Справа № 490/11612/24
Суддя: Черенкова Н. П.
Дата ухвалення: 2025-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

н/п 2-а/490/50/2025
Центральний районний суд м. Миколаєва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2025 року Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Черенкової Н.П.,

при секретарі Романової К.Т.,

за участю представника відповідача Тимошенка О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до відповідача про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3670355 від 16.12.2024 року.

Протоколом автоматизованого розподілу від 25.12.2024 року, дана справа передана на розгляд судді Черенковій Н.П.

Ухвалою судді від 27.12.2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

28.01.2025 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на адміністративний позов.

09.04.2025 року суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення. Однак під час ухвалення рішення встановлено, що наданий відповідачем доказ у вигляді відеозапису правопорушення не відповідає вказаним в оскаржуваній постанові відеозаписів з нагрудних відеореєстраторів працівників патрульної поліції №473448 та №474170, тому дана обставина потребує додаткового дослідження, шляхом надання пояснень представника відповідача та надання доказів знищення відеозаписів з нагрудних відеореєстраторів працівників патрульної поліції №473448 та №474170 в строки передбачені Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

За такого, ухвалою від 09.04.2025 року судом постановлено: поновити судовий розгляд адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності; заслухати представника відповідача з наданням доказів щодо наявності відеозаписів з з нагрудних відеореєстраторів працівників патрульної поліції №473448 та №474170, а в разі їх відсутності надання акту їх знищення; судовий розгляд призначено на 17.06.2025 року на 09:30 год.

17.06.2025 року від представниці відповідача Двірської О.О. надійшло клопотання про долучення пояснень по справі.

До судового засідання 17.06.2025 року позивач не з`явився, в зв`язку з чим слухання справ відкладено на 03.09.2025 р. на 09:30 год.

Про час та місце розгляду справи позивач повідомлений належним чином, шляхом направлення повістки на його адресу. Однак, повістка повернулася неврученою з відміткою «за зазначеною адресою не проживає».

Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду.

Згідно позиції Верховного Суду, висловленої в постанові № 755/17944/18 від 10.05.2023 року, довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки.

В судове засідання 03.09.2025 року позивач повторно не з`явився.

Про час та місце розгляду справи позивач повідомлений належним чином, шляхом направлення повістки на його адресу. Однак, повістка повернулася неврученою з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Листи, що повернулися з відміткою довідкою поштового відділення про причину повернення - "за закінченням терміну зберігання" або "інші причини", є належно врученими. Звісно ж, за умови, що їх було направлено на адресу, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (щодо юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців) або на адресу місця реєстрації (щодо фізичних осіб) чи на адресу, самостійно зазначену стороною як адреса для листування.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 23 січня 2023 року у справі № 496/4633/18.

Отже, судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення позивача про дати слухання справи.

Однак заяв та клопотань про відкладення судового засідання чи розгляду справи за відсутності позивача до суду не надходило.

Представник відповідача - Тимошенко О.С. в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував та вважав, що наявні підстави для залишення позову без розгляду, в зв`язку з повторною неявкою позивача в судове засідання.

За приписами ст. 44 КАС України учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до ч.5 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо неявка перешкоджає розгляду справи. Якщо відповідач наполягає на розгляді справи по суті, справа розглядається на підставі наявних у ній доказів. До позивача, який не є суб`єктом владних повноважень, положення цієї частини застосовуються лише у разі повторної неявки.

Згідно п.4 ч.1 ст. 240 Кодексу адміністративного судочинства України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо, зокрема, позивач не прибув (повторно не прибув, якщо він не є суб`єктом владних повноважень) у підготовче засідання чи у судове засідання без поважних причин або не повідомив про причини неявки, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності.

Слід звернути увагу, що Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Європейський суд з прав людини дотримується позиції, що проявляти ініціативу щодо своєчасного розгляду справи повинен саме позивач.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, заявник як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнова проти України").

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Процесуальні права та обов`язки учасників справи визначені ст. 44 КАС України. Зокрема, учасники справи мають право: подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом, брати участь у дослідженні доказів, ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам, подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Водночас учасник справи зобов`язаний: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи, подавати усі наявні у нього докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази, надавати суду повні й достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Таким чином, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.

Зловживання процесуальними правами не допускається.

Неприпустимість зловживання процесуальними правами є однією з основних засад судочинства.

Згідно п.4 ч.1 ст. 240 Кодексу адміністративного судочинства України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо, зокрема, позивач не прибув (повторно не прибув, якщо він не є суб`єктом владних повноважень) у підготовче засідання чи у судове засідання без поважних причин або не повідомив про причини неявки, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності.

Враховуючи повторну неявку позивача в судові засідання без поважних причин та той факт, що заяви про розгляд справи у його відсутність позивач не подавав, суд вважає необхідним адміністративний позов залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до частини четвертої статті 240 КАС України особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення підстав, з яких позов було залишено без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.

Керуючись статтями44, 45, 205,240,248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена позивачем безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції або протягом 15 днів з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано протягом встановленого законом строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н.П. Черенкова