Справа № 343/1147/25
Суддя: Керніцький І. І.
Дата ухвалення: 2025-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №: 343/1147/25
Провадження №: 2-а/343/26/25
РІШЕННЯ

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2025 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючого - суддi Керніцького І.І.,

секретаря судового засідання - Оленюк Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Долина Калуського району Івано-Франківської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності серії ЕНА № 4871439 від 02.06.2025 року,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності серії ЕНА № 4871439 від 02.06.2025 року, про притягнення його адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП, провадження у справі закрити, а також стягнути з відповідача судові витрати. Свої вимоги мотивував тим, що 02 червня 2025 року інспектором відділу поліції № 1 (м. Борислав) Дрогобицького районного відділу поліції ГУНП у Львівській області старший лейтенант поліції Войтович Назар Дмитрович, виніс відносно нього постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4871439. Відповідно до винесеної постанови, ним нібито було скоєно адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 121 КУпАП. Як зазначено в постанові, водій керував ТЗ обладнаним засобами пасивної безпеки та був не пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п. 2.3.в. ПДР - Порушення правил користування ременями безпеки. Притягнення до адміністративної відповідальності, на його думку є необґрунтованим та недоведеним, а зазначена постанова є незаконною та підлягає скасуванню.

Представник Головного управління Національної поліції у Львівській області Магур Р.І. подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , зазначивши, що не погоджується з позовними вимогами та вважає їх необґрунтованими та безпідставними. Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4871439 від 02.06.2025 року позивач керуючи транспортним засобом порушив правила користування ременем безпеки, чим порушив п. 2.3 «в» ПДР України. Розгляд справи стосовно ОСОБА_1 відбувся близько 07:24 год 02.06.2025 року на автодорозі Т14-02 Бориславської ТГ Львівської області, при чому водієві було роз?яснено суть правопорушення передбаченого п.2.3 «в» ПДР України, його права та обов?язки (під підпис), та винесено вищевказану постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч. 5 ст. 121 КУпАП. Після розгляду справи та під час отримання копії постанови, водій поставив всі свої підписи, отримав копію та продовжив рух. 14.06.2025 року відповідно до відомостей ІКС ІПНП вищевказаний штраф був сплачений в повному розмірі, що підтверджує винуватість.

Позивач ОСОБА_1 подав до суду відповідь на відзив, в якій просив позовну заяву задоволити, скасувати постанову серії ЕНА № 4871439 від 02.06.2025 року, якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. за ч. 5 ст. 121 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення. Судові витрати по справі покласти на відповідача. Вказавши, що представник відповідача зазначає, що причина зупинки його транспортного засобу була на підставі ч. 1 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію України», а саме він під час руху був не пристебнутий ременем безпеки, чи порушив вимоги 2.3 «в» ПДР України. На його думку, те, що він під час руху не був пристебнутий ременем безпеки не відповідає дійсності, доказів не долучено ні до постанови ні до відзиву. Також те, що велася відеофіксація відповідно до ст. 40 Закону України «Про національну поліцію України» та наказу МВС України № 1026 спростовується долученими доказами до відзиву. Таким чином, видно із відеозапису з нагрудної камери працівників патрульної поліції, що здійснюють оформлення адміністративного правопорушення, що запис є не безперервним та розпочинається із фрагменту розмови з ним.

В судове засідання позивач не з`явився, у відповіді на відзив вказав про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник Головного управління Національної поліції у Львівській області в судове засідання також не з`явився, у відзиві на позовну заяву вказав про розгляд даної справи без участі представника відповідача.

Дослідивши здобуті й перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов належить до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав.

Статтею 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Згідно зі ст. 280 даного Кодексу, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язані з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності з вимогами ст. 252 цього Кодексу, орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 245 зазначеного Кодексу, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 вищевказаного Кодексу, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, з цієї правової норми вбачається, що законодавцем встановлено презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржуються. Це означає, що повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративне правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. Зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів.

З матеріалів справи вбачається, що 02 червня 2025 року інспектором відділу поліції № 1 (м. Борислав) Дрогобицького районного відділення поліції ГУНП у Львівській області старшим лейтенантом поліції Войтовичем Н.Д. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 4871439, згідно якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн. В постанові зазначено, що 02.06.2025 року о 07:24 год. на дорозі Т1402 ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Mercedes-Benz Sprinter 313 CDI», державний номерний знак НОМЕР_1 , який обладнаний засобами пасивної безпеки, був не пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п. 2.3 «в» ПДР.

З оскаржуваної постанови вбачається, що свідків правопорушення в ній не зазначено, будь-яких інших доказів, які б підтверджували факт вчинення ОСОБА_1 вказаного адміністративного правопорушення, до постанови не додано.

На підтвердження вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, представник відповідача до відзиву додав відеозапис з нагрудної камери поліцейського, який мав би підтверджувати факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом з не пристебнутим паском безпеки.

Так, на диску без надписів, знаходиться один відеозапис під назвою «01460@241010» тривалістю 00:53 хв., на якому зафіксовано, як працівник поліції будучи позаду транспортного засобу ОСОБА_1 вмикає нагрудну камеру і підходить до водійської частини автомобіля, де вже інший поліцейський перевіряє документи у водія. Поліцейський вказує ОСОБА_1 на механічні пошкодження транспортного засобу та що він вчиняє правопорушення повторно протягом року, на цьому відеозапис закінчується.

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

У ст. 40 вищевказаного Закону встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб, забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

У п.п. 1 п. 2 Розділу І Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, яка була затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України 18.12.2018 року № 1026, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11.01.2019 року № 28/32999, передбачено, що застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису здійснюється з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення.

Згідно з п. 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 18.12.2018 року № 1026, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.01.2019 року № 28/32999, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов?язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов?язаних із виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов?язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Залежно від наявних режимів відеореєстратора та освітлення відеозапис здійснюється у відповідному режимі денної або нічної зйомки.

Дослідивши наданий представником відповідача відеозапис з нагрудної камери поліцейського, суд не вбачає фактів, що він є беззаперечним доказом винуватості ОСОБА_1 , адже розпочинається із фрагменту розмови поліцейського з останнім про порушення правил дорожнього руду, під час якого взагалі не згадується про не користування ОСОБА_1 ременем безпеки, а тільки поліцейський вказує на механічні пошкодження транспортного засобу, а також на вказаному відеозаписі не зафіксовано, як ОСОБА_1 керував транспортним засобом і в цей час не користувався ременем безпеки. Інших належних та допустимих доказів суду не надано.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в своїй постанові від 26.04.2018 року в справі № 338/855/17 зазначив, що аналіз положень статей КУпАП дозволяє дійти висновку, що зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтям 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. У вказаній постанові суд роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

Крім того суд наголошує, що підпис на постанові та сплата штрафу у справі про адміністративне правопорушення не є доказом вини водія (КАС ВС від 22.07.2019 року в справі № 757/2757/16-а).

Враховуючи вищенаведене, зокрема те, що жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того факту, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Mercedes-Benz Sprinter 313 CDI», державний номерний знак НОМЕР_1 , який обладнаний засобами пасивної безпеки, був не пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п. 2.3 «в» ПДР, в судовому засіданні не здобуто, а сама постанова не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, а тому постанова про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 4871439 від 02.06.2025 року, є протиправною і її слід скасувати в зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд, як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення, тому суд вважає за необхідне провадження в справі закрити, оскільки відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Львівській області на користь позивача слід стягнути 605,60 грн. сплаченого ним судового збору згідно платіжної інструкції № 0880-2409-0901-5781 від 10.06.2025 року, а в задоволенні вимоги про стягнення 5 000,00 грн. витрат, пов`язаних з наданням йому правничої допомоги адвокатом, відмовити, оскільки жодних доказів на підтвердження факту понесення цих витрат та їх розміру позивач не надав.

На підставі викладеного, ст.ст. 7, 9, 121, 245, 247, 251, 252, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, керуючись ст.ст. 77, 139, 241-246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов задоволити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 4871439 від 02.06.2025 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн. за вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, а провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити в зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Львівській області на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати на оплату судового збору в розмірі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень та 60 копійок), відмовивши в задоволенні вимоги про стягнення 5 000,00 грн. витрат, пов`язаних з наданням йому правничої допомоги адвокатом, в зв`язку з її недоведеністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , паспорт серія, номер: НОМЕР_3 , виданий 17.11.2011 року, Долинським РВ УМВС України в Івано-Франківській області.

Відповідач: Головне управління Національної поліції України у Львівській області, що знаходиться за адресою: 79007, Львівська область, м.Львів, площа Генерала Григоренка, 3, .

Суддя: