Справа № 640/9156/22
Суддя: С.В. Кисіль
Дата ухвалення: 2025-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

04 вересня 2025 рокум. ДніпроСправа № 640/9156/22

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Кисіль С. В., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Луганського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 (далі позивач), в інтересах якого діє адвоката Ейбут Євгенія Іванівна (далі представник позивача), до Департаменту патрульної поліції (далі відповідач), в якому представник позивача просить суд скасувати наказ начальника Департаменту патрульної поліції Національної поліції України полковника Євгенія Жукова від 26 травня 2022 року № 313 про застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Позовні вимоги ОСОБА_1 мотивовані тим, що він не порушував трудову дисципліну, а діяв відповідно до отриманих наказів керівництва, вимог до поведінки працівника поліції, а також наявних обставин та можливостей під час воєнного стану та з урахуванням того, що після захоплення міста Маріуполя, де позивач проходив службу в поліції, він не міг виїхати з окупованої території на підконтрольну територію України, перебував на зв`язку із своїм безпосереднім керівником.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 червня 2022 року відкрито провадження в адміністративній справі та визначено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 липня 2022 року клопотання про перенесення підготовчого судового засідання та продовження строків підготовчого засідання, подане 06 липня 2022 року представником відповідача повернуто без розгляду.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , Департамент патрульної поліції у липні 2022 року подав до суду відзив на позовну заяву, вказуючи на те, що оскаржуваний наказ відповідачем було прийнято з дотриманням вимог чинного законодавства, а тому підстав для задоволення позову немає.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 липня 2022 року відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 вересня 2022 року повернуто без розгляду заяву представника позивача від 22 липня 2022 року про уточнення.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 вересня 2022 року заяву представника позивача від 19 вересня 2022 року про зміну предмета позову прийнято до розгляду. Подальший розгляд справи вирішено здійснювати за позовними вимогами, викладеними в наступній редакції: «скасувати наказ начальника Департаменту патрульної поліції Національної поліції України полковника Євгенія Жукова від 25 травня 2022 року № 313 про застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції».

На виконання положень Закону України від 13 грудня 2022 року № 2825-IX «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» та відповідно до Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 16 вересня 2024 року № 399 справу передано на розгляд до Луганського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 07 липня 2025 року справу прийнято до провадження та продовжено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Причини пропуску строку звернення до адміністративного суду визнані поважними та поновлено ОСОБА_1 строк звернення до адміністративного суду з позовною заявою до Департаменту патрульної поліції про скасування наказу від 25 травня 2022 року № 313 в адміністративній справі № 640/9156/22.

Після прийняття справи Луганським окружним адміністративним судом від сторін у липні 2025 року надійшли додаткові пояснення.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 проходив службу на посаді поліцейського взводу № 1 роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції.

24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, Указом Президента України № 64/2022 на всій території України був введений воєнний стан.

10 березня 2022 року Національна поліція України видала наказ № 190 «Про деякі питання проходження поліцейськими служби в період дії воєнного стану», яким зобов`язала всіх поліцейських, які перебувають на тимчасово окупованих територіях протягом 1 доби виїхати на підконтрольну Україні територію для реєстрації та постановки на облік.

Наказом Департаменту патрульної поліції від 14 травня 2022 року № 575 «Про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії» відповідно до статті 26 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пунктів 1 та 4 розділу II Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2018 року № 893, пунктів 2 та 3 розділу І, пункту 1 розділу ІІ Положення про дисциплінарні комісії в Національній поліції України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2018 року № 893 з метою повної, усебічної та об`єктивної перевірки причин та обставин можливого порушення службової дисципліни, у тому числі, поліцейським взводу № 1 роти № 3 батальйону УПП в Донецькій області ДПП рядовим поліції ОСОБА_1 , було призначено службове розслідування для проведення якого створено дисциплінарну комісію.

За результатами службового розслідування 25 серпня 2022 року складено висновок службового розслідування, яким встановлено, що позивач під час перебування на окупованій підрозділами збройних сил та інших відомств Російської Федерації території України не виконав наказ Національної поліції України від 10 березня 2022 року № 190 «Про деякі питання проходження служби поліцейськими на період дії військового стану» та не прибув до найближчого органу поліції для реєстрації та постановки на облік. Крім того, не повідомив керівника в передбаченому законодавством порядку про відсутність можливості виконати наказ, однак, пройшов реєстрацію в окупованому Російською Федерацією «відділі поліції». Таким чином, позивач самоусунувся від виконання основних та додаткових завдань, покладених на Департамент патрульної поліції в умовах правового режиму воєнного стану, оголошеного на всій території України, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. Дисциплінарна комісія під час службового розслідування дійшла до висновку, що дисциплінарні проступки, вчинені позивачем дискредитують честь держави, підривають авторитет Національної поліції України та є несумісними із подальшим проходженням служби в Національній поліції України.

З урахуванням вказаного, за вчинення дисциплінарного проступку, що виразилося у порушенні вимог пунктів 1-8 та 13 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту, Присяги працівника поліції, пунктів 1, 2 частини першої статті 18, частини другої статті 24 Закону України «Про Національну поліцію», абзаців 2, 3 пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, а саме: не вихід на службу без поважної причини з 13 березня 2022 року до 28 березня 2022 року та з 18 травня 2022 року до 24 травня 2022 року в умовах воєнного стану, запропоновано застосувати до позивача дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

На підставі висновку службового розслідування, 25 травня 2022 року відповідачем було прийнято наказ № 313 «Про застосування до працівників УПП в Донецькій області ДПП дисциплінарних стягнень», яким за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні вимог пунктів 1, 2, 4, 5, 8 та 13 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту, Присяги працівника поліції, визначеної частиною першою статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1 та 2 частини першої статті 18, частини другої статті 24 Закону України «Про Національну поліцію», абзаців другого та третього пункту 1 розділу I Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09 листопада 2016 року № 1179, відповідно до пункту 7 частини третьої статті 13 Дисциплінарного статуту до поліцейського взводу № 1 роти № 3 батальйону УПП в Донецькій області ДПП рядового поліції ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Позивач не погодившись з притягненням до дисциплінарної відповідальності звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано позовні вимоги, суд виходить з наступного.

У частині другій статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 1 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що Національна поліція України (поліція) це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про Національну поліцію» завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

За положеннями частин першої, четвертої статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Під час дії воєнного стану поліція діє згідно із призначенням та специфікою діяльності з урахуванням тих обмежень прав і свобод громадян, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, що визначаються відповідно до Конституції України та Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Поліцейський зобов`язаний, зокрема:

- неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

- надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я (пункти 1, 4 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію»).

Пунктами 23, 24 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань здійснює контроль у межах своєї компетенції, визначеної законом, за дотриманням вимог режиму радіаційної безпеки у спеціально визначеній зоні радіоактивного забруднення; бере участь відповідно до повноважень у забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного або надзвичайного стану, зони надзвичайної екологічної ситуації у разі їх введення на всій території України або в окремій місцевості.

Відповідно до частини другої статті 24 Закону України «Про Національну поліцію» у разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, відповідно до законодавства України беруть участь у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості.

Згідно зі статтею 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна це дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Частиною третьою статті 1 Дисциплінарного статуту до змісту службової дисципліни віднесено такі обов`язки поліцейського: 1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; 2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; 3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; 4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; 5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; 6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; 7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; 8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; 9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; 10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів; 11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; 12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення; 13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції; 14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

Відповідно до частини першої статті 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Дисциплінарним проступком визнається за частиною першою статті 12 Статуту протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України 09 листопада 2016 року № 1179 затверджені Правила етичної поведінки поліцейських.

Відповідно до пункту 1 розділу ІІ Правил під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен, зокрема:

- неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

- професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами;

- інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Згідно з пунктами 1, 4, 9, 11 частини першої статті 7 Дисциплінарного статуту службова дисципліна, зокрема, базується на високій свідомості та зобов`язує кожну особу рядового і начальницького складу дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; дотримуватися норм професійної та службової етики; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.

Частиною другою статті 14 Дисциплінарного статуту передбачено, що з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків, проведення службового розслідування.

Службове розслідування це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського (частина перша статті 14 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до частини першої статті 15 Дисциплінарного статуту проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2018 року № 893 затверджено Положення про дисциплінарні комісії в Національній поліції України (далі Положення № 893).

Положення визначає порядок утворення в органах (підрозділах) поліції, а також закладах вищої освіти із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, дисциплінарних комісій та їх повноваження.

Пунктом 3 Положення № 893 встановлено, що дисциплінарна комісія утворюється у складі не менше трьох осіб, з яких визначається голова дисциплінарної комісії. У разі призначення службового розслідування за відомостями про скоєння поліцейським дисциплінарного проступку, що потребує значного обсягу дій, зокрема опитування великої кількості поліцейських та інших осіб, витребування та аналізу значного обсягу матеріалів, уповноважений керівник може призначати заступника голови дисциплінарної комісії. Головою дисциплінарної комісії, утвореної в поліції, може бути лише поліцейський.

Відповідно до пунктів 2, 3 Порядку № 893 поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, під час його проведення має право:

- надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються;

- подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають стосунок до справи;

- ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, Законами України «Про захист персональних даних», «Про державну таємницю» та іншими законами;

- подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування;

- брати участь у розгляді справи на відкритому засіданні дисциплінарної комісії;

- користуватися правничою допомогою, послугами представника.

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право відмовитися від надання пояснень.

Наказом Національної поліції України від 10 березня 2022 року № 190 «Про деякі питання проходження служби поліцейськими на період дії воєнного стану» передбачено, що поліцейським, які перебувають поза місцем несення служби протягом однієї доби необхідно прибути до найближчого органу поліції для реєстрації та постановки на облік.

Підставою для проведення службового розслідування стало невиконання позивачем наказу Національної поліції України від 10 березня 2022 року № 190 «Про деякі питання проходження служби поліцейськими на період воєнного стану».

Службовим розслідуванням встановлено, що позивач порушив службову дисципліну під час воєнного стану на території України.

Водночас, констатуючи вчинення позивачем дисциплінарного проступку, відповідач не зазначив, які саме дії позивача кваліфіковано відповідачем як такі, що несумісні з вимогами, які пред`являються до професійно-етичних якостей поліцейського, та принижують авторитет Національної поліції.

Між тим сутність дисциплінарного проступку полягає у невиконанні чи неналежному виконанні особою службової дисципліни. Такими обставинами є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях особи ознак дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни.

Під вчинками, що підривають авторитет працівника Національної поліції, розуміються протиправні, винні діяння, які здійснені посадовою особою, у зв`язку з виконанням службових обов`язків або не пов`язані з їх виконанням, але за своїм характером здатні принизити в очах громадськості гідність та авторитет працівника, що мають бути доведені у визначеному порядку.

Самого лише посилання на загальні вимоги Дисциплінарного статуту, Присяги працівника поліції та Правил етичної поведінки поліцейських недостатньо для належного обґрунтування рішення про застосування такого найсуворішого виду дисциплінарного стягнення як звільнення зі служби. Необхідно конкретизувати кваліфікацію установленого порушення поліцейським вказаних вимог шляхом чіткого визначення у чому саме полягає таке порушення.

Суд звертає увагу, що висновок службового розслідування не містить обґрунтовані відомості щодо наявності причинного зв`язку між неправомірними діяннями позивача та їх наслідками, зокрема, чи наявний в діях позивача склад дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв`язку з цим; вимоги законодавства або посадові обов`язки, які було порушено позивачем; наявність вини позивача та ступень її тяжкості, обставини, що пом`якшують чи обтяжують ступінь відповідальності.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач зазначив про неможливість виїхати з окупованої території у зв`язку з повномасштабними військовим вторгненням Російської Федерації в України. В населеному пункті, де позивач перебував в окупації проводились активні бойові дії. Існувала загроза як його життю та здоров`ю, так і життю та здоров`ю його рідних. В населеному пункті, де він перебував, були відсутні засоби зв`язку (мобільного, інтернет та ін.). Вказував на відсутність технічної та матеріальної можливості виїхати з окупованої території. Відповідач не забезпечив виїзд його з окупованої території, як діючого співробітника.

Крім того, у своїх поясненнях позивач зазначив, що майже місяць перебував під вартою окупаційних військ у виправній колонії. Відповідач вказаним обставинам взагалі ніякої оцінки не дав, зазначивши лише у додаткових поясненнях, що довідка від 23 квітня 2022 року № 149 видана органом незаконного терористичного квазідержавного утворення «днр». При цьому, суд зазначає, що відповідач не зазначив, яким, на його думку, враховуючи обставини в яких перебував позивач, належним доказом могла бути підтверджена ця обставина.

На думку суду проходження позивачем фільтраційних процедур на окупованій території, де він залишився, було обумовлено реальною загрозою для його життя, а тому не може бути підставою для застосування до позивача дисциплінарного стягнення.

Відповідно до частин 1-3 статті 19 Дисциплінарного статуту у висновку за результатами службового розслідування зазначаються:

1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування;

2) підстава для призначення службового розслідування;

3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку;

4) пояснення поліцейського щодо обставин справи;

5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи;

6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи;

7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку;

8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень;

9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення;

10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону;

11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.

Висновок підписується всіма членами дисциплінарної комісії, що проводила розслідування. Члени дисциплінарної комісії мають право на окрему думку, що викладається письмово і додається до висновку.

Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Частинами першою, другою статті 19 Закону України «Про національну поліцію» передбачено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України (пункт 6 частини першої статті 77 Закону України «Про національну поліцію»).

Частинами першою, третьою статті 13 Дисциплінарного статуту зазначено, що дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків. До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень, зокрема як звільнення із служби в поліції.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 на всій території України був введений воєнний стан.

З початку війни усі військові формування України та правоохоронні органи України, у тому числі і органи та підрозділи Національної поліції України, в силу статей 17, 65 Конституції України, статей 12, 21, 22 Закону України «Про Національну поліцію» повинні були за наявності або відсутності окремих наказів безпосередніх чи прямих керівників докладати власних зусиль для забезпечення безперервного та цілодобового захисту суверенітету України і територіальної цілісності України, для забезпечення виконання завдань поліції і реалізації повноважень поліції з метою відсічі збройної агресії ворога проти України, що виключало легітимність обрання пасивної форми поведінки за виключенням випадку виконання особистого спеціального службового завдання, випадку виконання чіткого та однозначного наказу військово-політичного керівництва України у цілях збереження людських ресурсів задля продовження боротьби проти військової агресії, випадку знаходження у стані безпорадності у медичному закладі.

Статтею 3 Конституції України встановлено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Згідно з пунктом 5 частини третьої статті 3 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, поліцейський зобов`язаний вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника. Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 передбачає обов`язок інших органів виконавчої влади (серед яких і Національна поліція) здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Матеріали справи свідчать, що позивачем було поінформовано безпосереднього керівника про причини та умови, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського та можливість залишити окуповану територію.

До того ж, суд констатує відсутність на теперішній час підзаконного нормативного акту який затверджує внутрішню процедуру МВС у разі окупації, які б вимагали від працівників поліції дотримання певного алгоритму дій у разі окупації зони відповідальності поліцейського ворожими військами, у тому числі прибуття поліцейського у певну точку, з певними засобами захисту та самозабезпечення тощо.

Відповідно до статті 64 Закону України «Про Національну поліцію» особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: «Я, усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки».

Виходячи з правового регулювання спірних відносин, позивач, у силу своїх службових обов`язків, зобов`язаний не допускати поведінки, яка ганьбить звання працівника поліції або підриває авторитет поліції, інших відносин, які носять протиправний характер.

Тобто, поліцейський повинен уникати вчинення дій, що підривають довіру та авторитет органів поліції і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 30 квітня 2020 року у справі № 440/2305/19.

Втім, провина поліцейського у вчиненні дисциплінарного проступку, в цьому випадку, не була доведена відповідачем, не наведено фактів свідомого настання несприятливих наслідків після вчинення ним відповідних дій, навпаки, позивач перебуваючи в окупації, ризикуючи своїм життям, вчиняв дії направлені на залишення окупаційної території.

Так, 24 лютого 2022 року позивач заступив на добове чергування, а саме до патрулювання м. Маріуполя. Вказані обов`язки позивач виконував до 16 березня 2022 року, поки ситуація в місті не стала критичною.

Повернутися на підконтрольну Україні територію позивач, через об`єктивні на думку суду обставини, позивач зміг лише 08 травня 2022 року та після отримання 18 травня 2022 року повідомлення про необхідність з`явитися до управління патрульної служби, позивач 19 травня 2022 року прибув до управління у м. Києві для надання пояснень.

Суд відхиляє доводи відповідача про те, що позивач мав можливість покинути окуповану територію, оскільки, враховуючи наявність військової агресії, введення воєнного стану, та перебування в окупації у надскладній ситуації, та необхідність перетину лінії зіткнення неможливо встановити які це повинні були бути можливості. Крім того доводи представника відповідача, про те, що позивач мав можливість вільно пересуватися по окупованій території не доводить можливість вільного перетину лінії розмежування між тимчасово окупованою територією та територією підконтрольною Україні.

На думку суду, така поведінка позивача як працівника поліції відповідає загальним принципам, встановленим для останніх.

Верховний Суд уже наголошував на тому, що будь-які фактори, у тому числі суспільний резонанс навколо відповідних подій, не звільняють суб`єкта владних повноважень від обов`язку під час прийняття рішення діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією й законами України та не виключає необхідність з`ясувати і встановлювати саме наявність складу дисциплінарного проступку в діяннях поліцейського (постанова Верховного Суду від 09 лютого 2022 року у справі № 160/12290/20).

З огляду на викладене, висновки проведеного службового розслідування відносно позивача є безпідставними і необґрунтованим, що є підставою для скасування наказу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 25 травня 2022 року № 313 про застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Згідно з частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням вказаного суд дійшов висновку, що позовні вимоги є доведеними, підтверджуються необхідними доказами та підлягають задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Із матеріалів справи вбачається, що позивачем відповідно до квитанції від 16 червня 2022 року при зверненні до суду з цим позовом сплачено судовий збір у розмірі 992,40 грн. Відтак, враховуючи, що позов підлягає задоволенню, суд вказує про присудження на користь позивача судових витрат зі сплати судового збору у межах вказаної суми.

Керуючись статтями 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (ідентифікаційний код 40108646, місцезнаходження: 03048, м. Київ, вул, Федора Ернста, 3) про скасування наказу.

Визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 25 травня 2022 року № 313 про застосування до поліцейського взводу № 1 роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 понесені витрати зі сплати судового збору за подання адміністративного позову у розмірі 992,40 грн (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Згідно з пунктом 2 розділу ІІ Закону України від 13 грудня 2022 року № 2825-IX «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» судом апеляційної інстанції щодо всіх справ, підсудних окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, та переданих на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України відповідно до цього Закону, є Шостий апеляційний адміністративний суд.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.В. Кисіль