Справа № 466/6730/25
Суддя: Торська І. В.
Дата ухвалення: 2025-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 466/6730/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючої - судді Торської І.В.

за участі секретаря с/з Вонсович Х.М.

представник позивача адвокат Плат Є.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

16.07.2025 року позивач через свого представника адвоката - Плат Є.І. звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просить визнати протиправною та скасувати постанову №1177 від 07.07.2025 року про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у вигляді штрафу в сумі 17000 грн за порушення ч.3 ст.210-1 КУпАП, а провадження у справі закрити. Позивач вважає зазначену постанову незаконною, оскільки 03.11.2022 року позивач виключений з військового обліку у зв`язку з чим не є військовозобов`язаним, повторному взяттю на такий облік він, не підлягає та відповідно оновлювати облікові дані, він не повинен.

Ухвалою суду від 17.07.2025 року відкрито спрощене позовне провадження.

У судовому засіданні представник позивача Плат Є.І. позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених у позові та просила їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, однак 31.07.2025 року подав відзив на адміністративний позов. В обґрунтування відзиву зазначив, що позивач є військовозобов`язаним у відповідності до ч.9 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу». Враховуючи те, що позивач не перебував на військовому обліку, то автоматично взятий на військовий облік у ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно вимог постанови Кабінету Міністрів України №932. Крім того, у відповідності до ч.3 ст.22 Закону України « Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», позивач зобов`язаний був протягом 60 днів з дня набрання чинності Указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, уточнити свої облікові дані. Позивач дані не уточнив. З огляду на викладене, позивач вчинив адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП. Оскаржена постанова є законною та не підлягає скасуванню. Просить в задоволенні позовних вимог відмовити.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази по справі, дійшов таких висновків.

Так, встановлено, що 03.11.2022 року ОСОБА_1 було виключено з військового обліку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_2 за тяжкий злочин, про що є відмітка у його військовому квитку серії НОМЕР_1 .

07.07.2025 року начальник ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковник ОСОБА_2 Вінгольц виніс постанову №1177, якою накладено стягнення на ОСОБА_1 за вчинення правопорушення передбаченого ч.3 ст.210-1 КпАП України у виді штраф у розмірі 17 000 грн.

У постанові зазначено підстави для накладення стягнення наступного змісту «Гр. ОСОБА_1 02.07.2025 року доставлений у ІНФОРМАЦІЯ_4 . Проте, як з`ясувалося, військовозобов`язаний ОСОБА_1 не перебуває на військовому обліку по місцю своєї реєстрації і після 01.04.2025 року автоматично взятий на облік у ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно постанови КМУ №932. Крім цього, ним своєчасно не оновлено облікових даних». Чим порушив вимоги законодавства про мобілізацію, визначені ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

В постанові також зазначено, що 30.06.2025 на адресу правоохоронних органів скеровано звернення щодо доставлення правопорушника.

Тобто, ОСОБА_1 вчинив порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію під час дії особливого періоду, що введений Указом Президента України від 17.03.2014 №303/2014, воєнного стану, що введений Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 (зі змінами), та загальної мобілізації, що введена Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 і Указом Президента України від 24.02.2022 №65/2022 (зі змінами). ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210-1 КУпАП у зв`язку з чим накладено штраф в розмірі 17 000 грн.

Спірні правовідносини є публічними та врегульовані ст.ст.7, 9, 210-1, 222, 245, 246, 251 КУпАП.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Згідно з положеннями ч.2 ст.7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями ч.3 ст.210-1 КУпАП встановлена відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період, що тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки;

Згідно ч.3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися:

військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях;

резервісти, які проходять службу у військовому резерві, - до військових частин у строки, визначені командирами військових частин;

військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку;

військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом керівників відповідних підрозділів;

особи, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту.

Інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

Відповідно до статті 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За приписами статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.

Згідно зі ст.280 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених підчас розгляду справи; зазначення нормативного акту, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Аналізуючи наведений зміст положень кодексу слід констатувати, що особа може бути піддана адміністративному стягненню за вчинення певних дій за яке передбачена відповідальність відповідною статтею. При розгляді справи посадова особа має встановити обставини вчинення правопорушення, тобто час, місце, спосіб та суть порушення.

Судом встановлено, що 21.05.2021 року Державною установою «Дрогобицька виправна колонія №40» видано довідку серія ЛЬВ №20093 про те, що ОСОБА_1 відбував покарання в місцях позбавлення волі з 06.07.2012 року по 20.05.2021 року за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.153, ч.3 ст.153, ч.2 ст.186, ч.1 ст.187, ч.4 ст.187 КК України, звідки звільнений на підставі ухвали Дрогобицького міськрайонного суду від 09.03.2021 року згідно ст.81 КК України умовно-достроково на невідбуту частину покарання 2 роки 08 місяців та 20 днів.

З військового тимчасового посвідчення військовозобов`язаного серія НОМЕР_1 ОСОБА_1 вбачається, що 03.11.2022 року він виключений з військового обліку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_2 за тяжкий злочин.

Положеннями п. 6 ч. 6 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у редакції станом на виключення позивача з обліку, було передбачено, що виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки підлягають громадяни України, які були раніше засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину.

У пункті 69 постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 09.03.2023 у справі №600/2520/22-а, при розгляді справи щодо можливості перетину кордону особою, яку було виключено з військового обліку на підставі п.6 ч.6 ст.37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» викладено позицію, що «громадяни України, які були раніше засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину, котрі відповідно до п.6 п.6 ст.37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» підлягають виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки.

Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» зазнав змін і на час винесення оскаржуваної постанови має наступну редакцію.

Так, відповідно до п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» взяттю на військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, у відповідних підрозділах розвідувальних органів України підлягають громадяни України на військовий облік військовозобов`язаних:

1) які звільнені з військової служби в запас та не зараховані до військового оперативного резерву;

2) призовники, які пройшли базову загальновійськову підготовку з додержанням умов, передбачених частиною одинадцятою статті 1 цього Закону;

3) які припинили альтернативну (невійськову) службу в разі закінчення строку її проходження або достроково відповідно до Закону України "Про альтернативну (невійськову) службу" та підлягають взяттю на військовий облік військовозобов`язаних;

4) військовозобов`язані, які прибули з інших місцевостей (адміністративно- територіальних одиниць) України або з-за кордону на нове місце проживання;

5) які набули громадянство України і згідно з цим Законом підлягають взяттю на облік військовозобов`язаних;

6) зняті з військового обліку Збройних Сил України, Служби безпеки України, розвідувальних органів України відповідно за рішенням Міністерства оборони України, Служби безпеки України, розвідувальних органів України; які відповідно до статті 18 цього Закону звільнені від направлення для проходження базової військової служби;

8) які досягли 25-річного віку під час перебування на військовому обліку призовників;

9) які звільнені із служби у військовому резерві та не досягли граничного віку перебування в запасі;

10) які старші 25 років і раніше не перебували на військовому обліку;

11) які прибули після відбування покарання з установ виконання покарань.

Тобто, у переліку громадян України, які підлягають взяттю на військовий облік військовозобов`язаних відсутні особи, яких виключено з військового обліку.

У зв`язку з виключенням позивача з військового обліку, останній втратив статус військовозобов`язаного, а тому на нього не розповсюджується дія Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ст. 64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56,

57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції.

Отже, після виключення 03 листопада 2022 року з військового обліку ОСОБА_1 , перестав бути військовозобов`язаним, а тому внесення Законом № 3633-IX, який набрав чинності 18 травня 2024 року, змін до ч.6 ст.37 Закону № 2232-XII, якими вилучено пункт 6, за яким 03 листопада 2022 року ОСОБА_1 , було виключено ІНФОРМАЦІЯ_5 з військового обліку військовозобов`язаних, згідно ст.58 Конституції України, у поєднанні зі ст.64 Конституції України, не може породжувати для нього негативних юридичних наслідків у вигляді зворотної дії в часі Закону № 3633-IX та включення ОСОБА_1 , до складу військовозобов`язаних, як однієї з категорій громадян України щодо військового обов`язку, визначених ч.9 ст.1 Закону № 2232-XII.

Відповідно до абзацу першого п. 29 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою від 30 грудня 2022 року № 1487 Кабінету Міністрів України, надалі Порядок № 1487, у разі виключення призовників, військовозобов`язаних та резервістів з персонально-первинного військового обліку виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у картках первинного обліку ставляться відповідні відмітки.

Відповідно до п.38 Порядку № 1487, в окремій справі зберігаються копії військово-облікових документів громадян, які були виключені з військового обліку районними (міськими) територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, органами СБУ, відповідними підрозділами розвідувальних органів, крім тих, які досягли граничного віку перебування в запасі.

Відповідно до абзацу дев`ятнадцятого п. 79 Порядку № 1487, районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки проставляють у військово-облікових документах призовників, військовозобов`язаних та резервістів відповідні відмітки про взяття їх на військовий облік, зняття та виключення з нього.

Оскільки ОСОБА_1 був 03 листопада 2022 року саме виключений з військового обліку і йому цією датою ІНФОРМАЦІЯ_5 проставлено відповідну відмітку у військово-обліковому документі, то повторному взяттю на такий облік він, згідно п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону № 2232-XII, не підлягає.

Зазначена у нормативно-правових актах конструкція є зрозумілою. В той же час, зміни до законодавства прийняті не системно та не справедливо. Фактично залишилося неврегульованим питання військового обліку осіб які були виключені з військового обліку з тих підстав, яких немає у новій редакції закону. Законом не врегульовано питання військового обліку осіб які виключені з підстав до внесення змін. Законодавець мав би усунути таку прогалину відповідним законом на виконання вимог ст. 57 Конституції України.

Стаття 62 Конституції України передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Згідно з частиною другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З встановлених фатів та наведених положень вбачається, що усі недоліки постанови необхідно тлумачити на користь особи, тобто позивача. У справі саме відповідач має надати докази на підтвердження правомірності свого рішення.

Ураховуючи наведене суд вважає, що позивача піддано стягненню без підстав визначених законом, що виключає відповідальність за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені статтею 286 КАС України. Так, згідно пункту третього частини третьої зазначеної статті за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного, беручи до уваги встановлені під час судового розгляду справи обставини, суд дійшов висновку про протиправність притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а тому оскаржувану постанову у справі про адміністративне правопорушення необхідно скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Інші доводи учасників розгляду не спростовують встановлених обставин та наведених висновків суду.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України з відповідача на користь позивача належить стягнути компенсацію понесених витрат по сплаті судового збору, тобто 605,60 грн.

Керуючись ст.2, 6, 9, 12, 72-77, 139, 242-245, 250, 257- 258, 262-263, 286 КАС України, суд

у х в а л и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення №1177 від 07.07.2025 року, що винесена начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 , якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП у виді штрафу 17 000 грн, а провадження у справі закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 605,60 грн.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а в разі їх апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення складено 02.09.2025 року.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 .

Відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 .

Суддя І.В.Торська