Справа № 420/18617/25
Суддя: Радчук А.А.
Дата ухвалення: 2025-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Радчука А.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ) ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якій позивач просить суд:

визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ) (адреса місцезнаходження: АДРЕСА_4 ) щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) про надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 9 частини 1 статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, яку подано до ІНФОРМАЦІЯ_1 15 травня 2025, у порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. №560;

зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ) (адреса місцезнаходження: АДРЕСА_4 ) розглянути заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) про надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 9 частини 1 статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, яку подано до ІНФОРМАЦІЯ_1 15 травня 2025 року, у порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560 та прийняти рішення з урахуванням наведених у позовній заяві доводів та висновків суду, викладених в прийнятому рішенні за результатами розгляду цієї справи;

зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ) (адреса місцезнаходження: АДРЕСА_4 ) оформити (надати) ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 9 частини 1 статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Адміністративний позов поданий за допомогою системи Електронний суд.

В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що позивач ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_1 .

18 квітня 2025 року Позивач особисто звернувся із заявою до Голови комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 , скерувавши засобами поштового зв`язку, про те, що він є особою, яка на підставі пункту 9 частини 1 статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, у зв`язку з тим, що здійснює догляд за своєю матір`ю ОСОБА_2 , яка є особою з інвалідністю 2 групи та потребує постійного стороннього догляду. Підпис заяви засвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Одеської області та зареєстровано в реєстрі за №291 від 18 квітня 2025 року. До вищезазначеної заяви Позивачем було надано нотаріально посвідчені копії документів, які підтверджують право на відстрочку.

Проте, листом №1066 від 29.04.2025 року ІНФОРМАЦІЯ_3 позивачу було повідомлено, що у зв`язку з порушенням встановленого порядку подання заяви про надання відстрочки, відсутності всіх підтверджуючих документів йому відмовлено в розгляді заяви.

У подальшому, у зв`язку зі змінами, внесеними до Порядку №560, позивач отримав акт про встановлення факту здійснення постійного догляду за його матір`ю ОСОБА_2 (додаток 8 до Порядку №560) від 08 травня 2025 року, виданий Хаджибейською районною комісією із встановлення факту здійснення особою постійного догляду. З урахуванням змін до Порядку №560, Позивач додатково подав відповідачу супровідну заяву разом з заявою про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п.9 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (Додаток 4 із змінами, внесеними згідно з Постановою КМ № 675 від 07.06.2024; в редакції Постанови КМ № 930 від 16.08.2024) разом з посвідченими ним копіями документів, у т.ч. копію акту про встановлення факту здійснення постійного догляду за матір`ю, а також оригінал листа Департаменту праці та соціальної політики №02-25/324 від 13.09.2025 року.

Позивач отримав лист №1413 від 20 травня 2025 року ІНФОРМАЦІЯ_3 , яким його було повідомлено, що у зв`язку із порушенням встановленого порядку подання заяви про надання відстрочки відмовлено в її розгляді. Рекомендовано особисто з`явитися до ТЦК та СП за місцем перебування на військовому обліку для оновлення даних, та за наявності підстав для отримання відстрочки від призову під час мобілізації, особисто подати заяву або скористатись можливостями застосунку «Резерв+».

Представником Позивача було скеровано до ІНФОРМАЦІЯ_3 адвокатський запит щодо отримання інформації про розгляд заяви позивача з додатками.

За результатом розгляду зазначеного запиту відповідач надав відповідь №1601 від 29.05.2025 року, де повідомлено, що позивачу відстрочка по п.9 ч.1 ст.23 Закону України « Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не може бути надана, оскільки у ОСОБА_3 ще є донька ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка повинна здійснювати догляд за особою першого ступеня споріднення. Одночасно позивачу роз`яснено про необхідність особисто з`явитися до ТЦК та СП за місцем перебування на військовому обліку для оновлення даних, та за наявності підстав для отримання відстрочки від призову під час мобілізації, особисто подати заяву або скористатись можливостями застосунку «Резерв+».

Позивач вважає, що листом №1601 від 29.05.2025 року йому фактично відмовлено у наданні відстрочки на підставі п.9 ч.1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», оскільки у ОСОБА_2 є ще донька ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка повинна здійснювати догляд за особою першого ступеня споріднення. Крім того, одночасно відповідач відмовляє в розгляді заяви позивача про надання йому відстрочки через те, що порушено процедуру подання, а саме необхідно особисто з`явитися до ТЦК та СП за місцем перебування на військовому обліку.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо розгляду заяви про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 9 частини 1 статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, яку подано до ІНФОРМАЦІЯ_1 15 травня 2025 року, позивач звернувся до суду з даним позовом.

У своїх доводах позивач посилається на таке.

Щодо порядку подання та розгляду заяви про надання відстрочки від призиву на військову службу під час мобілізації позивач вказує, що 18 квітня 2025 року за допомогою засобів поштового зв`язку він особисто звернувся до Відповідача із заявою про отримання відстрочки на підставі Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». При цьому, Порядок № 560 та Порядок 1487 не передбачають обов`язку особистого відвідування особою територіального центру комплектування та соціальної підтримки для подання заяви та документів на відстрочку. Обов`язок "особисто подати заяву" не означає "особисто прибути". Позивач, надіславши особисто засобами поштового зв`язку заяву та документи для вирішення питання про надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, дотримався процедури особистого їх подання.

З урахуванням зазначеного, позивач вважає, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого належить вирішення питання щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, після отримання поштою заяви про надання відстрочки та відповідних документів повинен був розглянути таку заяву. Відповідно до Порядку №560 на підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом. У разі позитивного рішення військовозобов`язаному надається довідка із зазначенням строку відстрочки за формою, визначеною у додатку 6 Порядку №560. У разі відмови у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляють письмово із зазначенням причин відмови за формою, визначеною у додатку 7 Порядку №560.

Враховуючи, що відповідач не прийняв рішення про надання або відмову у наданні відстрочки, позивач вважає, що відповідач допустив бездіяльність.

Щодо підстави надання відстрочки позивач зазначив, що відповідач листом №1601 від 29.05.2025 року відмовив у наданні відстрочки на підставі п.9 ч.1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», оскільки у ОСОБА_2 є ще донька ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка повинна здійснювати догляд за особою першого ступеня споріднення. Однак, позивач доводить, що норма п.9 ч.1 ст. Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не передбачає необхідності доведення відсутності інших працездатних членів сім`ї, які зобов`язані та можуть здійснювати догляд за хворим батьком чи матір`ю.

Ухвалою суду від 16.06.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами, відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України.

07.07.2025 року від ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшла заява, у прохальній частині якої представник просив, зокрема, справу розглядати за правилами загального позовного провадження колегіально.

Ухвалою суду від 17.07.2025 року відмовлено у задоволенні клопотання ІНФОРМАЦІЯ_1 про розгляд справи в порядку загального позовного провадження та колегіально.

07.07.2025 року від ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшла заява про невизнання позовних вимог.

Відповідно до цієї заяви, ІНФОРМАЦІЯ_5 отримав ухвалу суду про відкриття провадження у справі від 16.06.2025 року в системі «Електронний суд». Проте, ІНФОРМАЦІЯ_5 не вважає себе відповідачем по справі.

У заяві з посиланням на приписи постанови КМУ №154 від 23.02.2022 року зазначено, що питання надання відстрочки та рішення щодо надання відстрочки від призову по мобілізації не належить до компетенції ІНФОРМАЦІЯ_3 чи Третього відділу, а комісії, утвореної відповідно до вимог п. 57 Порядку №560, адже саме до комісії подається заява, комісія розглядає заяву та комісія приймає рішення у формі протоколу. Позивачем не вірно визначено відповідача у справі, без врахування об`єктивних обставин (наявність комісії, яка приймає рішення) та без врахування чинних нормативно-правових актів, якими до повноважень ІНФОРМАЦІЯ_3 та його відділів віднесено лише оформлення відстрочки, тобто внесення інформації про наявність відстрочки до Єдиного держаного реєстру призовників військовозобов`язаних та резервістів та за необхідності внесення інформації про відстрочку до військово-облікового документу, а до повноважень комісії належить питання розгляду заяв про надання відстрочки та прийняття рішення про надання відстрочки.

У зв`язку із неналежністю відповідача та безпідставністю позовних вимог відповідач просив відмовити у задоволенні позову.

14.07.2025 року представником позивача подано відповідь на відзив, де зазначено, що відповідачем по справі є ІНФОРМАЦІЯ_3 в АДРЕСА_2 .

Щодо стосується повноважень Комісії з розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період, що утворена при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, представник позивача зазначив, що в розумінні пункту 7 частини 1 статті 4 КАС України Комісія не є суб`єктом владних повноважень, тому не може бути самостійним відповідачем у адміністративній справі.

Інші заяви по суті справи до суду не надходили.

З огляду на заявлені позовні вимоги, справу розглянуто у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, судом встановлено наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є громадянином України та перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_3 ). Військовозобов`язаний.

18 квітня 2025 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку направив на адресу Голови комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 заяву посвідчену нотаріально, у якій просив розглянути заяву та оформити у порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560, довідку про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 9 ч. 1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Заяву подано з додатками, а саме:

1. Посвідчена копія військового квитка ОСОБА_1 .

2. Посвідчена копія свідоцтва про народження ОСОБА_1 .

3. Посвідчена копія паспорта та картки платника податків ОСОБА_1 .

4. Посвідчена копія пенсійного посвідчення ОСОБА_2 .

5. Посвідчена копія виписки із акту огляду МСЕК ОСОБА_2 .

6. Посвідчена копія медичного висновку ЛКК №2/82 від 10.04.2025 року ОСОБА_2 з висновком про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самостійно обслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі.

У якості доказів надіслання заяви від 18.04.2025 року позивач надав копії опису поштового відправлення, рекомендованого повідомлення та фіскального чеку ПАТ «Украпошта» від 18.04.2025 трек номер 656.

Листом ІНФОРМАЦІЯ_3 від 29.04.2025 року вих. №1066 позивачу надано відповідь, де повідомлено, що відповідно до абз. 1 п. 58 постанови Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560 заява має бути подана особисто. А щодо підстав надання відстрочки, згідно п. 9 ч. 1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», зазначено, що в наданих документах не має підтвердження здійснення постійного догляду. У зв`язку із порушенням встановленого порядку подання заяви про надання відстрочки, відсутністю всіх підтверджуючих документів відмовлено в її розгляді. Рекомендовано за наявності підстав для отримання відстрочки від призову під час мобілізації особисто подати заяву до ТЦК та СП за місцем перебування на військовому обліку, або скористатись можливостями застосунку «Резерв» (наразі можливість отримання відстрочки за допомогою вказаного застосунку реалізована не за всіма підставами визначеними ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»).

15.05.2025 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку направив на адресу Голови комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 заяву, якою просив: розглянути подану ним заяву від 15 травня 2025 року про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п.9 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (Додаток 4 із змінами, внесеними згідно з Постановою КМ № 675 від 07.06.2024; в редакції Постанови КМ № 930 від 16.08.2024) разом з посвідченими копіями документів, які підтверджують відповідне право на відстрочку. Оформити у порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. №560, довідку про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації. У разі відмови у наданні відстрочки за результатами розгляду заяви надати відповідь про відповідну відмову, яка оформлюється протоколом відповідно до вимог Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560.

Заяву, за формою, згідно з Додатком 4 в редакції Постанови КМ № 930 від 16.08.2024, подано з додатками, а саме:

1. Посвідчена копія військового квитка ОСОБА_1 .

2. Посвідчена копія свідоцтва про народження ОСОБА_1 .

3. Посвідчена копія паспорта та картки платника податків ОСОБА_1 .

4. Посвідчена копія пенсійного посвідчення ОСОБА_2 .

5. Посвідчена копія виписки із акту огляду МСЕК ОСОБА_2 .

6. Посвідчена копія медичного висновку ЛКК №2/82 від 10.04.2025 року ОСОБА_2 з висновком №2/82 про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самостійно обслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі.

7. Посвідчена копія акту Хаджибейської районної комісії із встановлення факту здійснення особою постійного догляду від 08 травня 2025 року.

8. Оригінал листа Департаменту правці та соціальної політики №02-25/324 від 13.05.2025 року.

У якості доказів надіслання заяви від 15.05.2025 року позивач надав копії опису поштового відправлення, рекомендованого повідомлення та фіскального чеку ПАТ «Украпошта» від 15.05.2025 трек номер 653.

Листом ІНФОРМАЦІЯ_3 від 20.05.2025 року вих. №1413 позивачу надано відповідь, де повідомлено, що відповідно до абз. 1 п. 58 постанови Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560 заява має бути подана особисто. А щодо підстав надання відстрочки, у листі процитовано положення згідно п. 9 ч. 1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

У листі від 20.05.2025 року вих. №1413 зазначено, що у зв`язку із порушенням встановленого порядку подання заяви про надання відстрочки, відмовлено в її розгляді. Рекомендовано за наявності підстав для отримання відстрочки від призову під час мобілізації особисто подати заяву до ТЦК та СП за місцем перебування на військовому обліку, або скористатись можливостями застосунку «Резерв» (наразі можливість отримання відстрочки за допомогою вказаного застосунку реалізована не за всіма підставами визначеними ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»).

Окремо, 20.05.2025 року в інтересах позивача його представником було подано до ІНФОРМАЦІЯ_3 адвокатський запит з проханням:

1. Надати інформацію чи отримала ІНФОРМАЦІЯ_7 ( АДРЕСА_2 ) заяву разом з додатками ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) про надання відстрочки від 15 травня 2025 року (Додаток 4 із змінами, внесеними згідно з Постановою КМ № 675 від 07.06.2024; в редакції Постанови КМ № 930 від 16.08.2024.

2. Надати інформацію про дату реєстрації та вхідний реєстраційний номер заяви разом з додатками ОСОБА_1 про надання відстрочки від 15 травня 2025 року.

3. Надати копію рішення про надання ОСОБА_1 або відмову у наданні відстрочки від призиву на військову службу під час мобілізації, яке оформлюється протоколом відповідно до вимог Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560 (відповідно додаток 6 або 7 Порядку).

4. Надати довідку про надання відстрочки ОСОБА_1 .

Листом ІНФОРМАЦІЯ_3 від 29.05.2025 року вих. №1601 надано відповідь на адвокатський запит, де повідомлено, що заява ОСОБА_6 від 15.05.2025 року надійшла до комісії ІНФОРМАЦІЯ_8 20.05.2025 року та зареєстрована за вх.№ Т-1022. Повідомлення про результати розгляду за вих. №1413 від 20.05.2025 року надіслано «Укрпоштою» на адресу заявника, зазначену у зверненні. Також зазначено, що відповідно до абз. 1 п. 58 постанови Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560 заява має бути подана особисто.

Щодо питання про надання позивачу відстрочки на підставі п. 9 ч. 1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» в листі ІНФОРМАЦІЯ_3 від 29.05.2025 року вих. №1601 зазначено, що так, як у ОСОБА_3 ще є донька ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка повинна здійснювати догляд за особою першого ступеня споріднення, відстрочка по п.9 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не може бути надана.

Позивачу також було роз`яснено про необхідність особисто з`явитися до ТЦК та СП за місцем перебування на військовому обліку для оновлення даних, та за наявності підстав для отримання відстрочки від призову під час мобілізації, особисто подати заяву або скористатись можливостями застосунку «Резерв+» (наразі можливість отримання відстрочки за допомогою вказаного застосунку реалізована не за всіма підставами визначеними ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»).

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо розгляду заяву про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 9 частини 1 статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, яку подано до ІНФОРМАЦІЯ_1 15 травня 2025 року, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Пунктом 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України передбачено, що Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, Указом Президента України від 24.02.2022 №64/202 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

На момент розгляду адміністративної справи правовий режим воєнного стану в Україні продовжено та не скасовано, а відповідно під час розгляду справи застосуванню підлягає законодавство, що регулює порядок призову на військову службу по мобілізації в умовах воєнного стану.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів визначає Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-XII (далі Закон №3543-ХІІ у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно із статтею 1 Закону №3543-ХІІ мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

З моменту оголошення мобілізації (крім цільової) чи введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях настає особливий період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій (частина восьма статті 4 Закону №3543-ХІІ).

Абзацом другим частини першої статті 22 Закону №3543-ХІІ визначено, що громадяни зобов`язані, зокрема, з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися: військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях; резервісти, які проходять службу у військовому резерві, - до військових частин у строки, визначені командирами військових частин; військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку; військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом керівників відповідних підрозділів; особи, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту. (частина третя статті 22 Закону №3543-ХІІ).

Поряд з цим статтею 23 Закону №3543-XII передбачена відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації.

Так, згідно п. 9 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані: зайняті постійним доглядом за хворою дружиною (чоловіком), дитиною та/або своїми батьком чи матір`ю (батьком чи матір`ю дружини (чоловіка), якщо вона сама потребує постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, померла (загинула), визнана зниклою безвісти або безвісно відсутньою, оголошена померлою, і батько чи мати дружини не має інших працездатних членів сім`ї, які зобов`язані та можуть здійснювати за ними догляд), які за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, чи рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи потребують постійного догляду.

Відповідно до пункту 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № 154 (далі - Положення № 154, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Відповідно до положень п.9 Положення №154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань, окрім іншого:

оформлюють та видають військово-облікові документи призовникам, військовозобов`язаним та резервістам;

розглядають звернення військовослужбовців, працівників та членів їх сімей, а також громадян з питань, що належать до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, а також ведуть прийом громадян, які звертаються із зазначених питань, видають необхідні довідки та інші документи.

Згідно з пунктом 11 Положення № 154 районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації, які надаються в установленому порядку, та проводять перевірку підстав їх надання, ведуть спеціальний облік військовозобов`язаних.

Аналіз наведеного свідчить про те, що до повноважень районних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки належить оформлення військовозобов`язаним відстрочки від призову під час мобілізації та в особливий період і воєнний час, які надаються в установленому порядку.

Таким чином, саме територіальні центри комплектування та соціальної підтримки оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації.

З урахуванням зазначеного, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого належить вирішення питання щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, після отримання від позивача заяви про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації разом з доданими документами повинен був прийняти рішення за наслідком розгляду цієї заяви.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 року № 560 затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі - Порядок № 560, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно п. 1 Порядку №560 цей Порядок визначає, серед іншого, процедуру надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення; процедуру оформлення призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період; механізм відправлення військовозобов`язаних та резервістів до місць проходження військової служби.

Відповідно до п. 56 Порядку № 560, відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Згідно з п. 57 цього Порядку №560, для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) утворюються комісії у такому складі:

голова комісії - керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відокремленого відділу);

члени комісії - представники апарату, структурних підрозділів (освіти та науки, охорони здоров`я, соціального захисту населення, служби у справах дітей, центру надання адміністративних послуг) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації).

Відповідно до п. 58 Порядку № 560, за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих та посадових (службових) осіб, зазначених у підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу (військовозобов`язані СБУ чи розвідувальних органів - голові Комісії в Центральному управлінні або регіональному органі СБУ чи відповідному розвідувальному органі) за місцем перебування на військовому обліку заяву за формою згідно з додатком 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5.

Під час подання заяви військовозобов`язаний пред`являє військово-обліковий документ (військово-обліковий документ в електронній формі). Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації в день її подання.

Пунктом 60 Порядку № 560 регламентована процедура розгляду заяв, зокрема:

Комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади, інших державних органів для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів. Орган державної влади, інший державний орган здійснює розгляд відповідного запиту протягом п`яти робочих днів з дати його отримання.

Підтвердження достовірності та/або перевірка відомостей, зазначених у заяві, здійснюються шляхом електронної інформаційної взаємодії Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів з іншими державними реєстрами або базами (банками) даних.

Комісія зобов`язана розглянути отримані заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи календарних днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом дня, наступного за днем отримання інформації на запити до органів державної влади, інших державних органів.

На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом.

Про прийняте комісією рішення заявникові повідомляється у спосіб, зазначений військовозобов`язаним у заяві про надання відстрочки, засобами телефонного, електронного або поштового зв`язку не пізніше ніж на наступний день після ухвалення такого рішення.

У разі позитивного рішення військовозобов`язаному видається довідка із зазначенням строку відстрочки за формою згідно з додатком 6.

Про відмову у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляється письмово із зазначенням причини відмови за формою згідно з додатком 7. Таке рішення може бути оскаржене у судовому порядку.

До ухвалення комісією рішення військовозобов`язаний не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Сукупний аналіз наведених норм права доводить, що заяви з питання надання відстрочки від призову на військову службу та додані до неї документи належать обов`язковому розгляду комісією протягом семи днів з дати надходження. На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки та про прийняте комісією рішення повідомляється засобами телефонного, електронного зв`язку або поштою заявнику не пізніше ніж на наступний день після ухвалення такого рішення.

Відповідно до п. 61 Порядку №560, військовозобов`язані, які здійснюють постійний догляд за особами, зазначеними у пунктах 9 і 14 частини першої статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, та не отримують компенсації (допомоги, надбавки) на догляд за ними, для розгляду питання надання їм відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації звертаються за встановленням факту здійснення постійного догляду із заявою у довільній формі на ім`я керівника виконавчого органу сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її утворення) ради, районної у м. Києві військової адміністрації за адресою задекларованого/ зареєстрованого місця проживання особи, зазначеної у пунктах 9 і 14 частини першої статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, за якою здійснюється догляд. У заяві повинні бути зазначені такі відомості про військовозобов`язаного, який здійснює постійний догляд: прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності), адреса задекларованого/зареєстрованого місця проживання, контактні дані, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відмітку в паспорті); відомості про особу, за якою здійснюється постійний догляд (прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності), адреса зареєстрованого/задекларованого місця проживання, контактні дані, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відмітку в паспорті).

Військовозобов`язані, які здійснюють постійний догляд за особами, зазначеними у пунктах 9 і 14 частини першої статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, до заяви, зазначеної в абзаці першому цього пункту, додають документи, визначені у підпунктах 9 і 14 додатка 5 (крім акта про встановлення факту здійснення особою постійного догляду (додаток 8).

Районні, міські держадміністрації (військові адміністрації), виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад для розгляду документів щодо встановлення факту здійснення військовозобов`язаним постійного догляду за особами, зазначеними у пунктах 9 і 14 частини першої статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, утворюють постійно діючу комісію із встановлення факту здійснення особою постійного догляду.

Комісія із встановлення факту здійснення особою постійного догляду здійснює розгляд заяви протягом десяти календарних днів з дати її подання.

До складу комісії із встановлення факту здійснення особою постійного догляду можуть входити депутати місцевої ради, представники виконавчих органів місцевого самоврядування, громадських організацій загальною чисельністю не менше ніж п`ять осіб.

Під час своєї роботи комісія із встановлення факту здійснення особою постійного догляду:

відвідує місце проживання особи, за якою здійснюється постійний догляд, зазначене у заяві військовозобов`язаного, для встановлення факту здійснення постійного догляду;

перевіряє відомості щодо наявності/відсутності інших осіб, які здійснюють постійний догляд за особою, зазначеною в заяві, зокрема інформацію щодо наявних прийнятих структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, міських держадміністрацій (військових адміністрацій), виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад рішень про надання соціальних послуг з догляду за особою, за якою здійснює догляд військовозобов`язаний, за її задекларованим/зареєстрованим місцем проживання.

За результатами роботи комісія із встановлення факту здійснення особою постійного догляду складає та надає військовозобов`язаному акт про встановлення факту здійснення особою постійного догляду (додаток 8).

Предметом розгляду у зазначеній справі є правомірність розгляду відповідачем заяви позивача від 15.05.2025 року про надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 9 ч. 1 ст. 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Судом встановлено, що 15.05.2025 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку направив на адресу Голови комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 заяву про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п.9 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (Додаток 4 в редакції Постанови КМ № 930 від 16.08.2024) разом з засвідченими копіями документів.

Відповідач в листі від 29.05.2025 року вих. №1601 (відповідь на адвокатський запит) повідомив, що заява ОСОБА_6 від 15.05.2025 року надійшла до комісії ІНФОРМАЦІЯ_8 20.05.2025 року та зареєстрована за вх.№ Т-1022.

Листом ІНФОРМАЦІЯ_3 від 20.05.2025 року вих. №1413 позивачу у відповідь на заяву від 15.05.2025 року повідомлено, що відповідно до абз. 1 п. 58 постанови Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560 заява має бути подана особисто. У зв`язку із порушенням встановленого порядку подання заяви про надання відстрочки, відмовлено в її розгляді. Рекомендовано за наявності підстав для отримання відстрочки від призову під час мобілізації особисто подати заяву до ТЦК та СП за місцем перебування на військовому обліку, або скористатись можливостями застосунку «Резерв» (наразі можливість отримання відстрочки за допомогою вказаного застосунку реалізована не за всіма підставами визначеними ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»).

Тобто, підставою не розгляду по суті та неприйняття рішення щодо надання або відмови надання відстрочки від призову на військову службу відповідач вказує особисту неявку позивача до територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Надаючи оцінку наведеним доводам відповідача, суд зазначає наступне.

Так, відповідно до п. 58 Порядку № 560, за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих та посадових (службових) осіб, зазначених у підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу (військовозобов`язані СБУ чи розвідувальних органів - голові Комісії в Центральному управлінні або регіональному органі СБУ чи відповідному розвідувальному органі) за місцем перебування на військовому обліку заяву за формою згідно з додатком 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5.

Відповідно до ч.11 ст.38 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що призовники, військовозобов`язані, резервісти в разі зміни їх сімейного стану, стану здоров`я, адреси місця проживання (перебування), освіти, місця роботи, посади зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити про такі зміни відповідні органи, де вони перебувають на військовому обліку, у тому числі у випадках, визначених Кабінетом Міністрів України, через центри надання адміністративних послуг та інформаційно-телекомунікаційні системи.

З наведеного вище слідує, що військовозобов`язані повинні особисто повідомляти в семиденний строк органам, в яких вони перебувають на військовому обліку, про зміну персональних даних та надавати зазначеним органам документи, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.

У той же час, з аналізу вказаних правових норм вбачається, що обов`язок особисто повідомити та особисто прибути не є тотожнім у спірних правовідносинах. При цьому, відповідачем не ставиться під сумнів, що заява позивача була направлена ним особисто.

Крім того, Порядком № 560 передбачено оформлення відстрочки через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, що також не зобов`язує військовозобов`язаного особисто з`являтись до територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Враховуючи наведене, суд не приймає доводи відповідача щодо неналежного звернення позивача із заявою про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

Як встановлено Порядком №560, у разі позитивного рішення військовозобов`язаному надається довідка із зазначенням строку відстрочки за формою, визначеною у додатку 6. У разі відмови у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляють письмово із зазначенням причин відмови за формою, визначеною у додатку 7. Таке рішення може бути оскаржене у судовому порядку.

Разом з цим, у порушення п. 60 Порядку № 560 заява позивача від 15.05.2025 року про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації не була розглянута по суті відповідною комісією протягом семі днів з дня її надходження та не було прийнято відповідне рішення за результатами її розгляду.

Навпаки, у листі від 20.05.2025 року вих. №1413 зазначено, що у зв`язку із порушенням встановленого порядку подання заяви про надання відстрочки, відмовлено в її розгляді.

Отже, судом не встановлено, а відповідачем не доведено, що заяву позивача від 15.05.2025 року з додатками розглянуто, доданим документам надана оцінка, та за наслідками її розгляду прийнято обґрунтоване та вмотивоване рішення.

У свою чергу, відсутність належним чином оформленого рішення про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації або мотивовану відмову в наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації свідчить про протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

При прийнятті рішення суд враховує, що бездіяльність - це не вчинення у встановлений законом строк дії, яку суб`єкт владних повноважень повинен вчинити, та в даному випадку вказана бездіяльність стосується саме розгляду заяви про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

Згідно з ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З урахуванням встановлених обставин, з огляду на відсутність належним чином оформленого рішення про надання позивачу відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації або мотивованої відмови в наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом визнання протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ) щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 від 15.05.2025 року про надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 9 частини 1 статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Аналіз норм ст. 245 КАС України, у їх взаємозв`язку зі статтями 2, 5 КАС України, свідчить про те, що суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача. Якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Рекомендації R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980 зазначає, що під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

На законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення.

Дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі.

Водночас повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень.

Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Зазначеного правового висновку дійшов і Верховний Суд у постанові від 23.05.2018 у справі №825/602/17, яка відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України підлягає врахуванню при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Суд зауважує, що відповідач при визначенні наявності умов для надання позивачу відстрочки від призову за мобілізацією повинен встановити обґрунтованість підстав для такого, що вирішується у кожному випадку з урахуванням усіх необхідних умов передбачених законом.

З огляду на те, що у даному випадку відповідач належним чином не розглянув заяву позивача про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та не прийняв будь-яке рішення, яке б породжувало для позивача юридичні наслідки, суд вважає, що для належного захисту порушених прав та інтересів позивача слід зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ) розглянути заяву ОСОБА_1 від 15.05.2025 року про надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 9 частини 1 статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію та за наслідком розгляду цієї заяви прийняти рішення про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації або мотивовану відмову в її наданні.

Що стосується позовних вимог щодо зобов`язання відповідача надати ОСОБА_1 відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 9 частини 1 статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, суд зазначає, що вони є передчасними, оскільки заява позивача від 15.05.2025 року по суті не була розглянута, відтак позовні вимоги у цій частині задоволенню не підлягають.

У позовній заяві позивач посилається на те, що листом №1601 від 29.05.2025 року йому вже фактично відмовлено у наданні відстрочки на підставі п.9 ч.1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», з мотивів того, що у ОСОБА_2 є ще донька ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка повинна здійснювати догляд за особою першого ступеня споріднення.

Однак, суд не приймає зазначені доводи позивача в контексті оцінки правомірності дій відповідача згідно змісту листа №1601 від 29.05.2025 року ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки його надано у відповідь на адвокатський запит представника позивача від 20.05.2025 року щодо надання інформації.

Натомість питання щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації розглядається на підставі розгляду заяви військовозобов`язаного, поданої в порядку, встановленому Порядком №560, і саме за результатами розгляду такої заяви орган ТЦК та СП може прийняти рішення про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації або мотивовану відмову в наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

Таким чином, лист ІНФОРМАЦІЯ_3 №1601 від 29.05.2025 року, наданий у відповідь на адвокатський запит представника позивача, не є рішенням відповідача про відмову позивачу в наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

З огляду на те, що зазначеним у заяві від 15.05.2025 підставам для надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та доданим на підтвердження цих підстав документам відповідач оцінки не надавав та не приймав рішення про відмову у наданні відстрочки за наслідками розгляду заяви по суті, суд не вбачає підстав надавати оцінки наявності чи відсутності права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації позивача у контексті спірних правовідносин.

Що стосується доводів заяви ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшла стосовно того, що ані ІНФОРМАЦІЯ_5 , ані ІНФОРМАЦІЯ_3 не є належним відповідачем по справі, оскільки питання надання відстрочки та рішення щодо надання відстрочки від призову по мобілізації належить до компетенції комісії, утвореної відповідно до вимог п. 57 Порядку №560.

Відповідно до частини 1 статті 4 КАС України, справами адміністративної юрисдикції є публічно-правові спори, в яких хоча б одна сторона є суб`єктом владних повноважень, що реалізує функції управління у сфері публічно-правових відносин. Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 4 КАС України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, орган військового управління, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Відповідно до п. 6 Порядку №154 з метою забезпечення виконання завдань та визначених функцій районних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у їх складі утворюються структурні підрозділи (відділи, відділення, групи, служби), які провадять діяльність відповідно до положення про структурний підрозділ районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, що затверджується керівником районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

У даному випадку ІНФОРМАЦІЯ_3 є структурною одиницею ІНФОРМАЦІЯ_1 та може бути відповідачем без статусу юридичної особи.

Водночас, Комісія з розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період утворюється при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах), а отже, в розумінні пункту 7 частини 1 статті 4 КАС України не є суб`єктом владних повноважень.

При цьому суд звертає увагу, що перевірка підстав щодо надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення здійснюється територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки згідно частини 7 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», тому саме цей суб`єкт владних повноважень має бути відповідачем.

Отже, у межах спірних правовідносин ІНФОРМАЦІЯ_3 є належним відповідачем.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених вимог не спростовують.

При цьому, згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010 року, заява №4909/04, відповідно до п. 58 якого Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі"Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torijav.Spain) від 09.12.1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За вимогами ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що адміністративний позов слід задовольнити частково.

Згідно з ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Таким чином, у відповідності до приписів ст. 139 КАС України, розподіл судових витрат здійснюється на користь позивача у розмірі 968,96 грн., де 968,96 грн. - ставка судового збору за звернення до суду із цим позовом з урахуванням коефіцієнту 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору, оскільки позов поданий в електронній формі.

Керуючись ст.ст. 2, 5-9, 72, 74-77, 90, 139, 242-246, 255, 262, 291, 295, 297 КАС України,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ) ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ) щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 15.05.2025 року про надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 9 частини 1 статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ) розглянути заяву ОСОБА_1 від 15.05.2025 року про надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 9 частини 1 статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію та за наслідком розгляду цієї заяви прийняти рішення про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації або мотивовану відмову в її наданні.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ) ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн. 96 коп.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржено в порядку і строки, встановлені ст.ст. 293, 295 КАС України.

Суддя А.А. Радчук