Справа № 420/15638/25
Суддя: Завальнюк І.В.
Дата ухвалення: 2025-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Завальнюка І.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Одеської митниці про визнання протиправними та скасування рішення щодо визначення (коригування) митної вартості товару, картки відмови,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів № UA500100/2025/000006/1 від 24.02.2025 p; визнати протиправним та скасувати Картку відмови Одеської митниці в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного UA500100/2025/000009.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що при митному оформленні транспортного засобу. а саме пошкодженого, бувшого у використанні легкового автомобілю LAND ROVER Range Rover Velar D300 HSE номер кузову НОМЕР_1 , модельний рік 2019, який ввозився Позивачем на територію України, ним визначено його митну вартість за основним методом за ціною договору (контракту) у розмірі 17 267 доларів США, заявлено цей показник у митній декларації 25UA89U0, до якої додано на підтвердження митної вартості товару згідно з переліком, визначеним Митним кодексом України. Однак, митний орган безпідставно не погодився із заявленою декларантом митною вартістю товару - 17 267 доларів США, визначеною за ціною договору (контракту), та незаконно прийняв рішення про коригування митної вартості товару із застосуванням резервного методу до 25 300 доларів США та відмовив у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів. Позивач не погодився із рішенням митного органу, але з метою випуску задекларованого товару у вільний обіг сплатив митні платежі і перерахував на рахунок державного казначейства різницю між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товару, визначеною декларантом і сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товару, визначеною митним органом. Таким чином, надмірно сплачена сума митних платежів складає 107 782 грн.

Ухвалою судді від 26.05.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

05.06.2025 до суду від Одеської митниці надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнав у повному обсязі, в задоволенні позову просив відмовити, зазначивши, що на виконання вимог статті 54 МКУ під час здійснення Одеською митницею митного контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митною декларацією (МД) №25UA89U0 від 23.01.2025 встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності та не містяться всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, та обґрунтовано у графі 33 Рішення про коригування митної вартості товарів № UA500100/2025/000006/1 від 24.01.2025, а саме у зв`язку з тим, що даний транспортний засіб придбано на аукціоні, це виключає відстрочення платежу. Згідно частиною 2 статті 53 Кодексу одним з основних документів, які підтверджують митну вартість товарів, є: якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару необхідні для ідентифікації ввезеного товару. При цьому покупцем не надано жодного платіжного документу. На інвойсі відсутні печатки (штампи) інших компетентних органів іноземних держав при перетинанні державного кордону. Зазначене вище свідчить про можливо наявні ознаки підробки поданих до митного оформлення документів. З урахуванням того, що позивачем придбано товар, який ввезено на митну територію України на аукціоні та, враховуючи, що надання банківських платіжних документів, за умови оплати рахунку, є обов`язком декларанта, оскільки надання документів, які підтверджують оплату товару передбачено ч. 2 ст. 53 МК України, а не ч. 3ст. 53 МК України, Одеська митниця наголошує, що дані документи було витребувано обгрунтовано. В свою чергу, позивач на запит митниці таких документів не надала. Доводів щодо придбання товару на аукціоні не спростувала. Доказів, які б підтверджували відстрочення платежу не надала. Пояснення позивача з приводу того, що виконання умов оплати не впливає на числові показники митної вартості товару, Одеська митниця вважає необгрунтованими, оскільки надання документів, які підтверджують оплату товару (за умови здійснення такої оплати) є обов`язком декларанта. З огляду на вищевикладене, Одеська митниця наполягає на тому, що встановлені відповідачем недоліки щодо розбіжностей у документах, що були надані позивачем є обґрунтованими та, відповідно, рішення про коригування митної вартості, що прийняте на підставі встановлених відповідачем розбіжностей та картка відмови у прийнятті в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення є правомірними, а тому вимоги позивача, викладені у позовній заяві, не підлягають задоволенню. Також відповідно до п.1 п.6 ч.10 ст.58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як витрати на навантаження (розвантаження) оцінюваних товарів, пов`язана з їх транспортуванням до порту ввезення на митну територію України. Проте, у наданих до митного оформлення документах (інвойсі, тощо) відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару. Крім того, у інвойсі від 11.09.2024 № 88846 продавцем зазначено, що доставка автомобіля в Україну коштує 1600 Дол.США, що, за наявною у митного органу інформацією може відповідати тільки вартості морського перевезення від порту Incheon Korea (KR) до порту розвантаження CHORNOMORSK. У випадку якщо покупець бажає, то він може самостійно вжити заходів до забезпечення страхування вантажу. Документи про наявність або відсутність витрат на страхування товарів покупцем до кордону України не надано. Таким чином у митного органу виникають сумніви щодо достовірності зазначених у документах складових митної вартості. Також У наданому до митного оформлення коносамент № MSKORRE3007 17.10.2024 фраза FREIGHT PREPIAD , але жодних документів, що підтверджують оплату фрахту не надано. Отже, оскільки в документах, які надані позивачем до Одеської митниці разом з митною декларацією (МД) №25UA89U0 від 23.01.2025 містились розбіжності, та не містилися всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а також декларантом не подані витребувані митницею додаткові документи, які підтверджують митну вартість товарів, то зазначені обставини, у відповідності до п.2 ч.6 ст. 54 МКУ, були підставою для прийняття митницею рішення про коригування митної вартості товарів та відмови митним органом у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.

03.06.2025 до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, згідно з якою позивач подав митному органу належні та допустимі докази на підтвердження ціни договору купівлі автомобіля, що був у використанні, і зазначені документи не містять розбіжностей щодо вартості та вказують, що їх дані піддаються обчисленню, то відповідач не довів обставини, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного декларантом позивача розрахунку митної вартості товару за ціною договору.

05.06.2025 до суду від представника відповідача надійшли заперечення, згідно з якими оскаржуване рішення повністю відповідає Наказу № 598 від 24.05.2012 Міністерства фінансів України «Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів, Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору», в графі 33 Рішення детально розписані фактичні обставини справи, наведено належні пояснення щодо розбіжностей в наданих ОСОБА_1 до митного оформлення документах, наведено повну інформацію щодо джерел, які використовувалися при визначені митної вартості оцінюваних товарів, отриману за результатами здійснення митного контролю із зазначенням номерів відповідних митних декларацій, яка міститься у спеціалізованому програмно-інформаційному комплексі Єдиної автоматизованої інформаційної системи (ЄАІС), АСМО «Інспектор», та також обґрунтовано позицію митного органу посилаючись на відповідні норми митного законодавства України.

Розгляд справи здійснюється без проведення судового засідання та по суті розпочатий через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі відповідно до ч. 2 ст. 262 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необґрунтованість адміністративного позову та відсутність підстав для його задоволення, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що декларантом позивача для здійснення митного оформлення товару до Одеської митниці подана митна декларація (МД) №25UA89U0 від 23.01.2025, відповідно до якої на митну територію України надійшов товар ОСОБА_1 , а саме: - товар № 1 - Автомобіль легковий пасажирський, пошкоджений, бувший у використанні, призначений для перевезення людей по дорогах загального користування -1шт.- Марка - LAND ROVER- Модель - RANGE ROVER VELAR D300 HSEНомер кузова (VIN) - НОМЕР_1 - Номер двигуна - немає даних;- Номер шасі - немає даних;- Загальна кількість місць для сідіння, включаючи місце водія - 5;- Призначення автомобіля - пасажирський;- Тип двигуна - дизельний (двигун внутрішнього згоряння із запалюванням від стиснення (дизелем або напівдизелем));- Робочий обєм ціліндрів двигуна - 2993 см3;- Потужність двигуна кВт. - 225 кВт.- Колісна формула - 4х4;- Календарний рік виготовлення - 2019р.;- Модельний рік виготовлення - 2019 р.;- Тип кузова - універсал- Колір- білий- Пошкодження КТЗ:деформація крила переднього лівого, крила заднього правого, бампера заднього в правій частині, накладки заднього бампера центральної нефарбованої, важеля передньої підвіски лівого нижнього, тяги передньої лівої підвіски, поворотного кулака переднього лівого, опори стійки амортизатора передньої лівої, привідного вала переднього лівого, стійки стабілізатора передньої лівої, рульового механізму в лівій частині з рульовою тягою лівою та з накінечником, маточини переднього лівого колеса, переднього бампера в лівій частині, накладки переднього бампера нижньої. Розбитий ліхтар заднього правого крила, ліхтар заднього бампера правий, підкрилок передній лівий.Виробник: Jaguar Land Rover LTD Торговельна марка: LAND ROVER Країна виробництва: GBМісць: 1 VN.

На підтвердження митної вартості товару згідно з переліком, визначеним Митним кодексом України, документи, а саме: - інвойс № 12917 від 03.10.2024 р.; автотранспортна накладна № 88846 від 11.09.2024; коносамент MSKORRE3007 від 17.10.2024 р.; декларація про походження товару №544-E/24 від 30.12.24; Свідоцтво про зняття з реєстрації транспортного засобу № 2828-07 від 10.10.24 р.; висновок про якісні характеристики товарів, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями №544-Е/24 від 30.12.24; договір про надання послуг митного брокера № 2612/24-12 від 26.12.24 р.; довідка про відповідність екологічним стандартам № 30.12.2024-1 від 30.12.2024 р.; фото товару; та ін.

На виконання вимог статті 54 МКУ під час здійснення Одеською митницею митного контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митною декларацією (МД) №25UA89U0 від 23.01.2025 встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності та не містяться всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, та обґрунтовано у графі 33 Рішення про коригування митної вартості товарів № UA500100/2025/000006/1 від 24.01.2025, а саме:

1) у зв`язку з тим, що даний транспортний засіб придбано на аукціоні, це виключає відстрочення платежу. Згідно частиною 2 статті 53 Кодексу одним з основних документів, які підтверджують митну вартість товарів, є: якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару необхідні для ідентифікації ввезеного товару. При цьому покупцем не надано жодного платіжного документу. На інвойсі відсутні печатки (штампи) інших компетентних органів іноземних держав при перетинанні державного кордону. Зазначене вище свідчить про можливо наявні ознаки підробки поданих до митного оформлення документів;

2) відповідно до п.1 п.6 ч.10 ст.58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як витрати на навантаження (розвантаження) оцінюваних товарів, пов`язана з їх транспортуванням до порту ввезення на митну територію України. Проте, у наданих до митного оформлення документах (інвойсі, тощо) відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару;

3) у інвойсі від 11.09.2024№ 88846, продавцем зазначено, що доставка автомобіля в Україну коштує 1600Дол.США, що, за наявною у митного органу інформацією,- може відповідати тільки вартості морського перевезення від порту Incheon Korea (KR) до порту розвантаження CHORNOMORSK .У випадку якщо покупець бажає, то він може самостійно вжити заходів до забезпечення страхування вантажу. Документи про наявність або відсутність витрат на страхування товарів покупцем до кордону України не надано. Таким чином у митного органу виникають сумніви щодо достовірності зазначених у документах складових митної вартості;

4) у наданому до митного оформлення коносамент № MSKORRE3007 17.10.2024 фраза FREIGHT PREPIAD , але жодних документів, що підтверджують оплату фрахту не надано.

Оскільки надані позивачем документи містили розбіжності та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, зазначені обставини виключали можливість перевірки митним органом числового значення заявленої митної вартості у відповідності до умов частини 1 статі 54 МКУ, та обумовлювали необхідність запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості.

На підставі ч.3 статті 53 МКУ, п. 2.3 Правил заповнення декларації митної вартості, які затверджені наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599, Одеською митницею повідомлено декларанта про необхідність подання протягом 10 календарних днів додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості, а саме: 1) копію митної декларації країни відправлення; 2) калькуляцію транспортних витрат за межами митної території України з урахуванням вартості фрахту, вартості інших складових вартості транспортування транспортного засобу, що декларується, у тому числі територією країни експортера; 3) згідно п.8 ч.2 ст.53 МКУ страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; 4) згідно п.4 ч.2 ст.53 МКУ банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; 6) Банківські платіжні документи, що стосуються оплати фрахту.

Додатково декларанта повідомлено про те, що декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у нього документи для підтвердження заявленою ним митної вартості товарів.

23.01.2024 було надіслано листа, що всі додаткові документи надісланні, проте жодних документів з переліку ст. 53 МКУ не надано.

Оскільки в документах, які надані позивачем до Одеської митниці разом з митною декларацією (МД) №25UA89U0 від 23.01.2025 містились розбіжності, та не містилися всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а також декларантом не подані витребувані митницею додаткові документи, які підтверджують митну вартість товарів, то зазначені обставини, у відповідності до п.2 ч.6 ст. 54 МКУ, були підставою для прийняття митницею рішення про коригування митної вартості товарів та відмови митним органом у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.

За результатом проведеної консультації між митним органом та декларантом у відношенні товарів застосовано резервний метод (метод 2 ґ).

З метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби України та встановлено, що рівень митної вартості подібних товарів з урахуванням виробника товару, марки, моделі та перших одинадцяти знаків VIN є більшим і становить 25300 дол. США/шт. (МД від 02.05.2024 № UA500500/2024/15618,) - з урахуванням: об`єму двигуна, моделі, року виготовлення та модельного року виготовлення.

Товар, який надійшов на адресу позивача, було випущено у вільний обіг за митною декларацією (МД) №25UA47U4 від 30.01.2025 за умови забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X МКУ.

Сплату різниці митних платежів за митною вартістю, визначеною декларантом, та митною вартістю, визначеною митним органом, при митному оформленні товарів забезпечено фінансовою гарантією у розмірі 107 782,03 грн. шляхом внесення коштів на відповідний рахунок митного органу.

Зважаючи на безпідставну відмову митного органу в розмитнені товару за митною вартістю, визначеною декларантом, та на підставі повного пакету документів для митного оформлення товару, позивач звернувся за судовим захистом із даним позовом.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв`язок у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги не підлягаючими задоволенню у зв`язку з наступним.

Підставою для прийняття спірних рішень є непідтвердження позивачем задекларованої ним митної вартості товару, ненадання декларантом платіжних документів, які засвідчують факт оплати, що містять реквізити, необхідні для ідентифікації імпортованого товару та для підтвердження заявленої митної вартості.

Відповідно до статей 49, 50 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Згідно з частиною першою статті 51, частиною першою статті 52 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Як встановлено частиною другою статті 52 Митного кодексу України, декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно з частинами першою, другою статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (частина п`ята статті 53 Митного кодексу України).

З аналізу наведених норм вбачається, що положення статті 53 Митного кодексу України містять вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондується з положеннями статті 318 Митного кодексу України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання митними органами митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Відповідно до частини третьої статті 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Згідно зі статтею 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частиною п`ятою статті 54 Митного кодексу України передбачено право митного органу з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

За правилами частини шостої статті 54 Митного Кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Згідно з частиною першою статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом митним у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом, та обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування (пункти 2, 5 частини другої статті 55 Митного Кодексу України).

Зазначені положення зобов`язують митний орган у рішенні про коригування митної вартості зазначати конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Статтею 57 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 (визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів) і 60 (визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів) Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 (визначення митної вартості на основі віднімання вартості) Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 (визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість) Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Частинами другою та третьою статті 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

Відповідно до частин четвертої, п`ятої статті 58 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

З огляду на матеріали справи, у зв`язку з тим, що транспортний засіб LAND ROVER- Модель - RANGE ROVER VELAR D300 HSEНомер кузова (VIN) -SALYA2BK4KA212917, 2019 р.в, придбано на аукціоні, митний орган зазначив, що це виключає відстрочення платежу.

Згідно частиною 2 статті 53 Кодексу одним з основних документів, які підтверджують митну вартість товарів, є: якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару необхідні для ідентифікації ввезеного товару. При цьому покупцем не надано жодного платіжного документу. На інвойсі відсутні печатки (штампи) інших компетентних органів іноземних держав при перетинанні державного кордону. Зазначене вище свідчить про можливо наявні ознаки підробки поданих до митного оформлення документів

Згідно з п. 4 ч. 2 статті 53 Кодексу, до документів, які підтверджують митну вартість товарів, відносяться: якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.

Верховний Суд у постанові від 13.10.2021 р. у справі № 804/15600/15 наголосив, що витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

У цій постанові Верховний Суд звернув увагу, що витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитися в правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України.

В свою чергу, позивач на запит митниці таких документів не надала. Доводів щодо придбання товару на аукціоні не спростувала. Доказів, які б підтверджували відстрочення платежу не надала.

Пояснення позивача з приводу того, що виконання умов оплати не впливає на числові показники митної вартості товару, суд вважає необґрунтованими, оскільки надання документів, які підтверджують оплату товару (за умови здійснення такої оплати), є обов`язком декларанта.

Суд вважає позицію позивача необґрунтованою, оскільки вона не надала жодного документа, який би підтверджував заявлену митну вартість транспортного засобу. Зокрема, відсутні банківські платіжні документи, які підтверджують фактичну оплату автомобіля, а також інші документи, що дають змогу ідентифікувати ввезений товар і перевірити правильність розрахунку митної вартості за ціною договору. Без наявності таких доказів митний орган не мав можливості перевірити достовірність заявленої митної вартості, що є обов`язковою вимогою відповідно до частин другої та третьої статей 53 та статті 54 Митного кодексу України.

Крім того, позивач не подала документи, що підтверджують витрати на транспортування, страхування та інші складові митної вартості, а наявні інвойси та коносаменти містять розбіжності та неповні відомості. Відсутність цих документів створює обґрунтовані сумніви у достовірності заявлених даних, що дало підстави митному органу застосувати резервний метод визначення митної вартості та відмовити у митному оформленні за заявленою ціною.

У інвойсі від 11.09.2024№ 88846 продавцем зазначено, що доставка автомобіля в Україну коштує 1600 Дол. США, що, за наявною у митного органу інформацією, може відповідати тільки вартості морського перевезення від порту Incheon Korea (KR) до порту розвантаження CHORNOMORSK .У випадку якщо покупець бажає, то він може самостійно вжити заходів до забезпечення страхування вантажу. Документи про наявність або відсутність витрат на страхування товарів покупцем до кордону України не надано. Таким чином у митного органу виникають сумніви щодо достовірності зазначених у документах складових митної вартості.

Комерційний інвойс сам по собі не може слугувати беззаперечним доказом заявленої митної вартості, оскільки він відображає лише договірну ціну товару, але не підтверджує фактичну оплату або наявність усіх складових митної вартості. Згідно з частиною другою статті 53 Митного кодексу України, для підтвердження заявленої митної вартості необхідні також банківські платіжні документи та інші документи, які дозволяють ідентифікувати товар, підтвердити виконання умов договору і розрахувати митну вартість за ціною фактичної оплати.

Крім того, інвойс може містити неповні або неточні відомості щодо транспортних витрат, страхування, зборів або інших додаткових складових, що входять до митної вартості, і не містить реквізитів для перевірки достовірності через митний контроль. У разі сумнівів у достовірності чи повноті даних, викладених в інвойсі, митний орган має право вимагати додаткові документи, а сам інвойс не може бути беззаперечним доказом для встановлення митної вартості товару.

Отже у митного органу цілком ґрунтовно виникли сумніви у достовірності поданих декларантом відомостей про митну вартість транспортного засобу RANGE ROVER Velar D300 HSE, 2019 р.в., в розмірі 15 667 дол. США , а наявність інформації щодо попередніх поставок ідентичних товарів за ціною, яка є вищою, ніж ціна товару, зазначена у митних деклараціях, є достатньою підставою для проведення консультацій з декларантом та витребування додаткових документів на підтвердження визначеної митної вартості за основним методом.

З цих підстав митним органом було прийнято рішення про необхідність надання декларантом документів, що підтверджують відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

На підставі ч.3 статті 53 МКУ, п. 2.3 Правил заповнення декларації митної вартості, які затверджені наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599, Одеською митницею повідомлено декларанта про необхідність подання протягом 10 календарних днів додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості, а саме: 1) копію митної декларації країни відправлення; 2) калькуляцію транспортних витрат за межами митної території України з урахуванням вартості фрахту, вартості інших складових вартості транспортування транспортного засобу, що декларується, у тому числі територією країни експортера; 3) згідно п.8 ч.2 ст.53 МКУ страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; 4) згідно п.4 ч.2 ст.53 МКУ банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. 6) Банківські платіжні документи, що стосуються оплати фрахту.

Водночас, декларантом не були надані витребувані додаткові документи відповідно до вимог частини третьої статті 53 Митного кодексу України.

Також посилання на умови поставки CFR у самому інвойсі не замінює документального підтвердження фактичної сплати фрахту або транспортних витрат. Згідно з частиною другою статті 53 Митного кодексу України, одним із основних документів, що підтверджують митну вартість товару за ціною договору, є банківські платіжні документи, які підтверджують оплату товару та пов`язаних із ним витрат, включно з фрахтом. Відсутність таких документів дає митному органу підстави вважати, що надані дані про складові митної вартості є неповними або недостовірними.

Твердження позивача, що фактичний момент сплати фрахту не впливає на митну вартість, не враховує, що митний орган зобов`язаний перевірити достовірність числових показників усіх складових вартості товару. Фраза «Freight Prepaid» у коносаменті лише вказує на умови сплати, але не підтверджує фактичну оплату. Митний орган, не маючи підтверджуючих платіжних документів, не може прийняти заявлену в інвойсі суму як беззаперечну митну вартість. Крім того, відсутність документального підтвердження фрахту створює правові підстави для застосування резервного методу визначення митної вартості, що відповідає вимогам статей 54 55 МКУ. Отже, аргументація позивача щодо беззаперечності інвойсу та CFR-поставки є необґрунтованою і не може бути прийнята судом як достатнє підтвердження митної вартості.

Також у наданому до митного оформлення коносаменті № MSKORRE3007 від 17.10.2024 зазначена фраза FREIGHT PREPAID, проте жодних документів, що підтверджують оплату фрахту, позивачем не надано. Відсутність цього підтвердження створює обґрунтовані сумніви у повноті та достовірності заявлених складових митної вартості, що дало підстави митному органу застосувати резервний метод визначення митної вартості та відмовити у митному оформленні за заявленою ціною.

Ураховуючи встановлені судом обставини та наведені норми чинного законодавства, суд дійшов до висновку, що митний орган, дотримуючись вимог статті 58 Митного кодексу України, здійснив визначення митної вартості імпортованого транспортного засобу не за ціною договору як основним методом, а із застосуванням резервного методу, за достатніх на те підстав та з дотриманням порядку черговості послідовного використання методів, визначених положеннями статей 59-63 Митного кодексу України, а тому рішення про коригування митної вартості товарів та картка відмови прийняті правомірно і підстави для їх скасування відсутні.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові ВС/КАС України від 04.12.2024 № 820/17417/14.

У контексті оцінки кожного аргументу (доводу), наданого стороною, Верховний Суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) і «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів і інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд вважає, що решта аргументів (доводів) сторін, які мають значення для правильного вирішення спору, на вирішення спірних правовідносин не впливають та не змінюють судовий розсуд цього спору за результатами судового процесу.

В адміністративному судочинстві принцип верховенства права зобов`язує суд надавати законам та іншим нормативно-правовим актам тлумачення у спосіб, який забезпечує пріоритет прав людини при вирішенні справи. Тлумачення законів та нормативно-правових актів не може спричиняти несправедливих обмежень прав людини.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Суд зазначає, що доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, однак позивач в ході судового розгляду справи не доведено ґрунтовності пред`явлених вимог.

В той же час, згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача

Вирішуючи спір, суд також враховує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини у справі Голдер проти Сполученого Королівства, згідно з якою саме небезпідставність доводів позивача про неправомірність втручання в реалізацію його прав є умовою реалізації права на доступ до суду.

Отже, звертаючись до суду з позовом про захист своїх прав, позивач обтяжений обов`язком довести "небезпідставність" своїх доводів щодо порушеного права за захистом якого він звернувся до суду, надавши відповідні докази зі змісту яких можливо встановити наявність спору саме на момент звернення до суду.

Таким чином, проаналізувавши обставини справи, з урахуванням нормативного регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку про необґрунтованість адміністративного позову та відсутність підстав для його задоволення.

Судові витрати розподілити відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 139, 242-246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) до Одеської митниці (65078, Одеська обл., м. Одеса, вул. Лип Івана та Юрія, 21-А; ) про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості, картки відмови відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя І.В. Завальнюк

.