавстві не можуть позбавити позивача права на пенсійне забезпечення за умови дотримання інших обов`язкових показників, а саме: наявність загального трудового стажу 25 календарних років і більше, з яких не менше 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного суду, викладеною в постанові від 04.05.2022 у справі № 640/25383/19 у постанові від 17.06.2020 у справі № 554/2032/17 та у справах № 21-630а14, № 21-244а-14, № 686/651/17, № 539/3872/14-а.

Беручи до уваги викладене, дії відповідача є протиправними, оскільки відмова відповідача в призначенні пенсії за вислугу років позивачу відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» мотивована тим, що позивач на день звільнення зі служби не досяг необхідного 45-річного віку для призначення пенсії відповідно до цього Закону

У той же час, зважаючи на встановлення факту досягнення позивачем на дату звернення до відповідача гарантованого права на призначення пенсії, включаючи необхідний вік та страховий стаж, належним способом захисту прав позивача є зобов`язання Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути матеріали для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», наданих стосовно ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 від 22.07.2021 №126839/4557 з урахуванням висновків суду у даній справі.

Згідно частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Положеннями частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд встановив, що за подання позовної заяви у цій справі позивач сплатив судовий збір у розмірі 858,88 грн, що підтверджується квитанцією, яка наявна у матеріалах справи.

Як вбачається з позовних вимог, предметом позову у даній справі є одна вимога немайнового характеру, а отже, ставка судового збору за подання даного позову становить 1073,60 грн.

Водночас, суд звертає увагу на те, що у зв`язку з початком функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), а саме: «Електронний кабінет», «Електронний суд» та підсистеми відеоконференцзв`язку, статтю 4 Закону України «Про судовий збір» доповнено частиною третьою, згідно з якою при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Оскільки у цій справі позивач позовну заяву подав в електронній формі через підсистему «Електронний суд», розмір судового збору становить 858,88 грн (1073,60 грн. * 0,8).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення судового збору за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача у розмірі 858,88 грн.

Керуючись статтями 9, 77, 90, 242-246, 371 Кодексу адміністративного судочинства України

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, місто Харків, 61002, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 29.06.2022 щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років, передбачену Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву від 20.08.2020 про призначення ппенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» ОСОБА_1 та розглянути матеріали для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», наданих стосовно ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 від 22.07.2021 №126839/4557, з урахуванням висновків суду у даній справі.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області за рахунок бюджетних асигнувань витрати по сплаті судового збору на користь ОСОБА_1 у розмірі 858,88 грн (вісімсот п`ятдесят вісім гривень 88 копійок).

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили у порядку, передбаченому статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та підлягає оскарженню у порядку та у строки, визначені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 02.09.2025.

Суддя Ольга НІКОЛАЄВА