Справа № 240/15249/25
Суддя: Драчук Т. О.
Дата ухвалення: 2025-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/15249/25

Головуючий у 1-й інстанції: Черноліхов С.В.

Суддя-доповідач: Драчук Т. О.

02 вересня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Драчук Т. О.

суддів: Смілянця Е. С. Полотнянка Ю.П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСББ "Сокіл-1" в особі голови правління Єсипенко Світлани Володимирівни на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 26 червня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСББ "Сокіл-1" в особі голови правління Єсипенко Світлани Володимирівни до Бердичівського відділу державної виконавчої служби у Бердичівському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправними дій та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

в червні 2025 року позивач, - ОСББ "Сокіл-1" в особі голови правління Єсипенко Світлани Володимирівни, звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Бердичівського відділу державної виконавчої служби у Бердичівському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною та скасування постанови Бердичівського відділу державної виконавчої служби у Бердичівському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 02.04.2025 про стягнення виконавчого збору у розмірі 32000,00 грн.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 26.06.2025 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати таке рішення, прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.

Позивач та відповідач в судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Згідно вимог ч.3 ст.268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 02.04.2025 державним виконавцем Бердичівського відділу державної виконавчої служби у Бердичівському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відкрито виконавче провадження № 77667145 з примусового виконання наказу господарського суду Житомирської області № 906/1063/24 про зобов`язання ОСББ "Сокіл-1" здійснити перерахунок ОСОБА_1 заборгованості, починаючи з липня 2021 року по сплаті внесків на утримання будинку згідно встановлених тарифів за площею 65.5 кв.м.

Цього ж дня винесено постанову про стягнення виконавчого збору з боржника у розмірі 32 000,00 грн.

Вважаючи постанову про стягнення виконавчого збору протиправною, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції виходив з того, що стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання рішення; про стягнення виконавчого збору державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження, при цьому одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження державним виконавцем приймається постанова про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору.

02.04.2025 державним виконавцем Бердичівського відділу державної виконавчої служби у Бердичівському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відкрито виконавче провадження № 77667145 з примусового виконання наказу господарського суду Житомирської області № 906/1063/24.

Одночасно з відкриттям виконавчого провадження посадовою особою відповідача винесено постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 32 000,00 грн.

Позивач не погоджується з постановою про стягнення виконавчого збору та стверджує, що судове рішення виконано ним добровільно до відкриття виконавчого провадження, а саме - в лютому 2025 року.

28.02.2025 головою правління ОСББ "Сокіл-1" видано наказ № 1 про зняття з квартири № 45 ОСОБА_1 заборгованості з липня 2021 року за неузаконену лоджію, яка була включена до площі квартири.

При цьому матеріали справи не містять доказів того, що на момент відкриття виконавчого провадження виконавець володів будь-якою інформацією щодо виконання боржником судового рішення.

Позивач надав заяву про повідомлення відповідача щодо виконання судового рішення по справі № 906/1063/24, яка датована 03.04.2025, тобто, вже після відкриття виконавчого провадження.

Також позивач, оскаржуючи постанову про стягнення виконавчого збору, не порушує питання щодо протиправності постанови про відкриття виконавчого провадження, з винесенням якої у державного виконавця виникає обов`язок прийняти постанову про стягнення виконавчого збору.

Таким чином, перевіривши в межах доводів позовної заяви спірну постанову на відповідність приписам ч. 2 ст. 2 КАС України, суд першої інстанції вважає, що вона прийнята на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

З урахуванням вказаного, суд першої інстанції дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно з вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з вимогами ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно з ст.1 Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Отже, відкриття виконавчого провадження свідчить про примусове виконання рішення суду, оскільки боржник його добровільно не виконав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.3 ЗУ "Про виконавче провадження" примусовому виконанню підлягають виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України

Згідно з частиною 1 статті 18 ЗУ "Про виконавче провадження", на виконавця покладено обов`язок вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до статті 26 ЗУ "Про виконавче провадження", виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Згідно з ч.1-3 ст.27 ЗУ "Про виконавче провадження" виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів. За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Таким чином, виконавчий збір стягується за примусове виконання рішення суду, початком якого є відкриття виконавчого провадження у справі.

Відповідно до ч.9 ст.27 ЗУ "Про виконавче провадження" виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, та у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 17 частини першої статті 39 цього Закону.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 39 ЗУ "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Доводи апелянта зводяться до того, що ОСББ "Сокіл-1" виконала рішення Господарського суду Житомирської області на підставі якого видано виконавчий документ та в подальшому відкрито виконавче провадження.

Досліджуючи матеріали справи, колегія суддів встановила, що 28.02.2025 ОСББ "Сокіл-1" прийнято Наказ №1 від 28.02.2025 "Про зняття заборгованості", згідно з яким з квартири АДРЕСА_1 ( ОСОБА_1 ) на виконання судового рішення Господарського суду Житомирської області від 14.02.2025 в справі №906/1063/24 знято заборгованість в сумі 3216 грн 45 коп.

Також, представником позивача, в межах даного питання, було надано довідку про розмір нарахування та заборгованості по квартирі АДРЕСА_1 за січень-березень 2025 року (а.с.21), Акт відмови отримання ОСОБА_1 довідки про стан розрахунків квартири АДРЕСА_1 станом на 01.04.2025 про здійснення перерахунку в лютому 2025 року, від 02.04.2025 №б/н.

Крім того колегія суддів зазначає, що в судовому засіданні 05.08.2025 судом було допитано свідка ОСОБА_2 (бухгалтера ОСББ "Сокіл-1", відповідальна особа за ведення бухгалтерського обліку ОСББ "Сокіл-1"), яка підтвердила інформацію щодо зняття заборгованості з кв. АДРЕСА_1 в лютому 2025 року та відмову отримання ОСОБА_1 довідки про стан розрахунків квартири АДРЕСА_1 станом на 01.04.2025.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів погоджується з доводами апелянта, щодо добровільного виконання ним рішення до відкриття виконавчого провадження.

Тобто, рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, що свідчить про відсутність підстав стягнення виконавчого провадження в межах ч.9 ст.27 ЗУ "Про виконавче провадження".

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Отже, ст.2 КАС України та ч.4 ст.242 КАС України вказують, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Отже, при розгляді справи судом першої інстанції не надано оцінку усім обставинам у справі, що мають значення для її вирішення, а тому рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, що призвело до неправильного вирішення справи, тому рішення суду першої інстанції належить скасувати та прийняти нове рішення про задоволення адміністративного позову.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позивачем при зверненні до суду першої інстанції сплачено судовий збір в розмірі 1211,20 грн згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №23 від 07.05.2025 та при зверненні до суду апеляційної інстанції сплачено судовий збір в розмірі 4542,00 грн згідно чеку №DHapH5rSLAQ від 05.07.2025 на суму 1816 грн 80 коп та чеку №q3qjS51aWAY від 22.07.2025 на суму 2725 грн 20 коп, стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Бердичівського відділу державної виконавчої служби у Бердичівському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) підлягає судовий збір в розмірі 5753,20 грн.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСББ "Сокіл-1" в особі голови правління Єсипенко Світлани Володимирівни задовольнити повністю.

Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 26 червня 2025 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою визнати протиправною та скасувати постанову Бердичівського відділу державної виконавчої служби у Бердичівському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 02 квітня 2025 року про стягнення виконавчого збору у розмірі 32000,00 грн.

Стягнути на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Сокіл-1" () за рахунок бюджетних асигнувань Бердичівського відділу державної виконавчої служби у Бердичівському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) () сплачений судовий в розмірі 5753 грн (п`ять тисяч сімсот п`ятдесят три гривні) 20 коп.

Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття. Порядок касаційного оскарження передбачений ч.4 ст.272 КАС України.

Головуючий Драчук Т. О.

Судді Смілянець Е. С. Полотнянко Ю.П.