Справа № 420/29956/25
Суддя: Лебедєва Г.В.
Дата ухвалення: 2025-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Лебедєвої Г.В., розглянувши в порядку письмового провадження, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ за адміністративними позовами з приводу тимчасового обмеження права громадян України на виїзд за межі території України, справу за адміністративним позовом Головного управління ДПС в Одеській області Головного управління ДПС в Одеській області до товариства з обмеженою відповідальністю «Кубей-Солар», ОСОБА_1 про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду керівника юридичної особи за межі України,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Головного управління ДПС в Одеській області Головного управління ДПС в Одеській області до товариства з обмеженою відповідальністю «Кубей-Солар», ОСОБА_1 , в якій позивач просить суд:

- тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (р.н.о.к.п.п.: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 . ) керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «Кубей-Солар» (Код ), що має податковий борг на загальну суму 2 306 037,87 гривень.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що станом на 26.02.2025 року, відповідно до розрахунку заборгованості, довідки розрахунку заборгованості до бюджету та інтегрованої картки платника, податкова заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю «Кубей-Солар» перед бюджетом становить 2 306 037 гривень 87 копійок.

В зв`язку з несплатою відповідачем заборгованості податковим органом було винесено податкову вимогу форми «Ю» №333740-52 від 04.12.2019 року, яку було направлено платнику податків рекомендованим листом.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 05.11.2020 року по справі №420/6015/20 за позовною Головного управління ДПС в Одеській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кубей-Солар» про стягнення податкового боргу на загальну суму 213 646,69 грн, яким позовну заяву Головного управління ДПС в Одеській області задоволено на суму 213 646,69 гривень. Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05.11.2020 року по справі №420/6015/20 набрало законної сили 08.12.2020 року.

Головне управління ДПС в Одеській області вказує, що на підставі п. 95.5 ст. 95 Податкового Кодексу, листом №5658/6/15-32-13-05-06 від 18.02.2022 року відповідачу направлено Рішення про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу №9/15- 32-13-02-39 від 18.02.2022 року, яке було направлено рекомендованим листом з повідомленням про вручення та лист №28423/6/15-32-13-06-06 від 19.07.2024 року, яким було направлено Рішення про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу №1254/4-1532 від 04.07.2024 року.

Також позивач зазначає, що тимчасове обмеження у праві виїзду ОСОБА_1 керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «Кубей-Солар» слугуватиме забезпечувальним заходом виконання судового рішення, ухваленого 05.11.2020 року Одеським окружним адміністративним судом у справі №420/6015/20 та рішень про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу №9/15-32-13-02-39 від 18.02.2022 року та №1254/4-1532 від 04.07.2024 року.

Позивач, посилаючись на вказані обставини вважає наявними підстави для встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду керівника товариства за межі України до погашення податкового боргу відповідно до п.87.13. ст.87 ПК України. Позовна заява подана до суду відповідно до вимог ст. 289-2 КАС України.

Ухвалою суду від 03.09.2025 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом сторін) сторін згідно із особливостями, встановленими статтею 289-2 КАС України. Судове засідання призначено на 04.09.2025 року о 13:45 год.

04.09.2025 року до суду від товариства з обмеженою відповідальністю «Кубей-Солар» надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач заперечує проти позовних вимог та просить відмовити в їх задоволенні. В обґрунтування своєї позиції відповідач вказує, що позивачем не надано доказів вручення відповідачам податкових вимог на суму податкового боргу, рішень про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу №9/15-32-13-02-39 від 18.02.2022 та № 1254/4- 1532 від 04.07.2024, а також будь-яких інкасових доручень, які повернуті податковому органу без виконання, у зв`язку з відсутністю коштів на рахунках платника. Позивачем до позовної заяви надано рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, проте без описів вкладення до поштового відправлення неможливо встановити, що саме було надіслано у такому поштовому відправленні. Правильно оформлений опис вкладення до цінного листа Укрпошти є доказом його вмісту, який підтверджує відповідність вмісту та опису під час пересилання. Водночас, рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень засвідчують лише про дату вручення реєстрованого поштового відправлення, виплату коштів за поштовим переказом та прізвище одержувача. Більш того, деякі з рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень, які додані позивачем до позовної заяви, не містять дати вручення, на інших наявний лише підпис про отримання, який зроблено невстановленою особою, без зазначенні прізвища, ім`я та по-батькові особи, яка отримала відправлення від імені відповідача-1, або взагалі відсутній підпис про отримання відправлення. З огляду на викладене, відповідач вважає, що позивачем не було надано доказів настання однієї з двох обов`язкових умов, передбачених п.10 ч.1. статті 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" та ч. 1. ст. 289-2 КАС України, для встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , а саме несплати податкового боргу протягом 240 календарних днів з дня вручення платнику податків податкової вимоги.

Також відповідач вказує, що рішенням Господарського суду Одеської області від 20.04.2023 року по справі № 916/3414/22 позов заступника керівника Одеської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області до Товариства з обмеженою відповідальністю «КУБЕЙ-СОЛАР», за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Головного управління ДПС в Одеській області про стягнення 1 522 590,65 грн орендної плати, розірвання договору оренди землі, зобов`язання повернути земельну ділянку задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «КУБЕЙ-СОЛАР» на користь Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області заборгованість з орендної плати за землю в розмірі 1 522 590,65 грн. Розірвано договір оренди землі від 28.01.2019, укладений між Кубейською сільською радою Болградського району Одеської області та Товариством з обмеженою відповідальністю «КУБЕЙ-СОЛАР», зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 30100614. Дані рішення перебувають на виконанні у державній виконавчій службі (№ 77869557, 78378155, 78568282). Крім того, договір оренди земельної ділянки було розірвано 20.04.2023 року, відповідно і нарахування земельного податку мало припинитися, про що обізнаний позивач, як сторона у справі, але як вбачається з матеріалів справи, нарахування продовжувалось і після розірвання договору. З огляду на зазначене, відповідач вважає, що у нього відсутній податковий борг в сумі, що перевищує 1 мільйон гривень не погашений протягом 240 календарних днів, та відповідно у позивача відсутнє право на звернення до суду з позовом про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 .

Копію ухвали про відкриття провадження у справі та повістки про виклик у судове засідання направлені сторонам у встановлені КАС України строки та порядок. Докази направлення містяться в матеріалах справи.

У судове засідання 04.09.2025 сторони не з`явилися.

Зважаючи на особливості провадження, передбачені ст. 289-2 КАС України, якою визначені скорочені строки розгляду такої категорії справ, та неявкою сторін в судове засідання, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Кубей-Солар» () як платник податків перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС в Одеській області. Керівником товариства є ОСОБА_1 .

Відповідно до розрахунку заборгованості, довідки про суми податкового боргу та інтегрованої картки платника (ЕКП) за товариством з обмеженою відповідальністю «Кубей-Солар» () обліковується податковий борг у загальному розмірі 2 306 037 гривень 87 копійок за платежами: орендна плата з юридичних осіб, податок на прибуток приватних підприємств.

Відповідно до п. 59.5. статті 59 Податкового кодексу України, контролюючим органом було сформовано податкову вимогу форми «Ю» №333740-52 від 04.12.2019, яка отримана відповідачем 23.04.2020.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 05.11.2020 по справі №420/6015/20, яке набрало законної сили 08.12.2020, позовну заяву Головного управління ДПС в Одеській області (до товариства з обмеженою відповідальністю «Кубей - Соларпро стягнення податкового боргу в розмірі 213 646,69 грн задоволено в повному обсязі. Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «Кубей Солар» (), а саме з усіх відкритих рахунків у банках, обслуговуючих підприємство суму заборгованості: по орендній платі з юридичних осіб на суму 213646,69 грн.

На виконання вимог п. 95.5 ст. 95 ПК України, заступником начальника Головного управління ДПС в Одеській області винесено рішення № 9/15-32-13-02-39 від 18.02.2022 про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках в рахунок погашення податкового боргу; № 1254/4-1532 від 04.07.2024 про стягнення коштів з рахунків/електронних гаманців платника податків у банках, небанківських надавачів платіжних послуг/емітентів електронних грошей у рахунок погашення податкового боргу.

У зв`язку з тим, що вжиті заходи не дали позитивного результату щодо погашення заборгованості, податковий орган звернувся до суду з цією заявою.

Вирішуючи спірне питання суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно з частиною 1 статті 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються Податковим кодексом України (далі -ПК України).

Відповідно до статті 16 ПК України, платники податків зобов`язані сплачувати належні суми податків у встановлені законом терміни.

Підпунктом 20.1.35-2 пункту 20.1 статті 20 ПК України встановлено, що контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право звертатися до суду щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду керівників юридичних осіб або постійних представництв нерезидентів-боржників за межі України у разі невиконання податкового обов`язку щодо сплати грошових зобов`язань, що призвело до виникнення у такої юридичної особи або постійного представництва нерезидента податкового боргу.

Відповідно до пункту 87.13 статті 87 ПК України, у разі несплати протягом 240 календарних днів з дня вручення платнику податків податкової вимоги суми податкового боргу, що перевищує 1 мільйон гривень, контролюючий орган може звернутися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника за межі України - до погашення такого податкового боргу.

Вимоги абзацу першого цього пункту не застосовується у разі наявності зобов`язання держави щодо повернення юридичній особі або постійному представництву нерезидента-боржника помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов`язань, бюджетного відшкодування податку на додану вартість, якщо загальна сума непогашеної заборгованості держави перед боржником дорівнює або перевищує суму податкового боргу такого боржника.

Тимчасове обмеження у праві виїзду керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника за межі України встановлюється як забезпечувальний захід виконання судового рішення або рішення керівника контролюючого органу про стягнення суми податкового боргу.

Згідно з пунктом 87.14 статті 87 ПК України закінчення дії тимчасового обмеження у праві виїзду керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника здійснюється у разі погашення суми податкового боргу, зазначеної у рішенні суду, у зв`язку з якою було застосовано таке обмеження, або у разі отримання інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань про зміну керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника, або у разі початку судових процедур у справах про банкрутство стосовно такого боржника.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України регулює Закон України Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України від 21 січня 1994 року № 3857-XII.

Відповідно до статті 6 цього Закону право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли, зокрема він є керівником юридичної особи або постійного представництва нерезидента (згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру, наданими відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань»), що не виконує встановленого Податковим кодексом України податкового обов`язку щодо сплати грошових зобов`язань, що призвело до виникнення у такої юридичної особи або постійного представництва нерезидента податкового боргу в сумі, що перевищує 1 мільйон гривень, та якщо такий податковий борг не сплачено протягом 240 календарних днів з дня вручення платнику податків податкової вимоги, - до погашення суми такого податкового боргу, у зв`язку з яким таке обмеження встановлюється.

Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу тимчасового обмеження права громадян України на виїзд за межі території України визначені у статті 289-2 КАС України, частиною першою якої установлено, що у разі невиконання у встановлені Податковим кодексом України строки обов`язку щодо сплати грошових зобов`язань юридичною особою або постійним представництвом нерезидента, що призвело до виникнення податкового боргу (заборгованості) у сумі, що перевищує 1 мільйон гривень, та якщо такий податковий борг не сплачено протягом 240 календарних днів з дня вручення платнику податків податкової вимоги, податковим органом подається до суду за основним місцем реєстрації юридичної особи або постійного представництва нерезидента позовна заява про застосування судом тимчасового обмеження керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника у праві виїзду за межі території України.

Системний аналіз положень пункту 87.13 статті 87 ПК України та частини першої статті 289-2 КАС України дає підстави для висновку, що у контролюючого органу виникає право на звернення до адміністративного суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду керівника юридичної особи боржника за межі України після спливу 240 календарних днів з дня вручення такому платнику податків податкової вимоги на суму податкового боргу, що перевищує 1 мільйон гривень.

Аналогічний правовий висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 31.03.2025 по справі № 160/5655/22.

З матеріалів справи судом встановлено, що за платником податків товариством з обмеженою відповідальністю «Кубей-Солар» обліковується податковий борг у загальному розмірі 2306 037 гривень 87 копійок за платежами: орендна плата з юридичних осіб, податок на прибуток приватних підприємств.

При цьому, наявність рішення Господарського суду Одеської області від 20.04.2023 року по справі № 916/3414/22 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «КУБЕЙ-СОЛАР» на користь Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області заборгованість з орендної плати за землю в розмірі 1 522 590,65 грн, не спростовує наявність у позивача податкового боргу, що перевищує 1 мільйон гривень.

Щодо посилання товариства з обмеженою відповідальністю «Кубей-Солар» на розірвання 20.04.2023 року договору оренди земельної ділянки, суд зазначає, що відповідачем не надано доказів на підтвердження вказаних обставин.

Разом з тим, рішення Господарського суду Одеської області від 20.04.2023 року по справі № 916/3414/22, яким розірвано договір оренди землі від 28.01.2019, укладений між Кубейською сільською радою Болградського району Одеської області та Товариством з обмеженою відповідальністю «КУБЕЙ-СОЛАР», згідно відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень набрало законної сили 07.08.2023 року.

Вказане спростовує доводи товариства з обмеженою відповідальністю «Кубей-Солар» відносно того, що нарахування земельного податку мало припинитися з 20.04.2023 року.

За правилами статті 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (п.59.1 ст.59 ПК України).

Податкова вимога разом з детальним розрахунком суми податкового боргу надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання (п. 59.3 ст. 59 ПК України).

З метою погашення податкового боргу позивач засобами поштового зв`язку надіслав на адресу товариства з обмеженою відповідальністю «Кубей-Солар» податкову вимогу форми «Ю» №333740-52 від 04.12.2019, яка була отримана 23.04.2020, що підтверджується відміткою на повідомленні про вручення поштового відправлення.

Податкова вимога залишилася без виконання, докази погашення боргу відсутні.

Також відсутні відомості щодо її оскарження та/або скасування.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 05.11.2020 по справі №420/6015/20, яке набрало законної сили 08.12.2020, позовну заяву Головного управління ДПС в Одеській області (до товариства з обмеженою відповідальністю «Кубей - Соларпро стягнення податкового боргу в розмірі 213 646,69 грн задоволено в повному обсязі. Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «Кубей Солар» (), а саме з усіх відкритих рахунків у банках, обслуговуючих підприємство суму заборгованості: по орендній платі з юридичних осіб на суму 213646,69 грн.

При цьому, товариство з обмеженою відповідальністю «Кубей-Солар» не заперечує факт отримання податкової вимоги, однак вказує про ненадання позивачем доказів вручення платнику податків податкової вимоги, оскільки, на думку відповідача, надання поштового повідомлення про вручення поштового відправлення, без опису вкладення, не є доказом вручення податкової вимоги, а також вказує, що в поштовому повідомленні не зазначені прізвище, ім`я та по батькові особи, яка отримала відправлення від імені відповідача.

Щодо вказаних доводів відповідача, суд зазначає наступне.

Як вже зазначено судом вище, податкова вимога надсилається в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (п.59.1 ст.59 ПК України).

Податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу (п.58.3 ст.58 ПК України).

Пунктом 42.2 статті 42 ПК України визначено, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Відповідно до п.42.5 ст.42 ПК України у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

При цьому, направлення податкової вимоги з описом вкладення до поштового відправлення, вказаними нормами не передбачено.

Матеріалами справи підтверджено, що податкова вимога була надіслана податковим органом за юридичною адресою рекомендованим листом з повідомленням про вручення і відповідачем отримано поштове повідомлення про вручення.

Так, порядок надання послуг поштового зв`язку, права та обов`язки операторів поштового зв`язку і користувачів послуг поштового зв`язку визначають та відносини між ними регулюють Правила надання послуг поштового зв`язку, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270 (далі - Правила).

Відповідно до п. 11 Правил поштові відправлення залежно від технології приймання, обробки, перевезення, доставки/вручення поділяються на такі категорії: прості, рекомендовані, без оголошеної цінності, з оголошеною цінністю.

Згідно з п. 2 Правил, повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу - повідомлення, яким оператор поштового зв`язку доводить до відома відправника чи уповноваженої ним особи інформацію про дату вручення реєстрованого поштового відправлення, виплати коштів за поштовим переказом та прізвище одержувача.

Відповідно до пункту 89 Правил в редакції чинної на час прийняття оскаржуваної податкової вимоги, реєстровані поштові відправлення вручаються, кошти за поштовими переказами виплачуються одержувачам за умови пред`явлення ними паспорта громадянина України, паспорта громадянина України для виїзду за кордон, військового квитка для військовослужбовця строкової служби, посвідчення народного депутата України, документа, що замінює паспорт, паспорта іноземного громадянина з візою або посвідки на постійне чи тимчасове проживання на території України іноземного громадянина, інших документів, що посвідчують особу згідно із законодавством.

Адресат може уповноважити іншу особу на одержання адресованого йому поштового відправлення, коштів за поштовим переказом за довіреністю, що оформляється в установленому законодавством порядку.

Довіреність на одержання поштового відправлення, коштів за поштовим переказом може бути посвідчена нотаріально, посадовою особою організації, в якій довіритель працює, навчається, перебуває на стаціонарному лікуванні, або за місцем його проживання. Після пред`явлення оригіналу довіреності її копія залишається в об`єкті поштового зв`язку.

Інформація про надходження реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу надсилається адресату у вигляді смс-повідомлення за номером мобільного телефону, зазначеним на поштовому відправленні, поштовому переказі, а у разі відсутності номера мобільного телефону - шляхом вкладення до абонентської поштової скриньки бланку повідомлення встановленого зразка.

За бажанням адресата реєстроване поштове відправлення, поштовий переказ можуть бути доставлені йому за поштовою адресою, зазначеною відправником, кур`єром за додаткову плату.( п.90, 91 Правил).

Відповідно до п. 94 Правил порядок доставки поштових відправлень, поштових переказів, повідомлень про вручення поштових відправлень, поштових переказів, періодичних друкованих видань юридичним особам узгоджується оператором поштового зв`язку разом з юридичною особою. Для отримання поштових відправлень юридична особа повинна забезпечити створення умов доставки та вручення поштових відправлень відповідно до вимог Закону України Про поштовий зв`язок, цих Правил.

Прості та рекомендовані поштові відправлення, повідомлення про надходження поштових відправлень, поштових переказів, повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, періодичні друковані видання, адресовані юридичним особам, можуть доставлятися з використанням абонентських поштових скриньок, що встановлюються на перших поверхах приміщень чи інших доступних для цього місцях або у канцелярії, експедиції тощо, розміщені на перших поверхах приміщень, чи видаватися в приміщеннях об`єкта поштового зв`язку представникам юридичних осіб, уповноваженим на одержання пошти.

У разі вручення рекомендованих поштових відправлень, рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень, поштових переказів, повідомлень про надходження поштових відправлень з використанням абонентської поштової скриньки згідно з укладеним договором датою вручення вважається дата їх вкладення до скриньки.

Відповідно до п. 96 Правил реєстровані поштові відправлення (крім рекомендованих), адресовані юридичним особам, видаються їх представникам, уповноваженим на одержання пошти, в об`єкті поштового зв`язку на підставі довіреності, оформленої в установленому порядку. Копія довіреності, засвідчена в установленому порядку, зберігається в об`єкті поштового зв`язку.

Таким чином, видача поштового відправлення одержувачу юридичній особі здійснюється шляхом узгодження з відділенням поштового зв`язку та видаються представникам, уповноваженим на одержання пошти, в об`єкті поштового зв`язку на підставі довіреності, оформленої в установленому порядку, і відповідальність за правильність оформлення повідомлення про вручення покладається на оператора поштового зв`язку.

Отже, перевірка документів, що посвідчують особу адресата, особу, яка одержує поштове відправлення замість такого адресата, а також належне оформлення повідомлення про вручення поштового відправлення покладено на працівників поштового зв`язку.

Відповідно до п. 127 Правил користувач послуг поштового зв`язку має право: на одержання інформації про порядок і строк надання послуг поштового зв`язку; звернутися для захисту своїх прав як споживача до територіального органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів, а також до суду; оскаржити неправомірні дії працівників поштового зв`язку в порядку, встановленому законом.

Разом з цим, суду не надано докази оскарження дій оператора поштового зв`язку, тому добросовісне виконання працівниками «Укрпошти» своїх службових обов`язків у даному випадку презюмується, а в матеріалах справи відсутні належні і допустимі докази протилежного.

У постанові Верховного Суду від 20.12.2023 року у справі №200/7733/20-а зазначено, що добросовісна поведінка суб`єкта господарювання передбачає забезпечення ним отримання кореспонденції за адресою його місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. У разі невиконання цього обов`язку суб`єкт господарювання не вправі посилатися на неотримання ним документів як на обставину, що звільняє його від настання у зв`язку з цим негативних наслідків.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного суду від 10.02.2023 року по справі №160/5278/19.

Також суд зазначає, що рішенні Одеського окружного адміністративного суду від 05.11.2020 по справі №420/6015/20 вказано «Матеріалами справи підтверджено, що контролюючим органом було надіслано на адресу відповідача податкову вимогу форми «Ю» від 04 грудня 2019 року № 33740-25, яка отримана відповідачем 23 квітня 2020 року, про що свідчить поштове повідомлення про вручення.».

Зі змісту вказаного рішення суду вбачається, що товариство з обмеженою відповідальністю «Кубей-Солар» було обізнане про розгляд справи та жодних заперечень, щодо неотримання податкової вимоги не висловлював.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05.11.2020 по справі №420/6015/20 товариством з обмеженою відповідальністю «Кубей-Солар» не оскаржувалося.

За таких встановлених обставин наведені доводи відповідача відхиляються судом.

Також судом було встановлено, що на виконання вимог п.95.5 ст.95 ПК України, заступником начальника Головного управління ДПС в Одеській області винесено рішення № 9/15-32-13-02-39 від 18.02.2022 про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках в рахунок погашення податкового боргу; № 1254/4-1532 від 04.07.2024 про стягнення коштів з рахунків/електронних гаманців платника податків у банках, небанківських надавачів платіжних послуг/емітентів електронних грошей у рахунок погашення податкового боргу.

На момент звернення контролюючого органу до суду, податковий борг відповідачем не сплачено.

Докази вчинення будь-яких дій, спрямованих на погашення податкового боргу товариством з обмеженою відповідальністю «Кубей-Солар», в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, незважаючи на вжиті контролюючим органом заходи, податковий борг товариством з обмеженою відповідальністю «Кубей-Солар» не було погашено протягом 240 календарних днів з моменту вручення податкової вимоги, протилежного матеріали справи не містять.

З огляду на встановлений факт наявності у товариства з обмеженою відповідальністю «Кубей-Солар» податкового боргу в сумі, що перевищує 1 мільйон гривень, і непогашення суми такого податкового боргу протягом 240 днів з дня вручення товариству податкової вимоги, суд дійшов висновку про наявність підстав для застосування судом тимчасового обмеження керівника вказаної юридичної особи Чумакова Миколи Кириловича у праві виїзду за межі території України до погашення суми податкового боргу.

При цьому, суд також враховує що обмеження у праві виїзду за межі території України є забезпечувальним заходом, який має тимчасовий характер і відповідно до п. 87.14 ст. 87 ПК України закінчення дії тимчасового обмеження у праві виїзду керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника здійснюється у разі погашення суми податкового боргу, зазначеної у рішенні суду, у зв`язку з якою було застосовано таке обмеження, або у разі отримання інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань про зміну керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника, або у разі початку судових процедур у справах про банкрутство стосовно такого боржника.

Отже, оскільки обмеження у праві виїзду керівника юридичної особи за межі території України пов`язано з наявністю певних обставин, суд вважає за необхідне визначити в рішенні суду межі застосування такого заходу, а саме, суд вказує, що застосований забезпечувальний захід у вигляді обмеження у праві виїзду за межі території України зберігає чинність до моменту погашення податкової заборгованості або до настання інших обставин, зазначених в п. 87.14 ст. 87 ПК України.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі Суомінен проти Фінляндії). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

Згідно частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, на підставі викладеного суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до приписів статті 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз. Оскільки, позивач не надав доказів понесення таких судових витрат, суд не має підстав вирішувати питання про їх розподіл.

Керуючись ст. ст. 72-77, 90, 132, 159, 241-246, 262, 289-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Головного управління ДПС в Одеській області (буд. 5, вул. Семінарська, м. Одеса, 65044,код ЄДРПОУ ВП: 44069166) до товариства з обмеженою відповідальністю «Кубей-Солар» (вул. Сатірова Панаса Івановича, 35-б, с. Кубей, Болградський р-н, Одеська обл., 68720, ), ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду керівника юридичної особи за межі України - задовольнити.

Встановити тимчасове обмеження у праві виїзду керівника товариства з обмеженою відповідальністю «Кубей-Солар» () ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) за межі України до погашення податкового боргу в розмірі 2306037 гривень 87 копійок або настання інших обставин, зазначених в п.87.14 ст.87 ПК України.

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 289-2 КАС України, протягом десяти днів з дня його проголошення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 04.09.2025 року.

Суддя Г.В. Лебедєва