Справа № 500/1372/25
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

головуючий суддя у першій інстанції: Юзьків С.І.

03 вересня 2025 рокуЛьвівСправа № 500/1372/25 пров. № А/857/24849/25
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Бруновської Н.В.

суддів: Хобор Р.Б., Шавеля Р.М.

розглянувши у письмовому провадженні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 15 травня 2025 року у справі № 500/1372/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Головне Управління Державної казначейської служби України у Тернопільській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

10.03.2025р. ОСОБА_1 звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області , у якому просила суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області щодо підготування та направлення подання до Головного управління Державної казначейської служби України у Тернопільській області для повернення 7762 грн 50 коп. збору на обов`язкове державне пенсійне страхування для проведення реєстрації права власності на житло;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області підготувати та направити подання до Головного управління Державної казначейської служби України у Тернопільській області для повернення 7762 грн 50 коп. збору на обов`язкове державне пенсійне страхування для проведення реєстрації права власності на житло.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 15.05.2025р. в позові відмовлено.

Не погоджуючись із даним рішенням, апелянт ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Апелянт просить суд, рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 15.05.2025р. скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

ОСОБА_1 за договором купівлі-продажу квартири від 11.08.2021р., що посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Тернопільської обл., Шонь Ю.М., придбав квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 103,4 кв. м, житловою 53,1 кв. м.

Із змісту квитанції № 57546109 від 11.08.2021р. видно, що позивач сплатив 7762,50 грн. збору з операцій придбавання (купівлі-продажу) нерухомого майна на рахунок НОМЕР_1 .

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав № 270297318 від 12.08.2021р. та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчужень об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів - ОСОБА_1 є власницею квартири АДРЕСА_2 .

Згідно довідки № 5 від 16.02.2024р., яка видана Тернопільським обласним управлінням АТ "Ощадбанк" ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) не значиться у списках громадян, які мають право на приватизацію житла за адресою: с. Купченці, Козівського р-н, Тернопільської обл. Житлові чеки не використовувались.

ОСОБА_1 звернулась із заявою до пенсійного органу щодо повернення помилково сплаченого збору на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування в розмірі 1% від вартості об`єкту нерухомого майна в сумі 7762,50 грн. при нотаріальному посвідченні договору купівлі-продажу квартири від 11.08.2021р.

02.01.2025р. листом № 1900-0504-8/246 пенсійний орган відмовив у задоволенні вищевказаної заяви у зв`язку із тим, що за результатами розгляду наданих документів ОСОБА_1 , прийнято рішення, яким відмовлено щодо повернення збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна на суму 7762,50 грн. у зв`язку з відсутністю довідки про невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду (довідки з місць проживання після 1992 року) інформації про місце реєстрації.

ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В п.9 ст.1 Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що платниками збору на обов`язкове пенсійне страхування є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше. Нерухомим майном визнається жилий будинок або його частина, квартира, садовий будинок, дача, гараж, інша постійно розташована будівля, а також інший об`єкт, що підпадає під визначення групи 3 основних засобів та інших необоротних активів згідно з Податковим кодексом України.

п.8 ч.1 ст. 2 цього ж Закону передбачено, що об`єктом оподаткування для платників збору, визначених п. 9 ст. 1 цього Закону є вартість нерухомого майна, зазначена в договорі купівлі-продажу такого майна.

Питання сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій згідно із Законом України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» врегульовано Порядком сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1740 від 03.11.1998р. (далі Порядок).

Згідно абз.1 п.15-1 Порядку № 1740, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачується підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та фізичними особами, які придбавають нерухоме майно, у розмірі 1% від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

В п.п. 15-2, 15-3 Порядку № 1740, у редакції Постанови Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до Порядку сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарської операції» від 23.09.2020р. №866 (далі Порядок №866), яка набрала чинності 26.09.2020р. видно, що збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі нерухомого майна не сплачується, якщо:

б) право власності на житло, отримане фізичною особою в результаті його приватизації, відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»;

в) особа придбаває житло вперше, що підтверджується заявою фізичної особи про те, що вона не має та не набувала права власності на житло (в тому числі не приватизувала, не успадковувала, не отримувала у дар, не купувала, зокрема як частку в спільному майні подружжя), та відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (з урахуванням відомостей з невід`ємної архівної складової частини цього Реєстру про набуття, зміну і припинення речових прав на нерухоме майно, про внесені зміни до відповідних записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно) про відсутність зареєстрованих за такою особою прав власності на житло, а також даними про невикористання житлових чеків для приватизації або використання їх для приватизації частки майна державних підприємств і земельного фонду. Документом, що підтверджує невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, є довідки з місць проживання (після 1992 року);

г) особа перебуває у черзі на одержання житла, що підтверджується документом, виданим органом, до компетенції якого належить ведення обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов.

Нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

Документом, що підтверджує сплату збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна, є платіжне доручення платника збору про перерахування сум збору на бюджетні рахунки для зарахування надходжень до державного бюджету, відкриті в головних управліннях Казначейства. Копія такого платіжного доручення зберігається в нотаріуса, який посвідчив договір.

Суми збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачуються платниками, зазначеними у п.15-1 цього Порядку, за місцем розташування державної нотаріальної контори або робочого місця приватного нотаріуса.

Нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється без документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна за наявності зазначених у п.п. «в» і «г» п.15-2 цього Порядку інформації та документів, що підтверджують звільнення від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування.

Отже, законодавством встановлено винятки із загального правила про обов`язковість сплати збору при придбанні нерухомого майна для громадян, які придбавають житло і перебувають на черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Зміни, внесені Постановою №866 до Порядку № 1740, не позбавляють пенсійний орган обов`язку щодо повернення позивачу безпідставно сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

Процедура повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії, визначена Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, який затверджений наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013р. № 787 (далі Порядок № 787).

В п.5 Порядку № 787 видно, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) за ухвалою суду, яка набрала законної сили. Подання на повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів (крім зборів та платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи Державної фіскальної служби України) подається до відповідного органу Казначейства за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку. Подання за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку подається платником до органу Казначейства разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету.

Згідно пп. 2 п.4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 215 від 15.04.2015р., Казначейство відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунка, відкритого у Національному банку, зокрема, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.

Таким чином, оскільки повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень до бюджету, а таким органом є Пенсійний фонд України, тому саме на Управління ПФ України покладено обов`язок щодо формування та надання до органів Державної казначейської служби подання про повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

Однак, колегія суддів звертає увагу сторін на те, що відповідно до п.«в» Порядку №866 є визначений перелік документів, які необхідно надати для підтвердження факту про наявність підстав для повернення сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування.

Колегія суддів звертає увагу апелянта на те, що у матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 виконала вимоги пп. «в» п. 15-2 Порядку №1740 щодо подання нотаріусу при посвідченні договору купівлі-продажу квартири відповідних документів, зокрема, які підтверджують не використання останнім житлових чеків для приватизації державного житлового фонду.

Якщо ж особа не скористалася цим механізмом на стадії посвідчення договору в нотаріуса та помилково сплатила збір, вона вправі скористатися ним вже після посвідчення нотаріусом договору, подавши відповідному територіальному органу Пенсійного фонду визначені п.п."в" п.15-2 Порядку № 1740 інформацію та пакет документів, що підтверджують звільнення від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, для формування відповідного подання про повернення безпідставно сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування. У разі отримання відмови - відповідно оскаржити таке рішення до суду.

З врахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновків про помилковість доводів пенсійного органу та суду першої інстанції про те, що обов`язок по звільненню громадян від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна покладено на нотаріусів.

При цьому, внесення змін до Порядку № 1740 жодним чином не скасовує наявність у позивача пільги щодо звільнення від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування у зв`язку із придбанням житла вперше, передбаченої Законом України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» № 400/97-ВР.

Вищевказаний перелік документів ОСОБА_1 направила відповідачу.

До заяви про повернення помилково сплачених коштів надала:

- заяву про те, що не має та не небувала права власності на житло;

- копію паспорта та реєстраційного номеру облікової карти платника податків;

- копію договору купівлі-продажу квартири від 11.08.2021р. зареєстрованого в реєстрі № 1794;

- копію квитанції про сплату збору від 11.08.2021р.;

- витяг з Державного реєстру речових прав станом на 12.08.2021р.;

- копію довідки від 16.02.2024р.

№ 5 виданої АТ "Ощадбанк".

З матеріалів справи видно, що пенсійний орган відмовив позивачу у поверненні помилково сплачених коштів, оскільки не подав довідки про невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду (довідки з місць проживання після 1992 року) інформації про місце реєстрації.

Проте, аналізуючи подані до пенсійного органу документи, а саме копію довідки від 16.02.2024р. № 5 яка видана АТ "Ощадбанк" (її зміст), встановлено, що позивач не значиться в списку громадян, які мають право на приватизацію та житлові чеки особою не використовувалися.

Таким чином, доводи пенсійного органу про те, що ОСОБА_1 не надала належні докази на підтвердження придбавання нерухомого майна вперше є безпідставними з наведених вище мотивів.

Процедура повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії, визначена Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України № 787 від 03.09.2013р. (далі - Порядок № 787).

За змістом п.5 Порядку № 787 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету або на єдиний рахунок (у разі його використання) податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів, перерахування компенсації здійснюється за поданням (висновком) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за судовим рішенням, яке набрало законної сили. У разі повернення (перерахування) помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів (крім зборів та платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи ДПС та органи Держмитслужби) орган, що контролює справляння надходжень бюджету, засобами системи Казначейства формує подання в електронній формі згідно з додатком 1 до цього Порядку та подає його до відповідного головного управління Казначейства за місцем зарахування платежу до бюджету, Казначейства.

Відповідно до п.10 Порядку 787 заява та подання або копія судового рішення, засвідчена належним чином, подаються до відповідного головного управління Казначейства за місцем зарахування платежу до бюджету, Казначейства.

Згідно п.п.2 п.4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2015 р. № 215, Казначейство відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунка, відкритого у Національному банку, зокрема, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.

Отже, оскільки повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а таким органом є Пенсійний фонд України, тому саме на Головне управління Пенсійного фонду України покладено обов`язок щодо формування до органів Державної казначейської служби подання про повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновків про те, що позивач 11.08.2021р. вперше придбав житло та при оформленні документів безпідставно сплатив збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна, який підлягає поверненню, а тому з метою належного способу захисту порушених прав слід визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо відмови сформувати подання про повернення позивачу збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 7762,50 грн., що підтверджується копією квитанції № 57546109 від 11.08.2021р., та зобов`язати сформувати подання про повернення позивачу збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 7762,50 грн.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову, оскільки суб`єкт владних повноважень в особі Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області діяв не у спосіб визначений законами та Конституцією України.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Однак, оскаржуване рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам не відповідає.

В п.2 ст.315 КАС України видно, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно ч.1, ч.2 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Апеляційний суд дійшов висновків, що доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновків про неправильне застосування норм матеріального права, а тому апеляційна скарга підлягає до задоволення, а рішення суду слід скасувати з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Згідно ч.6, ч.7 ст.139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

З матеріалів електронної справи видно, що при подані позову апелянт сплатив судовий збір у розмірі 1211,20 грн., що підтверджується платіжним документом від 05.03.2025р. № 0.0.422853139.1 та при поданні апеляційної скарги 1453,44 грн., що підтверджується платіжним документом від 18.06.2025р. № 0.0..1.

Зважаючи на те, що понесені позивачем витрати щодо сплати судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги у розглядуваній справі підтверджені належними доказами, тому відповідно на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області необхідно стягнути 2664,64 грн. сплаченого судового збору.

Керуючись статтями 139, 241, 242, 308, 310, 315, 317, 321, 325, 328, 329, 370 КАС України, суд.-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 15 травня 2025 року у справі № 500/1372/25 скасувати та прийняти нову постанову.

Позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області щодо підготування та направлення подання до Головного управління Державної казначейської служби України у Тернопільській області для повернення суми в розмірі - 7762 грн. 50 коп. збору на обов`язкове державне пенсійне страхування для проведення реєстрації права власності на житло.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області підготувати та направити подання до Головного управління Державної казначейської служби України у Тернопільській області для повернення суми в розмірі -7762 грн. 50 коп. збору на обов`язкове державне пенсійне страхування для проведення реєстрації права власності на житло.

Стягнути за рахунок бюджетних Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) суму в розмірі - 2664 (дві тисячі шістсот шістдесят чотири) гривні 64 коп. понесених судових витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, виключно у випадках передбачених ч.4 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н. В. Бруновська
судді Р. Б. Хобор
Р. М. Шавель