Справа № 320/46012/24
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2025-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2025 року справа 320/46012/24

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа Орган самоорганізації населення "Комітет мікрорайону "Радунь", про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії.

Суть спору: До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 до Київської міської ради, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Київської міської ради щодо непогодження (відмови від погодження) кошторисних документів ОСН "Радунь" () на 2024 рік;

- зобов`язати Київську міську раду погодити ОСН "Радунь" () необхідні кошторисні документи для фінансування видатків 2024 року, зокрема план використання бюджетних коштів і штатний розпис.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, Жолудєв Василь Михайлович, керівник Органу самоорганізації населення Комітет мікрорайону "Радунь" (), який працює в ньому на постійній основі, зазначає, що фінансування органів самоорганізації населення (далі ОСН) у місті Києві здійснюється на підставі міської цільової програми "Сприяння розвитку громадянського суспільства у м. Києві на 2020 2024 рр.", затвердженої рішенням Київської міської ради від 12.12.2019 №452/8025 зі змінами. Виконавцем Програми визначено Київську міську раду (секретаріат). Програма передбачає надання фінансової підтримки ОСН-ам, зокрема для оплати праці керівників, секретарів, бухгалтерів, оренди приміщень, комунальних платежів, зв`язку, а також здійснення капітальних видатків.

На підставі рішень конференцій жителів, прийнятих відповідно до частини 2 статті 21 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та положень Програми, керівник і секретар ОСН "Радунь" оформлені на постійну роботу, що підтверджується записами в трудових книжках.

Для отримання фінансування позивач подав до Київради пакет кошторисної документації, зокрема план використання бюджетних коштів на 2024 рік і штатний розпис (лист №08 від 04.03.2024), а також матеріали звітної конференції за 2023 рік (лист №09 від 04.03.2024).

01.04.2024 позивач отримав електронною поштою лист Київради від 01.04.2024 №225-СК-1538, в якому повідомлено про відмову в погодженні кошторисної документації. Причиною відмови зазначено недотримання вимог Порядку організації та проведення зборів (конференції) щодо ініціювання створення та діяльності органів самоорганізації населення у місті Києві, затвердженого рішенням Київради від 26.09.2002 №10/170 (зі змінами). Надалі працівники секретаріату Київради підтвердили в телефонній розмові, що саме цей лист є обґрунтуванням причини непогодження.

Позивач вважає, що така відмова є незаконною, оскільки рішення №10/170 та затверджений ним Порядок не мають обов`язкової сили. Позивач посилається на частину 2 статті 19 Конституції України, яка зобов`язує органи місцевого самоврядування діяти лише в межах повноважень, визначених законом. Законодавство не надає Київраді повноважень регулювати порядок створення і діяльності ОСН-ів, а відповідні положення визначаються виключно Законом України "Про органи самоорганізації населення".

Позивач також посилається на частину 1 статті 144 Конституції України, яка передбачає обов`язковість рішень органів місцевого самоврядування лише в межах законних повноважень, та на частину 1 статті 19 Конституції України, згідно з якою ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Відтак, ОСН "Радунь" не зобов`язаний виконувати вимоги Порядку, а відмова в погодженні кошторисної документації з цієї підстави є неправомірною.

Позивач стверджує, що внаслідок непогодження кошторисної документації працівники ОСН "Радунь", у тому числі позивач особисто, були безпідставно позбавлені заробітної плати, що порушує статтю 43 Конституції України, призвело до розриву пенсійного стажу, унеможливлення покриття видатків життєдіяльності ОСН-у, а також порушення права членів громади мікрорайону, включно з позивачем, на участь у місцевому бюджеті (частина 1 статті 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").

Позивач наголошує, що за наявності рішення конференції жителів про постійну роботу керівника і секретаря та чинної Програми фінансування, відсутні правові підстави для їх звільнення зі штату або переведення на громадські засади. Позбавлення заробітної плати та фінансування ОСН "Радунь" за таких умов є незаконним.

На завершення позивач зазначає, що має право на участь у місцевому самоврядуванні, яке має здійснюватися на принципах законності. Київська міська рада, як представницький орган місцевого самоврядування, зобов`язана діяти від імені мешканців міста, включно з позивачем, і забезпечувати реалізацію їхніх прав. На думку позивача, оскаржена бездіяльність Київради свідчить про порушення принципу законності у здійсненні місцевого самоврядування в місті Києві.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 15.11.2024 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позову шляхом надання уточненої позовної заяви з урахуванням вказаних судом зауважень, в якій зазначити прізвище позивача, відомості про адресу електронної пошти позивача та відомості про наявність або відсутність електронного кабінету у відповідача.

07.01.2025 на адресу суду від позивача надійшли документи по справі, дослідивши які суд дійшов висновку про виконання позивачем вимог ухвали суду від 15.11.2024 та усунення недоліків позовної заяви в повному обсязі.

В уточненій позовній заяві від 18.12.2024 позивач додатково зазначив, що процедура складання, затвердження та погодження кошторисної документації, поданої ОСН "Радунь" до Київської міської ради, регулюється Порядком складання, розгляду, затвердження та основними вимогами до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 №228. Позивач вказує, що відповідно до частини 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України строк звернення до адміністративного суду становить шість місяців з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав. Про факт відмови в погодженні кошторисної документації позивач дізнався 04.04.2024, коли отримав лист Київської міської ради №225-СК-1538, що, на думку позивача, є моментом початку перебігу процесуального строку.

Позивач додатково обґрунтовує неправомірність застосування відповідачем рішення Київської міської ради від 26.09.2002 №10/170, посилаючись на його преамбулу, в якій зазначено, що рішення прийняте "відповідно до законів України". На думку позивача, це рішення не має належного законодавчого підґрунтя, оскільки Закон України "Про органи самоорганізації населення" не надає Київській міській раді повноважень регулювати порядок створення та діяльності органів самоорганізації населення.

Крім того, позивач посилається на частину 1 статті 3 та статтю 4 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", які гарантують право кожного мешканця на участь у місцевому самоврядуванні та визначають принцип законності як засадничий у його здійсненні. Також позивач зазначає, що відповідно до частини 1 статті 10 цього Закону Київська міська рада є представницьким органом, який діє від імені мешканців міста, включно з позивачем, і зобов`язана забезпечувати реалізацію їхніх прав.

В уточненій позовній заяві позивач посилається на пункт 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України як на правову основу для заявлених вимог.

Уточненою позовною заявою позивач ОСОБА_1 просить: визнати протиправною бездіяльність Київської міської ради щодо непогодження (відмови від погодження) кошторисних документів Органу самоорганізації населення Комітет мікрорайону "Радунь" () на 2024 рік та зобов`язати Київську міську раду погодити кошторисні документи ОСН "Радунь" () для фінансування видатків 2024 року, зокрема план використання бюджетних коштів і штатний розпис.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 31.01.2025 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Призначено судове засідання у справі на 11.03.2025. Витребувано докази у справі від відповідача.

Запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати до суду відзив на позовну заяву.

Запропонувано позивачу протягом п`яти днів з дня отримання відзиву на позовну заяву подати до суду відповідь на відзив.

Запропоновано відповідачеві подати до суду заперечення щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень, міркувань та аргументів протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив.

Пунктом 10 ухвали Київського окружного адміністративного суду від 31.01.2025 повідомлено відповідачу про наявні в суді матеріали, які підлягають врученню йому як стороні, та про можливість їх отримання лише безпосередньо у суді.

11.02.2025, 24.02.2025, 05.03.2025 через підсистему "Електронний суд" на адресу суду надійшли клопотання відповідача про направлення позову з додатками, в якому відповідач просить суд направити на адресу відповідача примірник позовної заяви та додатків до неї, а також поновити строк для подання відзиву на позов у даній справі.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 02.09.2025 клопотання представника відповідача про продовження строку на подання відзиву на позов задовольнено. Поновлено Київській міській раді строк для подання відзиву у справі №320/46012/24 та прийнято відзив (вх. 24729 від 08.04.2025) до розгляду судом.

У судове засідання, призначене на 11.03.2025, з`явились позивач та представник відповідача.

Протокольною ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 11.03.2025 відкладено судове засідання на 08.04.2025.

11.03.2025 на адресу суду надійшло клопотання позивача про прийняття рішення (ухвали) про припинення порушення.

08.04.2025 позивачем подано до суду клопотання про долучення документа до клопотання про прийняття рішення (ухвали) для припинення порушення.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 02.09.2025 у задоволенні клопотань позивача від 11.03.2025 про прийняття рішення (ухвали) про припинення порушення та від 08.04.2025 про долучення документа до клопотання про прийняття рішення (ухвали) для припинення порушення відмовлено.

08.04.2025 канцелярією суду зареєстровано відзив на позовну заяву, в якому Київська міська рада не погоджується з позовними вимогами та просить суд відмовити в їх задоволенні в повному обсязі.

Відповідач зазначає, що фінансування органів самоорганізації населення у місті Києві здійснюється відповідно до міської цільової програми "Сприяння розвитку громадянського суспільства у м. Києві на 2020 2024 роки", затвердженої рішенням Київської міської ради від 12.12.2019 №452/8025 зі змінами. Виконавцем Програми визначено Київську міську раду (секретаріат), яка здійснює погодження кошторисної документації ОСН-ів, що є необхідною умовою для подальшого фінансування з місцевого бюджету.

Відповідач вказує, що 04.03.2024 від ОСН "Радунь" надійшли листи №08 та №09 з пакетом документів, серед яких план використання бюджетних коштів, штатний розпис та матеріали звітної конференції. Після опрацювання поданих матеріалів, 01.04.2024 Київська міська рада направила ОСН "Радунь" лист №225-СК-1538, в якому повідомила про неможливість погодження кошторисної документації у зв`язку з недотриманням вимог Порядку організації та проведення зборів (конференції) щодо ініціювання створення та діяльності органів самоорганізації населення у місті Києві, затвердженого рішенням Київської міської ради від 26.09.2002 №10/170 (зі змінами).

Відповідач стверджує, що відповідно до пункту 1.21 додатка 1 до Програми фінансування ОСН-ів здійснюється за умови дотримання вимог чинного законодавства та нормативних актів, прийнятих Київською міською радою. Погодження кошторисної документації не є автоматичним, а передбачає перевірку відповідності поданих документів встановленим критеріям. У випадку ОСН "Радунь" такі критерії, на думку відповідача, не були дотримані, зокрема не надано належних підтверджуючих документів щодо проведення конференції жителів мікрорайону, що є необхідною умовою для формування штатного розпису та визначення обсягів фінансування.

Відповідач зазначає, що рішення Київської міської ради №10/170 є чинним нормативним актом, прийнятим у межах повноважень органу місцевого самоврядування, передбачених Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні", та є обов`язковим для виконання ОСН-ами, які діють на території міста Києва.

Крім того, відповідач звертає увагу на те, що позивач не надав належних доказів того, що саме дії або бездіяльність Київської міської ради спричинили порушення його прав, зокрема щодо отримання заробітної плати або участі в місцевому самоврядуванні. Відповідач вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими, а заявлені обставини - недоведеними.

У зв`язку з наведеним, відповідач просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

08.04.2025 на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач додатково обґрунтовує свою правову позицію, зазначаючи, що порушення його прав полягає не лише у факті відмови в погодженні кошторисної документації, а саме в незаконності такої відмови, що, на думку позивача, свідчить про здійснення місцевого самоврядування в місті Києві з порушенням принципу законності. Позивач наголошує, що має право не просто на участь у місцевому самоврядуванні, а на участь у самоврядуванні, яке здійснюється відповідно до закону, тобто на участь у "самоврядуванні законності", посилаючись на статтю 4 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Позивач зазначає, що Київська міська рада, як представницький орган місцевого самоврядування, діє від імені мешканців міста, у тому числі й від його імені, і тому порушення законодавства з боку Київради є порушенням його особистого права на участь у законному самоврядуванні. Позивач стверджує, що безпідставна відмова в погодженні кошторисної документації ОСН "Радунь", який є його представницьким органом, призвела до унеможливлення покриття видатків життєдіяльності цього органу, що, своєю чергою, порушує його право на участь у місцевому бюджеті, гарантоване частиною 1 статті 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні". Крім того, позивач зазначає, що така відмова спричинила порушення його права на оплату праці, гарантованого статтею 43 Конституції України.

Позивач звертає увагу на те, що відповідач не навів жодної норми закону, яка б прямо уповноважувала Київську міську раду затверджувати Порядок організації та проведення зборів (конференцій) щодо створення та діяльності ОСН-ів, як це передбачено рішенням №10/170. Позивач стверджує, що це рішення прийнято без належних на те повноважень і не в спосіб, передбачений Конституцією та законами України, що суперечить статті 19 Конституції України. Позивач також зазначає, що відповідач не спростував цього аргументу, а лише навів загальні положення законодавства, які не містять конкретного делегування повноважень Київраді щодо регулювання порядку створення та діяльності ОСН-ів.

Окремо позивач аналізує статтю 12 Закону України "Про органи самоорганізації населення", на яку посилається відповідач, і доходить висновку, що ця норма не надає Київській міській раді повноважень затверджувати нормативні акти, які регулюють порядок створення та діяльності ОСН-ів. Позивач тлумачить термін "рішення про створення" як тотожний терміну "рішення про надання дозволу на створення", що, на думку позивача, підтверджується змістом статті 9 цього ж Закону. Позивач також зазначає, що фраза "на підставі актів та рішень відповідних органів місцевого самоврядування" у статті 12 є загальною і не створює конкретного повноваження для Київради.

Позивач підкреслює, що стаття 14 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" прямо встановлює, що правовий статус, порядок організації та діяльності органів самоорганізації населення визначаються законом, а не рішеннями органів місцевого самоврядування. Відтак, на думку позивача, Порядок, затверджений рішенням №10/170, не має обов`язкової сили, а відмова в погодженні кошторисної документації на його підставі є незаконною.

На завершення позивач зазначає, що його процесуальна дієздатність відповідає вимогам статті 43 Кодексу адміністративного судочинства України, а його статус фізичної особи як позивача належним чином визначено в позовній заяві відповідно до пункту 2 частини 5 статті 160 КАС України. Позивач наголошує, що захищає виключно свої особисті права та інтереси.

08.04.2025 на адресу суду надійшло клопотання позивача про видалення копії паспорта з матеріалів справи та клопотання про долучення документа до клопотання про прийняття рішення (ухвали) для припинення порушення.

У судове засідання 08.04.2025 з`явились позивач та представник відповідача.

Протокольною ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 08.04.2025 долучено до матеріалів справи подані позивачем клопотання та відповідні документи, задоволено клопотання про видалення копії паспорта позивача з матеріалів справи шляхом видалення копії паспорта позивача з матеріалів справи та відкладено судове засідання на 08.05.2025.

Судове засідання 08.05.2025 знято з розгляду у зв`язку з розглядом іншої адміністративної справи №320/23281/25 та відкладено судове засідання на 26.06.2025.

У судове засідання 26.06.2025 з`явились позивач та представник відповідача.

Протокольною ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 26.06.2025 витребувано докази у позивача та відповідача, відкладено судове засідання на 10.07.2025.

09.07.2025 через підсистему "Електронний Суд" відповідачем надано витребувані судом докази у справі.

У судове засідання 10.07.2025 з`явились позивач та представник відповідача.

Протокольною ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 10.07.2025 залучено як третю особу у справі - Орган самоорганізації населення "Комітет мікрорайону "Радунь".

Також 10.07.2025 позивачем надано витребувані судом докази у справі та долучено пояснення третьої особи у справі від Органу самоорганізації населення "Комітет мікрорайону "Радунь", згідно з якими Орган самоорганізації населення "Комітет мікрорайону "Радунь" підтримує позовні вимоги ОСОБА_1 в повному обсязі та надає аргументи на їх підтвердження.

ОСН "Радунь" зазначає, що відмова Київської міської ради в погодженні кошторисної документації на 2024 рік порушує права та інтереси самого органу як представницького органу громади мікрорайону, що прямо суперечить статті 2 Закону України "Про органи самоорганізації населення". На думку третьої особи, така відмова є проявом бездіяльності, яка порушує права громади мікрорайону, зокрема право на самоврядування, право на оплату праці та право на участь у місцевому бюджеті.

ОСН "Радунь" наголошує, що Київська міська рада, як представницький орган місцевого самоврядування, зобов`язана діяти на принципах законності, визначених статтею 4 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні". Сам факт наявності самоврядування, як зазначає третя особа, не є достатнім, воно має здійснюватися відповідно до закону. Рішення, які порушують закон, є ознакою самоврядування беззаконня, а не самоврядування законності.

ОСН "Радунь" вказує, що Порядки, затверджені рішенням Київської міської ради №10/170 від 26.09.2002, недотримання яких стало підставою для відмови в погодженні кошторису, прийняті без належних на те повноважень. Відтак, Порядки є незаконними та не обов`язковими до виконання, що суперечить статті 144 Конституції України. Вимога Київради щодо обов`язкового виконання цих Порядків порушує права ОСН "Радунь", визначені частиною 1 статті 19 Конституції України.

У поясненнях також зазначено, що міською цільовою програмою "Сприяння розвитку громадянського суспільства у м. Києві на 2020 2024 роки", затвердженою рішенням Київської міської ради №452/8025, передбачено фінансування ОСН-ів, зокрема на оплату праці керівника, секретаря, бухгалтера, сплату комунальних послуг, оренду приміщення, зв`язок тощо. Відмова в погодженні кошторису призвела до позбавлення працівників ОСН "Радунь" заробітної плати, розриву пенсійного стажу, унеможливлення покриття видатків життєдіяльності органу, а також обмеження права громади на участь у місцевому бюджеті (частина 1 статті 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").

ОСН "Радунь" посилається на протокол конференції жителів від 27.11.2021, яким передбачено постійну зайнятість керівника і секретаря, та зазначає, що за наявності такого рішення і чинної Програми фінансування відсутні правові підстави для звільнення зазначених осіб зі штату або переведення їх на громадські засади. Позбавлення заробітної плати та фінансування за таких умов є незаконним.

Третя особа також звертає увагу на те, що невиконання ОСН "Радунь" незаконного рішення Київради не може бути підставою для порушення прав працівників органу чи обмеження права громади на участь у бюджетному процесі. Крім того, у Порядках, затверджених рішенням №10/170, містяться численні норми, які, на думку ОСН "Радунь", порушують законодавство та права людини, що підтверджується окремим переліком, доданим до пояснень.

10.07.2025 від позивача, відповідача та третьої особи надійшли клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Протокольною ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 10.07.2025 суд вирішив здійснювати подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

Заслухавши позивача, представників відповідача та третьої особи, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

в с т а н о в и в:

Орган самоорганізації населення "Комітет мікрорайону "Радунь" (далі ОСН "Радунь"), створений відповідно до Закону України "Про органи самоорганізації населення" та рішення Київської міської ради від 29.05.2003 №442/602 (ідентифікаційний код 26387195), є представницьким органом громади мікрорайону "Радунь" у місті Києві (місцезнаходження: 02097, м. Київ, вул. Радунська, 18). Вид діяльності за КВЕД: 84.11 "Державне управління загального характеру".

Керівником ОСН "Радунь" є Жолудєв Василь Михайлович, який проживає на території дії ОСН "Радунь".

Жолудєв Василь Михайлович працює керівником Органу самоорганізації населення "Комітет мікрорайону "Радунь" з 01.01.2004 згідно з наказом Органу самоорганізації населення "Комітет мікрорайону "Радунь" від 31.12.2003 №1 (том 2, а.с.9).

Згідно довідки Органу самоорганізації населення "Комітет мікрорайону "Радунь" від 04.07.2025 №07 у 2024 році ОСОБА_1 заробітна плата не нараховувалась і не виплачувалась у зв`язку з відмовою Київради в погодженні кошторисної документації ОСН-у на 2024 рік (том 2, а.с. 8).

ОСН "Радунь" звернувся з листом від 15.12.2023 №68 до Київської міської ради, в якому поінформував про наміри провести звітні збори/конференцію.

Звітна конференція жителів за місцем проживання на території дії органу самоорганізації населення "Комітет мікрорайону "Радунь" відбулась 17.12.2023.

Згідно з Протоколом звітної конференції жителів за місцем проживання на території дії органу самоорганізації населення "Комітет мікрорайону "Радунь" від 17.12.2023 заслухано звіт про роботу ОСН "Радунь", обговорено законність Порядків, затверджених рішенням Київради від 26.09.2022 №10/170 (зі змінами і доповненнями), затверджено рішення про те, що керівник та секретар ОСН "Радунь" можуть працювати в ньому на постійній основі з оплатою їх праці за рахунок коштів, переданих органу самоорганізації населення.

Київська міська рада листом від 25.12.2023 №225-СК-4638 повідомила керівника ОСН "Радунь" про те, що відповідно до частини 1 статті 4 Порядку організації та проведення зборів (конференції) щодо ініціювання створення та діяльності органів самоорганізації населення у місті Києві, затвердженого рішенням Київської міської ради від 26.09.2002 №10/170 "Про органи самоорганізації населення у місті Києві" ініціатор проведення зборів (конференції) звертається до Київської міської ради з повідомленням за визначеною формою не пізніше ніж за 20 робочих днів до дати проведення зборів (конференції).

12.12.2019 рішенням Київської міської ради №452/8025 (зі змінами, внесеними рішенням Київської міської ради від 13.07.2023 №6900/6941) затверджено міську цільову програму "Сприяння розвитку громадянського суспільства у м. Києві на 2020 2024 роки". Пунктами 1.21 та 1.22 додатка 1 до Програми передбачено надання фінансової підтримки органам самоорганізації населення, зокрема на оплату праці керівника, секретаря, бухгалтера, оренду приміщень, комунальні платежі, зв`язок, а також капітальні видатки. Виконавцем Програми визначено Київську міську раду, яка здійснює погодження кошторисної документації ОСН-ів.

На виконання зазначеної Програми 04.03.2024 ОСН "Радунь" направив до Київської міської ради дві заяви - №08 та №09. Заявою №08 подано план використання бюджетних коштів на 2024 рік та штатний розпис. Заявою №09 подано матеріали звітної конференції за 2023 рік. Документи подано з метою погодження кошторисної документації для отримання фінансування відповідно до положень Програми. У наданих документах зазначено, що керівник та секретар ОСН "Радунь" працюють на постійній основі, що підтверджується записами в трудових книжках.

01.04.2024 Київська міська рада направила на електронну пошту ОСН "Радунь" лист №225-СК-1538, в якому повідомила про неможливість погодження кошторисної документації через недотримання вимог Порядку організації та проведення зборів (конференції) щодо ініціювання створення та діяльності органів самоорганізації населення у місті Києві, затвердженого рішенням Київської міської ради від 26.09.2002 №10/170 (зі змінами). У телефонній розмові працівники секретаріату Київради підтвердили, що саме цей лист є обґрунтуванням причини непогодження кошторисної документації.

Унаслідок непогодження кошторису ОСН "Радунь" не отримав фінансування на 2024 рік. Працівники органу, зокрема керівник та секретар, були позбавлені заробітної плати, що спричинило розрив пенсійного стажу, унеможливлення покриття видатків життєдіяльності органу, а також обмеження права громади мікрорайону на участь у місцевому бюджеті.

У зв`язку з вищезазначеним, позивач, який є керівником ОСН "Радунь" та працює в ньому на постійній основі, звернувся до суду з цим позовом для захисту порушених прав.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частинами 1, 3 статті 140 Конституції України місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села або ж добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, що встановлений законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначає Закон України "Про місцеве самоврядування в Україні" (далі - Закон №280/97-ВР).

Відповідно до статті 2 Закону №280/97-ВР місцеве самоврядування в Україні це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Громадяни України реалізують своє право на участь у місцевому самоврядуванні за належністю до відповідних територіальних громад (частина 1 статті 3 Закону №280/97-ВР).

Згідно зі статтею 4 Закону №280/97-ВР місцеве самоврядування в Україні здійснюється на принципах: народовладдя; законності; гласності; колегіальності; поєднання місцевих і державних інтересів; виборності; правової, організаційної та матеріально-фінансової самостійності в межах повноважень, визначених цим та іншими законами; підзвітності та відповідальності перед територіальними громадами їх органів та посадових осіб; державної підтримки та гарантії місцевого самоврядування; судового захисту прав місцевого самоврядування.

Частиною 1 статті 5 Закону №280/97-ВР встановлено, що система місцевого самоврядування включає: територіальну громаду; сільську, селищну, міську раду; сільського, селищного, міського голову; виконавчі органи сільської, селищної, міської ради; районні та обласні ради, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст; органи самоорганізації населення.

Відповідно до частини 1 статті 10 Закону №280/97-ВР сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Водночас органи самоорганізації населення - представницькі органи, що створюються жителями, які на законних підставах проживають на території села, селища, міста або їх частин, для вирішення завдань, передбачених цим Законом (стаття 2 Закону України "Про органи самоорганізації населення" від 11.07.2001 №2625-III (далі Закон №2625-III)).

Відповідно до статті 3 Закону №2625-III орган самоорганізації населення є однією з форм участі членів територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах у вирішенні окремих питань місцевого значення. Органами самоорганізації населення є будинкові, вуличні, квартальні комітети, комітети мікрорайонів, комітети районів у містах, сільські, селищні комітети.

Основними завданнями органів самоорганізації населення є: 1) створення умов для участі жителів у вирішенні питань місцевого значення в межах Конституції і законів України; 2) задоволення соціальних, культурних, побутових та інших потреб жителів шляхом сприяння у наданні їм відповідних послуг; 3) участь у реалізації соціально-економічного, культурного розвитку відповідної території, інших місцевих програм.

Згідно з частиною 1 статті 4 Закону №2625-III органи самоорганізації населення діють на підставі Конституції України, цього та інших законів України, актів Президента України, Кабінету Міністрів України, центральних та місцевих органів виконавчої влади (а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правових актів Верховної Ради Автономної Республіки Крим та рішень Ради міністрів Автономної Республіки Крим), рішень відповідних органів місцевого самоврядування, рішень місцевого референдуму, статутів територіальних громад, розпоряджень сільського, селищного, міського голови, голови районної у місті (у разі її створення) ради, виданих у межах своїх повноважень, положень про органи самоорганізації населення, рішень зборів (конференції) жителів за місцем проживання, які їх обрали.

Згідно з частиною 1 статті 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Статтями 25 та 26 №280/97-ВР визначено загальну та виключну компетенції міської ради, якою є Київська міська рада.

Так, міська рада правомочна розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до її відання.

Виключно на пленарних засіданнях міської ради вирішуються такі питання: 1) затвердження регламенту ради; 2) утворення і ліквідація постійних та інших комісій ради, затвердження та зміна їх складу, обрання голів комісій; 3) утворення виконавчого комітету ради, визначення його чисельності, затвердження персонального складу; внесення змін до складу виконавчого комітету та його розпуск; 4) обрання на посаду та звільнення з посади секретаря ради у порядку, передбаченому цим Законом; 5) затвердження за пропозицією сільського, селищного, міського голови структури виконавчих органів ради, загальної чисельності апарату ради та її виконавчих органів відповідно до типових штатів, затверджених Кабінетом Міністрів України, витрат на їх утримання; 6) утворення за поданням сільського, селищного, міського голови інших виконавчих органів ради; 6-1) утворення старостинських округів, затвердження Положення про старосту, затвердження на посаду та звільнення з посади старости відповідно до закону; 7) затвердження плану роботи ради та заслуховування звіту про його виконання з урахуванням вимог статті 32 Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності"; 8) заснування місцевих публічних аудіовізуальних медіа у порядку, визначеному Законом України "Про медіа"; 9) заслуховування звіту сільського, селищного, міського голови про діяльність виконавчих органів ради, у тому числі щорічного звіту про здійснення державної регуляторної політики виконавчими органами відповідної ради; 10) прийняття рішення про недовіру сільському, селищному, міському голові; 11) заслуховування звітів постійних комісій, керівників виконавчих органів ради та посадових осіб, яких вона призначає або затверджує; 12) заслуховування повідомлень депутатів про роботу в раді, виконання ними доручень ради; 13) розгляд запитів депутатів, прийняття рішень по запитах; 14) прийняття рішень щодо дострокового припинення повноважень депутата ради в порядку, встановленому законом; 15) скасування актів виконавчих органів ради, які не відповідають Конституції чи законам України, іншим актам законодавства, рішенням відповідної ради, прийнятим у межах її повноважень; 16) прийняття рішення щодо дострокового припинення повноважень сільського, селищного, міського голови у випадках, передбачених цим Законом; 18) прийняття рішення про проведення місцевого референдуму; 19) прийняття відповідно до законодавства рішень щодо організації проведення референдумів та виборів органів державної влади, місцевого самоврядування та сільського, селищного, міського голови; 20) прийняття рішень про наділення органів самоорганізації населення окремими власними повноваженнями органів місцевого самоврядування, а також про передачу коштів, матеріально-технічних та інших ресурсів, необхідних для їх здійснення; 21) прийняття рішень про об`єднання в асоціації або вступ до асоціацій, інших форм добровільних об`єднань органів місцевого самоврядування та про вихід з них; 21-1) схвалення угод про об`єднання єврорегіонального співробітництва, прийняття рішень про утворення об`єднання єврорегіонального співробітництва, про приєднання до такого об`єднання або про вихід з нього, затвердження статуту об`єднання єврорегіонального співробітництва та внесення до нього змін; 21-2) схвалення угод про європейське об`єднання територіального співробітництва, прийняття рішень про утворення європейського об`єднання територіального співробітництва, про приєднання до такого об`єднання або про вихід з нього; 21-3) прийняття рішень про вступ до відповідних міжнародних асоціацій, інших об`єднань; 21-4) прийняття рішень щодо фінансування діяльності органів міжтериторіального та транскордонного співробітництва; 22) затвердження програм соціально-економічного та культурного розвитку відповідних адміністративно-територіальних одиниць, цільових програм з інших питань місцевого самоврядування; 22-1) прийняття рішень про відновлення пошкодженого/знищеного нерухомого майна на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, яке постраждало внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, і затвердження відповідних місцевих програм з відновлення пошкоджених/знищених (зруйнованих) об`єктів нерухомого майна; 22-2) прийняття рішень про передачу у власність отримувачам компенсації за пошкоджені/знищені об`єкти нерухомого майна, які було пошкоджено/знищено внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, об`єктів нерухомого майна, відновлених у рамках реалізації місцевих програм з відновлення пошкоджених/знищених (зруйнованих) об`єктів нерухомого майна або в іншому порядку, передбаченому законодавством України; 22-3) затвердження місцевих планів зменшення обсягів антропогенних викидів парникових газів та збільшення обсягів видалення парникових газів поглиначами, а також місцевих стратегій адаптації до зміни клімату або прийняття рішень про включення політик та заходів щодо пом`якшення наслідків зміни клімату та адаптації до неї до регіональних стратегій розвитку, стратегій розвитку територіальних громад та планів заходів щодо їх реалізації, місцевих та регіональних програм охорони довкілля та інших документів планування місцевого рівня; 23) розгляд прогнозу місцевого бюджету, затвердження місцевого бюджету, внесення змін до нього; затвердження звіту про виконання відповідного бюджету; 24) встановлення місцевих податків і зборів відповідно до Податкового кодексу України; 25) утворення цільових фондів, затвердження положень про ці фонди; 25-1) утворення місцевих фондів фінансової підтримки кінематографії, у тому числі програм грантової, конкурсної або позаконкурсної підтримки кінематографії, визначення умов та порядку використання цих фондів; 26) прийняття рішень щодо здійснення місцевих запозичень; 27) прийняття рішень щодо передачі коштів з відповідного місцевого бюджету; 28) прийняття рішень щодо надання відповідно до чинного законодавства пільг по місцевих податках і зборах, а також земельному податку; 28-1) прийняття рішень про укладення спеціальних інвестиційних договорів відповідно до Закону України "Про державну підтримку інвестиційних проектів із значними інвестиціями"; 29) встановлення для підприємств, установ та організацій, що належать до комунальної власності відповідних територіальних громад, розміру частки прибутку, яка підлягає зарахуванню до місцевого бюджету; 30) прийняття рішень щодо відчуження відповідно до закону комунального майна; затвердження місцевих програм приватизації, а також переліку об`єктів комунальної власності, які не підлягають приватизації; визначення доцільності, порядку та умов приватизації об`єктів права комунальної власності; вирішення питань про придбання в установленому законом порядку приватизованого майна, про включення до об`єктів комунальної власності майна, відчуженого у процесі приватизації, договір купівлі-продажу якого в установленому порядку розірвано або визнано недійсним, прийняття рішення про здійснення державно-приватного партнерства щодо об`єктів комунальної власності, у тому числі на умовах концесії, про створення, ліквідацію, реорганізацію та перепрофілювання підприємств, установ та організацій комунальної власності відповідної територіальної громади. Реорганізація або ліквідація навчальних закладів комунальної форми власності здійснюється за рішенням місцевої ради; 30-1) прийняття рішень про визначення критеріїв, відповідно до яких утворення наглядової ради є обов`язковим у комунальних унітарних підприємствах та у господарських товариствах, у статутному капіталі яких більше 50 відсотків акцій (часток) належать територіальній громаді; про затвердження порядку утворення наглядової ради, порядку призначення членів наглядової ради комунального унітарного підприємства; про визначення кола питань, що належать до виключної компетенції наглядової ради комунального унітарного підприємства; про встановлення вимог до незалежних членів наглядової ради комунальних унітарних підприємств і господарських товариств, у статутному капіталі яких більше 50 відсотків акцій (часток) належать територіальній громаді; 30-2) визначення критеріїв відбору незалежного аудитора та критеріїв віднесення комунальних унітарних підприємств і господарських товариств, у статутному капіталі яких більше 50 відсотків акцій (часток) належать територіальній громаді, до таких, фінансова звітність яких (у тому числі консолідована) підлягає обов`язковій перевірці незалежним аудитором, та затвердження порядку такої перевірки і порядку залучення незалежного аудитора; 31) прийняття рішень про передачу іншим органам окремих повноважень щодо управління майном, яке належить до комунальної власності відповідної територіальної громади, визначення меж цих повноважень та умов їх здійснення; 32) створення у разі необхідності органів і служб для забезпечення здійснення з іншими суб`єктами комунальної власності спільних проектів або спільного фінансування (утримання) комунальних підприємств, установ та організацій, визначення повноважень цих органів (служб); 33) вирішення відповідно до законодавства питань про створення підприємствами комунальної власності спільних підприємств, у тому числі з іноземними інвестиціями; 33-1) прийняття рішень щодо надання згоди на організацію співробітництва територіальних громад, приєднання до співробітництва у формах, визначених статтею 4 Закону України "Про співробітництво територіальних громад", схвалення проекту договору про співробітництво, додаткового договору про приєднання до співробітництва та інших рішень, пов`язаних із здійсненням відповідно до зазначеного Закону співробітництва територіальних громад; 33-2) заслуховування звітів, пов`язаних із здійсненням відповідно до Закону України "Про співробітництво територіальних громад" співробітництва територіальних громад, суб`єктом якого є територіальна громада села, селища, міста; 34) вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин; 34-1) прийняття рішень щодо здійснення виконавчим органом сільської, селищної, міської ради державного контролю за використанням та охороною земель; 35) затвердження ставок земельного податку відповідно до Податкового кодексу України; 36) вирішення відповідно до закону питань про надання дозволу на спеціальне використання природних ресурсів місцевого значення, а також про припинення дії такого дозволу; 37) прийняття рішень про організацію територій і об`єктів природно-заповідного фонду місцевого значення та інших територій, що підлягають особливій охороні; внесення пропозицій до відповідних державних органів щодо оголошення природних та інших об`єктів, що мають екологічну, історичну, культурну або наукову цінність, пам`ятками природи, історії або культури, які охороняються законом, прийняття рішень про оголошення в місцях масового розмноження та вирощування потомства дикими тваринами "сезону тиші" з обмеженням господарської діяльності та добуванням об`єктів тваринного світу; 37-1) прийняття рішень про утворення кінокомісії, організацію територій та об`єктів як привабливих локацій для кінозйомок, а також ефективне використання потенціалу української сервісної індустрії в галузі кінематографії, формування бази даних відповідних об`єктів, визначення умов їх використання; 37-2) прийняття рішень про організацію та здійснення заходів щодо захисту тварин від жорстокого поводження; 37-3) вжиття заходів та забезпечення дотримання заборони провадження діяльності пересувних звіринців, пересувних зоопарків, пересувних виставок диких тварин та іншої забороненої Законом України "Про захист тварин від жорстокого поводження" діяльності в межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці; 38) надання відповідно до законодавства згоди на розміщення на території села, селища, міста нових об`єктів, у тому числі місць чи об`єктів для управління відходами, сфера екологічного впливу діяльності яких згідно з діючими нормативами включає відповідну територію; 39-1) прийняття рішення про створення відповідно до закону за рахунок коштів місцевого бюджету спеціалізованих установ з надання безоплатної первинної правничої допомоги, призначення і звільнення керівників цих установ, залучення в установленому законом порядку юридичних осіб приватного права, адвокатів та інших фахівців у відповідній галузі права до надання безоплатної первинної правничої допомоги; 40) заслуховування інформації прокурорів та керівників органів Національної поліції про стан законності, боротьби із злочинністю, охорони громадської безпеки і порядку та результати діяльності на відповідній території; 41) прийняття рішень з питань адміністративно-територіального устрою в межах і порядку, визначених цим та іншими законами; 42) затвердження в установленому порядку місцевих містобудівних програм, генеральних планів забудови відповідних населених пунктів, іншої містобудівної документації; 43) затвердження договорів, укладених сільським, селищним, міським головою від імені ради, з питань, віднесених до її виключної компетенції; 44) встановлення відповідно до законодавства правил з питань благоустрою території населеного пункту, забезпечення в ньому чистоти і порядку, торгівлі на ринках, додержання тиші в громадських місцях, за порушення яких передбачено адміністративну відповідальність; 45) прийняття у межах, визначених законом, рішень з питань боротьби зі стихійним лихом, епідеміями, епізоотіями, за порушення яких передбачено адміністративну відповідальність; 45-1) визначення територій, на яких можуть проводитися потенційно небезпечні заходи в умовах присутності цивільного населення за участю особового складу Збройних Сил України, інших військових формувань та правоохоронних органів з використанням озброєння і військової техніки; 46) прийняття рішень, пов`язаних із створенням спеціальних вільних та інших зон, змінами в статусі цих зон, внесення до відповідних органів пропозицій з цих питань; надання згоди на створення таких зон за ініціативою Президента України або Кабінету Міністрів України; 47) прийняття рішення про дострокове припинення повноважень органів територіальної самоорганізації населення у випадках, передбачених цим Законом; 48) затвердження статуту територіальної громади; 49) затвердження відповідно до закону Положення про зміст, опис та порядок використання символіки територіальної громади; 50) прийняття рішень щодо виконання положень статей 7, 11, 12, 20, 24 Закону України "Про засади державної мовної політики"; 51) надання згоди на передачу об`єктів з державної у комунальну власність та прийняття рішень про передачу об`єктів з комунальної у державну власність, а також щодо придбання об`єктів державної власності; 52) створення відповідно до законодавства комунальної аварійно-рятувальної служби, а також пожежно-рятувальних підрозділів для забезпечення місцевої та/або добровільної пожежної охорони; 53) затвердження відповідно до закону Положення про помічника-консультанта депутата ради та опису посвідчення помічника-консультанта депутата ради; 54) вирішення питань управління небезпечними відходами у складі побутових відходів відповідно до законодавства; 54-1) затвердження місцевих планів управління відходами; 54-2) визначення адміністратора послуги з управління побутовими відходами; 56) визначення шляхів стимулювання користування електромобілями та іншими екологічними видами транспорту; 56-1) затвердження вимог до облаштування майданчиків для паркування транспортних засобів з урахуванням норм, нормативів, стандартів у сфері благоустрою населених пунктів, державних будівельних норм, технічних умов, Правил дорожнього руху та інших нормативних документів; 57) встановлення плати за доступ до об`єкта будівництва, транспорту, енергетики, кабельної каналізації електрозв`язку, будинкової розподільної мережі комунальної власності відповідно до Закону України "Про доступ до об`єктів будівництва, транспорту, електроенергетики з метою розвитку електронних комунікаційних мереж"; 58) прийняття рішення про запровадження системи енергетичного менеджменту, затвердження положення про систему енергетичного менеджменту; 59) затвердження місцевих енергетичних планів та середньострокових цільових програм з їх виконання.

Виключно на пленарних засіданнях міських рад (міст з районним поділом), крім питань, зазначених у частині першій цієї статті, вирішуються такі питання: 1) визначення обсягу і меж повноважень, які здійснюють районні у містах (у разі їх створення) ради та їх виконавчі органи в інтересах територіальних громад районів у містах; 2) встановлення нормативів централізації коштів від земельного податку на спеціальних бюджетних рахунках районів міста.

Відповідно до статті 14 Закону №280/97-ВР сільські, селищні, міські, районні в місті (у разі їх створення) ради можуть дозволяти за ініціативою жителів створювати будинкові, вуличні, квартальні та інші органи самоорганізації населення і наділяти їх частиною власної компетенції, фінансів, майна. Правовий статус, порядок організації та діяльності органів самоорганізації населення за місцем проживання визначаються законом.

Зазначена норма кореспондується з частиною 1 статті 8 Закону №2625-III, якою визначено, що з ініціативою про створення органу самоорганізації населення до сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради можуть звернутися збори (конференція) жителів за місцем проживання за умови, якщо в них брало участь (було представлено) не менше половини жителів відповідної території, які мають право голосу, а також частиною 1 статті 9 Закону №2625-III, відповідно до якої дозвіл на створення органу самоорганізації населення надається сільською, селищною, міською, районною у місті (у разі її створення) радою.

У той же час з метою належного врегулювання створення та діяльності органів самоорганізації населення у місті Києві Київська міська рада прийняла рішення від 26.09.2002 №10/170, яким затверджено Порядок ініціювання, надання дозволу на створення та створення органу самоорганізації населення в місті Києві, який визначає не лише процедуру ініціювання, та надання дозволу на створення органу самоорганізації населення в місті Києві, а також створення такого ОСН.

У цьому зв`язку суд враховує, що приписи законодавства не передбачають повноважень міської ради щодо самостійного ініціювання, створення та діяльності органів самоорганізації населення. Роль міської ради обмежується розглядом звернення жителів та прийняттям рішення про надання дозволу на створення ОСН.

Крім того, рішенням Київської міської ради від 26.09.2002 №10/170 затверджено Порядок організації та проведення зборів (конференції) щодо ініціювання створення та діяльності органів самоорганізації населення у місті Києві, який установлює порядок ініціювання, організації та проведення зборів (конференції) щодо ініціювання створення та діяльності органів самоорганізації населення у місті Києві.

Суд бере до уваги, що зміст зазначеного Порядку безпосередньо охоплює етапи, що є складовою процесу створення органу самоорганізації населення, зокрема ініціювання, організацію та проведення зборів або конференції жителів.

Водночас, відповідно до статті 8 Закону №2625-III ініціатива щодо створення ОСН належить виключно жителям відповідної території, а не органу місцевого самоврядування. Саме жителі мають право скликати збори, визначати порядок їх проведення та ухвалювати рішення про створення ОСН. Встановлення Київською міською радою регламенту цього процесу суперечить законодавчо визначеному розподілу компетенції, оскільки втручається у сферу, яка належить до самоврядної ініціативи громади, а не до повноважень ради.

Вищевикладене свідчить про перевищення компетенції Київською міською радою при прийнятті рішення від 26.09.2002 №10/170 та порушення принципу правової визначеності - складову верховенства права, що вимагає чіткості, передбачуваності та стабільності правового регулювання.

У цьому контексті рішення Київської міської ради №?10/170 не може вважатися таким, що прийняте в межах компетенції органу місцевого самоврядування, і не може бути покладене в основу правової оцінки дій органу самоорганізації населення або слугувати підставою для обмеження його прав, зокрема права на участь у місцевому бюджеті та отримання фінансування відповідно до затвердженої міської цільової програми.

З огляду на викладене, відмова Київської міської ради в погодженні кошторисної документації ОСН "Радунь" на 2024 рік, обґрунтована посиланням на невиконання положень Порядку, затвердженого рішенням Київської міської ради від 26.09.2002 №?10/170, є юридично необґрунтованою, оскільки така підстава не передбачена чинним законодавством як умова для погодження фінансування діяльності органу самоорганізації населення.

Відповідно до статті 16 Закону №?2625-III фінансовою основою діяльності органу самоорганізації населення є: кошти відповідного місцевого бюджету, які надаються йому сільською, селищною, міською, районною у місті (у разі її створення) радою для здійснення наданих органу самоорганізації населення повноважень; добровільні внески фізичних і юридичних осіб; інші надходження, не заборонені законодавством. Орган самоорганізації населення самостійно використовує фінансові ресурси, отримані з місцевого бюджету, на цілі та в межах, визначених відповідною радою.

З огляду на це суд приходить до висновку, що жодна норма закону не встановлює, що погодження кошторисної документації залежить від виконання локального порядку, затвердженого радою, який регламентує організацію зборів чи конференцій.

Більше того, частини 1 та 2 статті 19 Закону №?2625-III визначають, що формою роботи ОСН є засідання, які скликаються керівником або його заступником у міру необхідності, але не рідше одного разу на квартал. Це свідчить про те, що орган функціонує на постійній основі, має внутрішню організаційну структуру, здійснює свою діяльність у межах наданих повноважень, і не залежить у своїй поточній роботі від оцінки окремих заходів з боку органу місцевого самоврядування.

Відповідно, рішення, прийняті ОСН "Радунь" 17.12.2023 під час організованого заходу, мають правові наслідки, оскільки були ухвалені уповноваженим органом у межах його компетенції, а не в порядку, який потребує погодження чи затвердження з боку ради.

Посилання Київської міської ради в листі від 01.04.2024 №?225-СК-1538 на частину першу статті 9 Порядку, затвердженого рішенням №?10/170, як підставу для невизнання правових наслідків рішень ОСН, не може бути прийняте судом до уваги.

Зазначений Порядок не має статусу нормативного акта, прийнятого в межах компетенції ради, оскільки регулює сферу, яка вже врегульована спеціальним законом. В свою чергу закон №?2625-III не передбачає повноважень органу місцевого самоврядування щодо встановлення порядку ініціювання, організації та проведення зборів чи конференцій громадян з метою створення ОСН. Така ініціатива належить виключно жителям відповідної території, що прямо закріплено у статті 8 Закону №?2625-III.

Встановлення Київською міською радою додаткових вимог до органу самоорганізації населення, які не передбачені законом, є проявом перевищення повноважень, порушенням принципу законності, закріпленого у частині 2 статті 19 Конституції України, та принципу правової визначеності - складової верховенства права, яка вимагає чіткості, передбачуваності та стабільності правового регулювання. Застосування такого локального акта як підстави для відмови у погодженні кошторису суперечить не лише спеціальному законодавству, а й загальним засадам адміністративного права, зокрема принципу пропорційності, недискримінації та належного врядування.

Таким чином, дії Київської міської ради щодо непогодження кошторисної документації ОСН "Радунь" на підставі невиконання положень Порядку, затвердженого рішенням №?10/170, є неправомірними, здійсненими поза межами компетенції, не мають законодавчого підґрунтя та порушують права органу самоорганізації населення на участь у місцевому бюджетному процесі, гарантовані чинним законодавством. Суд вважає такі дії юридично необґрунтованими та такими, що не можуть бути визнані правомірною адміністративною поведінкою органу місцевого самоврядування.

Щодо порушення права позивача суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до частини 2 статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні та конституційному поданні щодо тлумачення частини 2 статті 55 Конституції України, у Рішенні від 14.12.2011 №19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина 2 статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист. Право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 №18-рп/2004 поняття "порушене право", за захистом якого особа може звертатися до суду і яке вживається в низці законів України, має той самий зміст, що й поняття "охоронюваний законом інтерес". Щодо останнього, то в цьому ж Рішенні Конституційний Суд України зазначив, що поняття "охоронюваний законом інтерес" означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Таким чином, позивач на власний розсуд визначає, чи порушені його права та інтереси рішеннями, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень. Водночас гарантоване статтею 55 Конституції України та конкретизоване в законах України право на належний судовий захист прав та інтересів особи передбачає можливість звернення до суду лише в разі існування спірних правовідносин, тобто в разі встановлення, що рішення, дія або бездіяльність протиправно породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин. Таке порушення має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16.03.2023 у справі №9901/494/21.

Відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Згідно з частинами 1 та 5 статті 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом. З метою захисту прав, свобод та інтересів особи у сфері публічно-правових відносин діють адміністративні суди.

Частиною 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини, та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

У цьому контексті позивач звернувся до адміністративного суду як фізична особа з метою захисту власних прав та законних інтересів, які, на його переконання, були порушені внаслідок бездіяльності суб`єкта владних повноважень - Київської міської ради.

Жолудєв Василь Михайлович працює керівником Органу самоорганізації населення "Комітет мікрорайону "Радунь" з 01.01.2004 згідно з наказом Органу самоорганізації населення "Комітет мікрорайону "Радунь" від 31.12.2003 №1 (том 2, а.с.9).

Згідно довідки Органу самоорганізації населення "Комітет мікрорайону "Радунь" від 04.07.2025 №07 у 2024 році ОСОБА_1 заробітна плата не нараховувалась і не виплачувалась у зв`язку з відмовою Київради в погодженні кошторисної документації ОСН-у на 2024 рік (том 2, а.с. 8).

При цьому судом береться до уваги, що підставою для звернення стало неприйняття рішення щодо погодження кошторису ОСН "Радунь", керівником якого є позивач, що призвело до припинення фінансування діяльності органу, унеможливлення виплати заробітної плати позивачу, переривання трудового та пенсійного стажу позивача, а також обмеження його участі в реалізації функцій місцевого самоврядування. Суд погоджується з твердженням позивача, що зазначені обставини становлять реальне втручання у сферу індивідуально визначених прав позивача, що обумовлює необхідність судового захисту.

Відповідно до пункту 18 частини 1 статті 4 КАС України нормативно-правовий акт - це акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який установлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування.

Індивідуальний акт - це акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті (рішенні) особи або осіб та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк (пункт 19 частини першої статті 4 КАС).

Індивідуально-правові акти як результати правозастосування адресовані конкретним особам, тобто є формально обов`язковими для персоніфікованих (чітко визначених) суб`єктів; містять індивідуальні приписи, у яких зафіксовані суб`єктивні права та/чи обов`язки адресатів цих актів; розраховані на врегулювання лише конкретної життєвої ситуації, а тому їх юридична чинність (формальна обов`язковість) вичерпується одноразовою реалізацією. Крім того, такі акти свій зовнішній прояв можуть отримувати не лише в письмовій (документальній), але й в усній (вербальній) або ж фізично-діяльнісній (конклюдентній) формах.

Акт застосування норм права (індивідуальний акт) містить індивідуально-конкретні приписи, що є результатом застосування норм права; вимоги нормативно-правового акта стосуються всіх суб`єктів, які опиняються в нормативно регламентованій ситуації, а акт застосування норм права адресується конкретним суб`єктам і створює права та/чи обов`язки лише для цих суб`єктів; нормативно-правовий акт регулює певний вид суспільних відносин, а акт застосування норм права - конкретну життєву ситуацію; нормативно-правовий акт діє впродовж тривалого часу та не вичерпує своєї дії фактами його застосування, тоді як дія акта застосування норм права закінчується у зв`язку з припиненням конкретних правовідносин.

Право на оскарження індивідуального акта суб`єкта владних повноважень надано особі, щодо якої цей акт прийнятий або прав, свобод та інтересів якої він безпосередньо стосується. Це кореспондується з тим, що захисту адміністративним судом підлягає фактично порушене право особи в публічно-правових відносинах із суб`єктом владних повноважень при здійсненні ним визначених чинним законодавством владних управлінських функцій, а не відновлення законності та правопорядку в публічних правовідносинах.

Подібний правовий висновок висловлено Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, у постановах від 14.03.2018 у справі №9901/22/17, від 06.06.2018 у справі №800/489/17, від 12.06.2018 у справі №800/587/17, від 16.10.2018 у справі №9901/415/18, від 09.04.2019 у справі №9901/611/18, від 21.08.2019 у справі №9901/283/19, від 18.09.2019 у справі №9901/284/19, від 13.11.2019 у справі №9901/331/19.

Ураховуючи наведене вище, рішення Київської міської ради від 01.04.2024 №225-СК-1538 (у формі листа) є актом індивідуальної дії, що стосується конкретного суб`єкта (ОСН "Радунь") та має безпосередній вплив на права та законні інтереси позивача ОСОБА_1 як фізичної особи та керівника ОСН "Радунь". Зазначене рішення породило юридичні наслідки, які вичерпуються його одноразовою реалізацією, та адресоване конкретному суб`єкту, що відповідає ознакам індивідуального акта, визначеним пунктом 19 частини 1 статті 4 КАС України.

Внаслідок прийняття Київською міською радою рішення (у формі листа) від 01.04.2024 №225-СК-1538 позивач зазнав порушення низки індивідуально визначених прав, а саме:

- порушення права на працю та оплату праці. Позивач перебуває в трудових відносинах з ОСН "Радунь" (є керівником ОСН "Радунь"), що підтверджується протоколом звітно-виборчої конференції представників жителів з правом ухвального голосу, що проживають на території дії ОСН "Радунь" шляхом письмового опитування в умовах обмежувальних заходів з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19, від 27.11.2021 та відповідними записами в трудовій книжці серії НОМЕР_1 , які наявні в матеріалах справи. Відмова в погодженні кошторису призвела до припинення фінансування діяльності органу, унеможливлення виплати заробітної плати, що становить втручання у реалізацію права на працю, гарантованого статтею 43 Конституції України, та права на отримання винагороди за працю, передбаченого статтею 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод;

- порушення права на соціальний захист. У зв`язку з припиненням фінансування ОСН "Радунь" позивач втратив можливість сплати єдиного соціального внеску, що призвело до переривання його пенсійного стажу. Зазначене порушує право на соціальний захист позивача, передбачене статтею 46 Конституції України, та безпосередньо впливає на майбутнє пенсійне забезпечення позивача як фізичної особи;

- порушення права на участь у місцевому самоврядуванні. Позивач, як обраний керівник ОСН "Радунь", реалізує право на участь у здійсненні місцевого самоврядування, гарантоване статтею 38 Конституції України. Відмова в погодженні кошторису ОСН "Радунь" на 2024 рік фактично заблокувала діяльність органу, унеможливила виконання функцій, передбачених міською цільовою програмою, та обмежила участь позивача в управлінні справами громади, що є втручанням у реалізацію конституційного права позивача;

- порушення принципу правової визначеності. Рішення Київської міської ради від 01.04.2024 №225-СК-1538 було прийняте без належного обґрунтування, без зазначення правових підстав та без врахування наслідків для позивача. Такий підхід суперечить принципу правової визначеності, який є складовою верховенства права та передбачає передбачуваність правозастосування, чіткість правових норм, а також обов`язок органу влади діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначений законом. Відсутність мотивів рішення та негативність його правових наслідків для позивача створюють ситуацію правової невизначеності, що порушує гарантії захисту прав особи в публічно-правових відносинах.

Таким чином, рішення Київської міської ради від 01.04.2024 №225-СК-1538 є актом індивідуальної дії, що безпосередньо вплинув на реалізацію особистих прав позивача як фізичної особи, а тому має ознаки втручання у сферу індивідуально визначених прав, що обґрунтовує наявність спору у сфері публічно-правових відносин та правомірність звернення позивача до суду.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина 1 статті 2 КАС України).

Згідно з частиною1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Водночас, відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно зі статтею 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З огляду на встановлені обставини справи, характер порушених прав та індивідуальну спрямованість оскаржуваного акта, суд доходить висновку, що найефективнішим способом захисту порушених прав позивача є визнання протиправною бездіяльності Київської міської ради щодо непогодження (відмови від погодження) кошторисних документів ДСН "Радунь" на 2024 рік та відповідне зобов`язання Київської міської ради здійснити погодження таких документів.

У контексті адміністративного судочинства ефективний захист порушених прав особи передбачає не лише констатацію факту протиправності дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, а й застосування таких засобів юридичного реагування, які здатні відновити порушене право в повному обсязі. Враховуючи, що саме непогодження кошторису унеможливило реалізацію функцій ОСН "Радунь" та спричинило негативні наслідки для позивача як фізичної особи, зобов`язання Київської міської ради здійснити погодження відповідних документів є необхідним і пропорційним заходом, що відповідає меті адміністративного провадження захисту прав, свобод та інтересів особи у публічно-правових відносинах.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що адміністративний позов слід задовольнити в повному обсязі.

Згідно з частиною 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач сплатив за подання позовної заяви 1211,20 грн, що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції від 26.09.2024 №39.

Таким чином, враховуючи положення статей 132, 139 КАС України, сплачений позивачем судовий збір за подання позовної у розмірі 1 211,20 грн підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Київської міської ради.

Керуючись статтями 7, 9, 77, 139, 241-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною бездіяльність Київської міської ради щодо непогодження (відмови від погодження) кошторисних документів Органу самоорганізації населення "Комітет мікрорайону "Радунь" (ідентифікаційний код 26387195) на 2024 рік.

3. Зобов`язати Київську міську раду (ідентифікаційний код 22883141) погодити Органу самоорганізації населення "Комітет мікрорайону "Радунь" (ідентифікаційний код 26387195) необхідні кошторисні документи для фінансування видатків 2024 року, зокрема план використання бюджетних коштів і штатний розпис.

4. Стягнути з Київської міської ради (ідентифікаційний код 22883141) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір у сумі 1 211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять грн 20 коп.).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Кушнова А.О.