Справа № 420/29734/25
Суддя: Бездрабко О.І.
Дата ухвалення: 2025-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

02 вересня 2025 року м.Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Бездрабко О.І., розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника позивача про забезпечення позову за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Відділу поліції № 3 Одеського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Відділу поліції № 3 Одеського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Одеській області, в якій просить:

- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо направлення звернення від 28.01.2025 р. № Е1202959 (яке зареєстроване в автоматичному режимі 10.02.2025 р. за № 4586 у Відділі поліції № 3 Одеського районного управління поліції №1 Головного Управління Національної поліції в Одеській області) про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.210, 210-1 КУпАП, та оголошення його у розшук, з вимогою адміністративного затримання/доставки працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 для складання протоколу про адміністративне правопорушення та вчинення інших дій;

- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (система "ОБЕРІГ"), інформаційно-комунікаційної системи "Інформаційний портал Національної поліції України", електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного та резервіста (мобільного застосунку "РЕЗЕРВ+") інформації про вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст. 210, 210-1 КУпАП, та оголошення його у розшук, з вимогою адміністративного затримання/доставки працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 для складання протоколу про адміністративне правопорушення та вчинення інших дій;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 направити до Відділу поліції № 3 Одеського районного управління поліції №1 Головного Управління Національної поліції в Одеській області (у разі потреби до інших органів Національної поліції), повідомлення про відсутність підстав для адміністративного затримання та доставлення ОСОБА_1 , як такого, що вчинив адміністративні правопорушення, передбачене ст.210, 210-1 КУпАП до районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки для складання протоколу про адміністративне правопорушення, відповідно п.79 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів затвердженого постановою КМУ від 30.12.2022 р. № 1487 (та іншого чинного законодавства України);

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 виключити з державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (система "ОБЕРІГ"), інформаційно-комунікаційної системи "Інформаційний портал Національної поліції України", електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного та резервіста (мобільного застосунку "РЕЗЕРВ+") всю інформацію про вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст.210, 210-1 КУпАП, та оголошення його у розшук, з вимогою адміністративного затримання/доставки працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 для складання протоколу про адміністративне правопорушення та вчинення інших дій;

- зобов`язати Відділ поліції № 3 Одеського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Одеській області виключити з інформаційно-комунікаційної системи "Інформаційний портал Національної поліції України", інших баз Національної поліції всю інформацію (яка була внесена на підставі звернення ІНФОРМАЦІЯ_1 від 28.01.2025 р. № E1202959 та інших звернень) про вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст. 210, 210-1 КУпАП, та оголошення його у розшук, з вимогою адміністративного затримання / доставки працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 для складання протоколу про адміністративне правопорушення та вчинення інших дій.

Разом з позовною заявою подано заяву про забезпечення позову, в якій представник позивача просить забезпечити позов шляхом:

- зупинення дії індивідуального акта, яким є звернення ІНФОРМАЦІЯ_1 від 28.01.2025 р. № E1202959 (яке зареєстроване автоматичному режимі 10.02.2025 р. за № 4586 у Відділі поліції № 3 Одеського районного управління поліції №1 Головного Управління Національної поліції в Одеській області) про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 210-210-1 КУпАП та оголошення його у розшук, з вимогою адміністративного затримання /доставки працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 для складання протоколу про адміністративне правопорушення та вчинення інших дій;

заборони поліцейським, військовослужбовцям територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, будь-яким іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору, а саме затримувати/доставляти ОСОБА_1 на підставі звернення ІНФОРМАЦІЯ_1 від 28.01.2025р. № Е1202959 (яке зареєстроване в автоматичному режимі 10.02.2025 р. за № 4586 у Відділі поліції № 3 Одеського районного управління поліції №1 Головного Управління Національної поліції в Одеській області) про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.210, 210-1 КУпАП, та оголошення його у розшук, з вимогою адміністративного затримання/доставки працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 для складання протоколу про адміністративне правопорушення та вчинення інших дій, до моменту розгляду судом цієї справи та винесення остаточного судового рішення яке вступить у законну силу.

В обґрунтування заяви представник позивача вказує на те, що невжиття заходів забезпечення позову унеможливить ефективний захист та/або поновлення порушених прав позивача, оскільки існує обґрунтована можливість його затримання та доставлення до ТЦК (у разі приїзду до України), що в подальшому може мати наслідком мобілізацію ОСОБА_1 . Також наголошує на очевидності протиправності дій відповідачів, оскільки строк притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення правил військового обліку відносно позивача завершився.

При вирішенні даної заяви суддя виходить з наступного.

Частинами 1, 2 статті 150 КАС України передбачено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову (ч.4 ст.150 КАС України).

Відповідно до положення ч.1 ст.151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Отже, забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, до прийняття у справі судового рішення по суті заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Відповідно до п.17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" від 06.03.2008 р. № 2, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення по адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

З аналізу викладених норм, вбачається, що загальною вимогою для розгляду і вирішення питання про забезпечення позову за ініціативою позивача можливе лише в разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може у майбутньому ускладнити виконання рішення суду чи привести до потреби докладати значні зусилля для відновлення прав позивача.

У вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, перевіряє чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду в майбутньому. Основним завданням процесуальних норм, які регламентують вжиття судом заходів забезпечення позову, є досягнення балансу між правом позивача на захист свого порушеного права та правом відповідача заперечувати проти адресованих йому вимог у будь-який дозволений законом спосіб.

Предметом спору у даній справі є дії відповідача-1 щодо направлення звернення до органів Національної поліції України про розшук, затримання та доставлення позивача як такого, що порушив правила військового обліку, до обласного, районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки для складання протоколів про адміністративні правопорушення за ст.ст.210, 211 КУпАП, а також внесенні відповідних відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (система "ОБЕРІГ"), інформаційно-комунікаційної системи "Інформаційний портал Національної поліції України", електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного та резервіста (мобільного застосунку "РЕЗЕРВ+"). Аргументуючи наявність підстав для забезпечення позову, представник позивача вказує на очевидність ознак протиправності дій відповідача-1, що спричинило порушення прав позивача, а також можливе настання негативних наслідків у вигляді мобілізації.

Верховний Суд у постанові по справі № 826/16509/18 наголосив, що ознаки протиправності дій /бездіяльності (рішень) та порушення прав позивача, як підстава для забезпечення позову мають бути очевидними, тобто свідчити про неправомірність поза обґрунтованим сумнівом. Сама ж лише незгода позивача із діями/бездіяльністю (рішеннями) суб`єкта владних повноважень та звернення до суду з позовом про визнання їх протиправними і зобов`язання вчинити певні дії ще не є достатньою підставою для застосування судом заходів забезпечення позову.

У даному випадку дії відповідача-1 щодо звернення до органу Національної поліції України про розшук, затримання та доставлення позивача не є очевидно протиправними, оскільки здійснюються в межах повноважень даного органу, визначених Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 р. № 1487.

Зокрема, за п.79 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 р. № 1487 передбачено, що районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки звертаються в установленому законом порядку до органів Національної поліції (у разі неможливості складення протоколу про адміністративне правопорушення на місці його вчинення) для доставлення осіб, які скоїли адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, з метою складення протоколів про адміністративні правопорушення, до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, в якому ця особа перебуває (повинна перебувати) на військовому обліку, з урахуванням вимог абзацу третього пункту 56 цього Порядку; виконують функції з ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Суддя зазначає, що звернення органів ТЦК та СП до органів Національної поліції України має інформаційний характер, та не є індивідуальним актом в розумінні ст.4 КАС України, оскільки безпосередньо не створює, не змінює й не припиняє права та обов`язки позивача. Дане звернення лише ініціює вчинення певних дії іншим органом публічної влади для розшуку, затримання та доставлення особи виключно для складання протоколу про адміністративне правопорушення. Крім того, оскільки звернення до органів поліції вже направлено, його зупинення не здатне скасувати цей вже існуючий факт для відновлення попереднього стану, а отже обраний захід не забезпечить фактичне виконання судового рішення по даній справі в разі задоволення позовних вимог.

Щодо обраного позивачем заходу забезпечення позову шляхом заборони поліцейським, військовослужбовцям територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, будь-яким іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору, а саме затримувати/доставляти позивача на підставі звернення ІНФОРМАЦІЯ_1 від 28.01.2025 р. № Е1202959 до районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки для складання протоколу про адміністративне правопорушення та вчинення інших дій, до моменту розгляду судом цієї справи та винесення остаточного судового рішення яке вступить у законну силу, то суддя зазначає, що даний вид забезпечення не є співмірним з позовними вимогам, з якими позивач звернувся до суду, а також стосується не визначеного кола осіб, що є недопустимим при вирішенні питання про застосування заходів забезпечення позову.

Також суддя звертає увагу, що за наявними у додатках до позовної заяви і заяви про забезпечення позову матеріалами не підтверджено поза обґрунтованим сумнівом того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, оскільки жодних належних та допустимих доказів у розумінні ст.ст.73, 76 КАС України на підтвердження існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до ухвалення судового рішення в адміністративній справі, а також, що відновлення прав та інтересів позивача без вжиття заходів забезпечення позову стане неможливим, суду не надано.

Крім того, у разі незаконного затримання особа має право звернутися до правоохоронних органів або суду із скаргою на дії осіб в порядку КПК України.

З огляду на вказане та зважаючи, що на момент звернення із даною заявою позивачем не підтверджено свої вимоги належними доказами існування реальної загрози невиконання рішення суду чи суттєвої перешкоди у такому виконанні, а також співмірність цих вимог із предметом адміністративного позову, суддя приходить висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.150-152, 154, 243, 248 КАС України, суддя -

ухвалив:

Відмовити у задоволенні заяви представника позивача про вжиття заходів забезпечення позову.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду в 15-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя О.І. Бездрабко