Справа № 283/667/24
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2025-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 283/667/24 Головуючий суддя 1-ої інстанції - Хомич В.М.

Суддя-доповідач - Полотнянко Ю.П.

02 вересня 2025 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Полотнянка Ю.П.

суддів: Сапальової Т.В. Драчук Т. О. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Біла О.О.,

представника позивача: Сидоренка А.О.,

представника відповідача: Коломійця І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Малинського районного суду Житомирської області від 17 березня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання нікчемними постанов у справах про адміністративні правопорушення, що зафіксовані в автоматичному режимі,

В С Т А Н О В И В :

15.03.2024 позивач звернувся до Малинського районного суду Житомирської області з адміністративним позовом, в якому просив визнати нікчемними постанови Державної служби з безпеки на автомобільному транспорті по справах про адміністративні правопорушення, що зафіксовані в автоматичному режимі, а саме постанови: серії ВМ №00002626 від 10.12.2021; серії ВМ №00008178 від 14.01.2022; серії ВМ №00008123 від 14.01.2022; серії ВМ №00008260 від 17.01.2022; серії ВМ №00008264 від 17.01.2022; серії ВМ №00008313 від 17.01.2022; серії ВМ №00008271 від 17.01.2022; серії ВМ №00008312 від 17.01.2022; серії ВМ №00008380 від 18.01.2022; серії ВМ №00008357 від 18.01.2022; серії ВМ №00008404 від 18.01.2022; серії ВМ №00008406 від 18.01.2022; серії ВМ №00008616 від 20.01.2022; серії ВМ №00008624 від 20.01.2022; серії ВМ №00008649 від 20.01.2022; серії ВМ №00008681 від 20.01.2022; серії ВМ №00008736 від 21.01.2022; серії ВМ №00008823 від 24.01.2022; серії ВМ №00008903 від 25.01.2022; серії ВМ №00008914 від 25.01.2022; серії ВМ №00009184 від 27.01.2022; серії ВМ №00009101 від 26.01.2022; серії ВМ №00009183 від 27.01.2022; серії ВМ №00008958 від 25.01.2022; серії ВМ №00008922 від 25.01.2022; серії ВМ №00008967 від 25.01.2022; серії ВМ №00008969 від 25.01.2022; серії ВМ №00009019 від 25.01.2022; серії ВМ №00009068 від 26.01.2022; серії ВМ №00009228 від 28.01.2022; серії ВМ №00009230 від 28.01.2022; серії ВМ №00009240 від 28.01.2022; серії ВМ №00009247 від 28.01.2022; серії ВМ №00009250 від 28.01.2022; серії ВМ №00009306 від 28.01.2022; серії ВМ №00009327 від 28.01.2022; серії ВМ №00009399 від 31.01.2022; серії ВМ №00009415 від 31.01.2022; серії ВМ №00009419від 31.01.2022; серії ВМ №00009476 від 01.02.2022; серії ВМ №00009493 від 01.02.2022; серії ВМ №00009495 від 01.02.2022; серії ВМ №00009496 від 01.02.2022; серії ВМ №00009498 від 01.02.2022; серії ВМ №00009503 від 01.02.2022; серії ВМ №00009519 від 01.02.2022; серії ВМ №00009524 від 01.02.2022; серії ВМ №00009674 від 09.02.2022 (надалі постанови Укртрансбезпеки або спірні постанови), винесені посадовими особами Укртрансбезпеки щодо ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.132-1 КУпАП.

Рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 17.03.2025 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Зокрема зазначає, що неправильне застосування норм матеріального права в оскаржуваному рішенні відбулося внаслідок того, що суд першої інстанції:

- проігнорував та взагалі не надав правої оцінки змісту спеціальних норм, які безпосередньо регулюють порядок прийняття спірних постанов, зокрема визначають, що такі постанови можуть прийматися лише у формі електронного документу (п. 16 Порядку №1174, п. 5 розділу 2 Інструкції №512);

- помилково (при чому, як вважає позивач, навмисно помилково) застосував до спірних відносин загальні норми законодавства, які не визначають ні порядок прийняття відповідних постанов, ні їх форму, а лише визначають порядок надіслання порушнику «роздруківок», тобто фактично «копій» спірних постанов, прийнятих у формі електронних документів;

- не дав правову оцінку фактично загальновідомому факту про те, що в Україні (так як і у всьому світі) документи (в тому числі адміністративні акти, що приймаються державними органами) можуть прийматися (створюватися) лише в двох формах: 1. як електронний документ, тобто як файл із «електронним» змістом, який програмно пов`язаний із електронним підписом та електронною печаткою підписанта; 2. як письмовий (паперовий) документ, тобто як документ, виконаний (виготовлений) на папері із власноручним підписом підписанта та «мокрою печаткою» підписанта; - проігнорував той факт, що відповідач не надав суду будь-яких доказів прийняття (створення) «оригіналів» спірних постанови в будь -якій формі: у формі електронного документу, або у письмовій формі (у формі паперового документу) з власноручними підписами інспекторів та мокрою печаткою відповідача, що засвідчує такі підписи; а також не надав суду власне оригінали спірних постанов.

В судовому засіданні представники позивача підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився.

Згідно з частиною другою статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників позивача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила наступне.

Постановами серії ВМ №00002626 від 10.12.2021; серії ВМ №00008178 від 14.01.2022; серії ВМ №00008123 від 14.01.2022; серії ВМ №00008260 від 17.01.2022; серії ВМ №00008264 від 17.01.2022; серії ВМ №00008313 від 17.01.2022; серії ВМ №00008271 від 17.01.2022; серії ВМ №00008312 від 17.01.2022; серії ВМ №00008380 від 18.01.2022; серії ВМ №00008357 від 18.01.2022; серії ВМ №00008404 від 18.01.2022; серії ВМ №00008406 від 18.01.2022; серії ВМ №00008616 від 20.01.2022; серії ВМ №00008624 від 20.01.2022; серії ВМ №00008649 від 20.01.2022; серії ВМ №00008681 від 20.01.2022; серії ВМ №00008736 від 21.01.2022; серії ВМ №00008823 від 24.01.2022; серії ВМ №00008903 від 25.01.2022; серії ВМ №00008914 від 25.01.2022; серії ВМ №00009184 від 27.01.2022; серії ВМ №00009101 від 26.01.2022; серії ВМ №00009183 від 27.01.2022; серії ВМ №00008958 від 25.01.2022; серії ВМ №00008922 від 25.01.2022; серії ВМ №00008967 від 25.01.2022; серії ВМ №00008969 від 25.01.2022; серії ВМ №00009019 від 25.01.2022; серії ВМ №00009068 від 26.01.2022; серії ВМ №00009228 від 28.01.2022; серії ВМ №00009230 від 28.01.2022; серії ВМ №00009240 від 28.01.2022; серії ВМ №00009247 від 28.01.2022; серії ВМ №00009250 від 28.01.2022; серії ВМ №00009306 від 28.01.2022; серії ВМ №00009327 від 28.01.2022; серії ВМ №00009399 від 31.01.2022; серії ВМ №00009415 від 31.01.2022; серії ВМ №00009419від 31.01.2022; серії ВМ №00009476 від 01.02.2022; серії ВМ №00009493 від 01.02.2022; серії ВМ №00009495 від 01.02.2022; серії ВМ №00009496 від 01.02.2022; серії ВМ №00009498 від 01.02.2022; серії ВМ №00009503 від 01.02.2022; серії ВМ №00009519 від 01.02.2022; серії ВМ №00009524 від 01.02.2022; серії ВМ №00009674 від 09.02.2022 позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за вчинення адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксованих в автоматичному режимі (т.1 а.с. 25, 28, 31, 34, 41, 44, 47, 50, 53, 56, 59, 62, 65, 70, 73, 76, 79, 86, 89, 94, 97, 100, 103, 106, 109, 112, 113, 116, 119, 122, 125, 128, 131, 134, 139, 142, 145, 150, 153, 164).

Вважаючи вказані постанови нікчемними, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Позивач зазначає, що 48 постанов Укртрансбезпеки, що зазначені в цьому позові, є нікчемними згідно із п.п. 2, 5 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про адміністративну процедуру», оскільки відповідачем не була дотримана стандартизована форма прийняття оспорюваних постанов, а саме постанови не приймались у формі електронного документа, як визначено законодавством; їх виконання є об`єктивно неможливим через те, що сума штрафів, яка підлягає стягненню з позивача, є надмірною та перевищує річний дохід позивача в понад два рази, а майно, на яке могло б бути звернуто стягнення, у власності позивача відсутнє.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновку, що стороною позивача не надано, а судом не встановлено доказів, які б підтверджували, що оскаржувані 48 постанов містять очевидні значні недоліки форми, яка визначена законодавством для такого виду постанов, а відтак підстав для визнання таких постанов нікчемними через недотримання стандартизованої форми немає.

Розглядаючи питання про законність та обґрунтованість судового рішення, суд апеляційної інстанції, з урахуванням доводів апелянта колегія суддів зазначає наступне.

Закон України «Про адміністративну процедуру» (далі Закон № 2073-IX) набрав чинності 15.12.2023 та регулює відносини органів виконавчої влади (…) їх посадових осіб, інших суб`єктів, які відповідно до закону уповноважені здійснювати функції публічної адміністрації, з фізичними та юридичними особами щодо розгляду і вирішення адміністративних справ шляхом прийняття та виконання адміністративних актів. Дія цього Закону не поширюється на відносини, що виникають під час:

1) розгляду звернень осіб, що містять пропозиції, рекомендації щодо формування державної політики, вирішення питань місцевого значення, а також щодо врегулювання суспільних відносин;

2) конституційного провадження, кримінального провадження, судового провадження, виконавчого провадження (крім виконання адміністративних актів), оперативно-розшукової діяльності, розвідувальної діяльності, контррозвідувальної діяльності, вчинення нотаріальних дій, виконання покарань, застосування законодавства про національну безпеку і оборону, громадянство, надання притулку в Україні, захист економічної конкуренції;

3) державної служби, дипломатичної та військової служби, служби в органах місцевого самоврядування, служби в поліції, а також іншої публічної служби;

4) реалізації конституційного права громадян брати участь у всеукраїнському та місцевих референдумах, обирати і бути обраними до органів державної влади та органів місцевого самоврядування;

5) оскарження процедур публічних закупівель;

6) нагородження державними нагородами та відзнаками;

7) здійснення помилування;

8) здійснення оцінки впливу на довкілля.

У ст.3 Закону №2073-ІХ вказано, що адміністративна процедура визначається Конституцією України, цим Законом та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Законом можуть бути встановлені особливості адміністративного провадження для окремих категорій адміністративних справ. Такі особливості повинні відповідати принципам адміністративної процедури, визначеним цим Законом.

Відповідно до пунктів 4 та 5 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про адміністративну процедуру» адміністративні провадження, які на день набрання чинності цим Законом перебувають на розгляді адміністративного органу, завершуються відповідно до положень цього Закону. Адміністративні акти, прийняті після набрання чинності цим Законом, оскаржуються за правилами адміністративного оскарження у порядку, визначеному цим Законом.

Так, посилаючись на Закон України «Про адміністративну процедуру», зокрема пункти 2, 5 частини 1 статті 77, позивач зазначає про те, що спірні постанови не були прийняті (оформлені) відповідачем в електронній стандартизованій формі, як того вимагає законодавство, в тому числі не містять обов`язкових реквізитів такої форми.

Оскільки спірні правовідносини між сторонами виникли до набрання чинності вказаного Закону, тому що оскаржувані постанови були винесені відповідачем у період з 10.12.2021 по 09.02.2022, адміністративне провадження щодо таких постанов мало бути проведено відповідно до вимог чинного на той момент законодавства, без врахування особливостей та принципів адміністративної процедури, визначених цим Законом.

В той же час оскільки Законом №2073-IX прямо не визначено заборону щодо оскарження на його підставі адміністративних актів, прийнятих до набрання ним чинності, суд вважає за можливе проаналізувати оскаржувані постанови за критеріями, на які вказує позивач у позові.

Щодо стандартизованої форми адміністративного акта, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону № 2073-ІХ прийнятий адміністративним органом адміністративний акт є нікчемним, якщо він містить очевидні значні недоліки, зокрема: відповідно до законодавства адміністративний акт може бути прийнятий лише у стандартизованій формі, але цю вимогу не дотримано.

Процедура фіксації правопорушення та порядок притягнення до адміністративної відповідальності за ст.132-1 КУпАП визначені саме Кодексом України про адміністративні правопорушення, як спеціальним актом вищої юридичної сили, та підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема Порядком фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2019 № 1174 (далі Порядок №1174) та Інструкцією з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженою наказ Міністерства інфраструктури України від 27 вересня 2021 року № 512 (далі Інструкція №512).

Таким чином, при вирішенні спору, суд вважає за необхідне дослідити дотримання відповідачем вимог норм вказаних вище нормативно-правових актів при винесенні оскаржуваних постанов. Така позиція суду узгоджується з висновком Сьомого апеляційного адміністративного суду, що зазначений у постанові від 15.05.2024 у даній справі, де суд апеляційної інстанції при визначенні належності справи до предметної підсудності місцевого загального суду вказує, що оскільки у даній справі позов стосується дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, то для вирішення спору суду необхідно дослідити та надати правовий аналіз нормам КУпАП (т. 2 а.с. 69).

Так, за наслідками розгляду справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) виносить постанову по справі (ч. 1 ст. 283 КУпАП).

Загальні вимоги до змісту постанови по справі про адміністративне правопорушення визначені у ст. 283 КУпАП та передбачають, що постанова повинна містити:

найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову;

дату розгляду справи;

відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування;

опис обставин, установлених під час розгляду справи;

зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення;

прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про:

дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення;

транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак);

технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався);

розмір штрафу та порядок його сплати;

правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження;

відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності.

Стаття 279-5 КУпАП є спеціальною для розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті та визначає, що постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, передбачені статтею 132-1 цього Кодексу, та правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Постанова про накладення адміністративного стягнення надсилається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, протягом трьох днів з дня її винесення рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця реєстрації (проживання) фізичної особи (місцезнаходження юридичної особи).

Пунктами 16-17 Порядку №1174 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що посадові особи Укртрансбезпеки, уповноважені розглядати справи про правопорушення, зафіксовані в автоматичному режимі, під час їх розгляду використовують інформаційні файли. Рішення посадової особи Укртрансбезпеки, прийняті під час розгляду справ про правопорушення, зафіксовані в автоматичному режимі, підтверджуються шляхом накладення кваліфікованого електронного підпису та створення кваліфікованої електронної печатки із використанням засобів кваліфікованого електронного підпису, що мають вбудовані апаратно-програмні засоби, що забезпечують захист записаних на них даних від несанкціонованого доступу, від безпосереднього ознайомлення із значенням параметрів особистих ключів та їх копіювання. У постанові про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, зафіксоване в автоматичному режимі, зазначаються виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги, а також нормативні габаритно-вагові параметри транспортних засобів на даній ділянці автомобільної дороги.

Уповноважена посадова особа здійснює розгляд справи про адміністративне правопорушення шляхом опрацювання інформаційного файлу системою фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі (далі - система), необхідного для об`єктивного розгляду справи та винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі (далі - постанова).

Інформаційні файли з винесеними постановами передаються до Реєстру адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п. 3 Інструкції №512 під час опрацювання матеріалів інформаційного файлу та встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення, розгляд якого віднесено до компетенції Державної служби України з безпеки на транспорті, уповноважена посадова особа виносить сформовану системою в автоматичному режимі постанову без складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, оформлюється відповідно до додатка 1 до цієї Інструкції.

Згідно з підпунктом 1 п.5 Інструкції №512 за наявності відомостей у справі про адміністративне правопорушення стосовно осіб, зазначених у частинах першій та другій статті 14-3 КУпАП, щодо відповідності символів номерного знака зафіксованого транспортного засобу, наявності та повноти інформації про зафіксований транспортний засіб та відповідальну особу або особу, яка ввезла такий транспортний засіб на територію України, відсутності інформації про протиправне використання зафіксованого транспортного засобу або його номерних знаків іншими особами та відсутності обставин, що виключають адміністративну відповідальність особи, виносить із використанням засобів системи постанову, зміст якої відповідає вимогам статті 283 КУпАП, з підтвердженням прийнятого рішення шляхом накладення кваліфікованого електронного підпису та створення кваліфікованої електронної печатки.

Пунктом 8 Інструкції №152 визначено, що винесені постанови, що набрали законної сили, разом з метаданими передаються до Реєстру адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху.

Постанова, яку винесла уповноважена посадова особа, друкується з використанням засобів системи та протягом трьох робочих днів з дня її винесення передається національному оператору поштового зв`язку для доставлення на адресу місця реєстрації (проживання) фізичної особи (місцезнаходження юридичної особи) рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Постанова та бланк квитанції про сплату адміністративного штрафу, що є невід`ємною частиною цієї постанови, оформлені згідно з додатком 1 до цієї Інструкції, друкуються на паперовому бланку разом із повідомленням про вручення поштового відправлення (рекомендованого листа з постановою) та вкладаються у паперовий конверт.

Інформація про дату набрання постановою законної сили вноситься автоматично засобами системи до Реєстру адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху на підставі даних, що містяться в поштовому повідомленні про вручення адресату постанови або про відмову в її отриманні, яке надійшло від національного оператора поштового зв`язку, або дати повернення до Державної служби України з безпеки на транспорті поштового відправлення з позначкою про його невручення.

З аналізу вказаних вище норм слід зробити висновок, що уповноважена особа Укртрансбезпеки під час опрацювання матеріалів інформаційного файлу та встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення, розгляд якого віднесено до компетенції Державної служби України з безпеки на транспорті, виносить сформовану системою у автоматичному режимі постанову без складання протоколу про адміністративне правопорушення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, оформлюється за формою, встановленою у додатку 1 до Інструкції №512, зміст якої відповідає вимогам статті 283 КУпАП. Прийняття відповідного рішення підтверджуються шляхом накладення кваліфікованого електронного підпису та створення кваліфікованої електронної печатки із використанням засобів кваліфікованого електронного підпису, що мають вбудовані апаратно-програмні засоби. В подальшому постанова роздруковується та направляється особі, яку притягнуто до відповідальності, засобами поштового зв`язку. Після отримання даних про дату вручення чи повернення поштового відправлення без вручення адресату, інформація про дату набрання постановою законної сили вноситься автоматично засобами системи до Реєстру адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху на підставі даних, що містяться в поштовому повідомленні про вручення.

Слід наголосити, що як в Інструкції №512, так і у відповідних нормах КУпАП відсутня імперативна вказівка саме на таку форму постанови як електронна; натомість визначено, що після прийняття постанова друкується на паперовому бланку з використанням засобів системи та протягом трьох робочих днів з дня її винесення передається національному оператору поштового зв`язку для направленням за місцем проживання/роботи фізичної особи (місцезнаходження юридичної особи) рекомендованим листом з повідомленням про вручення; постанова повинна містити відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу. Всі зазначені ознаки однозначно вказують на те, що постанова за наслідками розгляду справи має бути виготовлена на матеріальному (паперовому) носії.

Також суд зауважує, що у вказаних вище нормативно-правових актах не визначено, що роздруковується «копія постанови», натомість вказується «постанова».

Отже, помилковими є доводи позивача та його представників про те, що така постанова має бути оформлена виключно у формі електронного документа, як такі, що не відповідають ні вимогам Інструкції №512, ні вимогам норм ст.ст. 279-5, 283 КУпАП.

Частиною 3 ст.7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» визначено, якщо автором створюються ідентичні за документарною інформацією та реквізитами електронний документ та документ на папері, кожен з документів є оригіналом і має однакову юридичну силу.

Таким чином доводи позивача та його представників про те, що оскаржувані постанови є паперовими копіями електронного документа, які не підтверджені оригіналом, а тому не мають бути прийняті до уваги судом як доказ (клопотання представника позивача адвоката Коломійця І.С. від 19.09.2024 т. 3 а.с. 1-2), не ґрунтуються на вимогах законодавства.

Позиція Міністерства цифрової трансформації України, як головного органу у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики у сферах електронних довірчих послуг та електронної ідентифікації, щодо основних організаційно-правових засад електронного документообігу та використання електронних документів, що визначено Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», висловлена в листі Директорату розвитку цифровізації Міністерства №1/10-11-131-2024 від 05.04.2024, не впливає на висновки суду, оскільки не є нормативно-правовим актом та носить роз`яснювальний характер.

Крім того, слід наголосити, що законність оскаржуваних у даній справі постанов у визначеному законом порядку вже була предметом судового розгляду у справі №283/424/22 за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправними та скасування постанов по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 23.02.2023 визначено, що колегія суддів відхиляє доводи позивача щодо відсутності необхідного обсягу інформації в оскаржуваних постановах про адміністративне правопорушення, оскільки зі змісту останніх вбачається, що в них наявні відомості про найменування органу та посадової особи, який виніс постанову, дату розгляду справи, відомості про особу, стосовно якої розглядається справа, опис обставин, установлених під час розгляду справи, зазначення нормативного акту, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення, прийняте у справі рішення, транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак), розмір штрафу та порядок його сплати, правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження, відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу, адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності, а також дату та час фіксації здійснення вимірювання, повну масу транспортного засобу, навантаження на осі.

Також у вказаній постанові суд апеляційної інстанції зазначив, що розгляд справи про правопорушення, зафіксоване в автоматичному режимі здійснюється шляхом опрацювання інформаційних файлів, за результатом якого виноситься сформована системою в автоматичному режимі постанова на яку здійснюється накладення кваліфікованого електронного підпису та створення кваліфікованої електронної печатки із використанням засобів кваліфікованого електронного підпису, що є підтвердженням прийняття рішення, з фіксацією дати та часу прийняття рішення за кожною автоматично зафіксованою подією правопорушення.

У кожній з оскаржуваних постанов містяться дані щодо належності КЕП уповноваженій на складення постанови посадовій особі, а також дані сертифікатів, відтак доводи сторони позивача про те, що відповідач не прийняв оскаржувані постанови у стандартизованій формі, оскільки не підписав спірні постанови електронним підписом та не наклав електронну печатку, не відповідають фактичним обставинам та висновкам суду, зазначеним у судовому рішенні, що набрало законної сили.

Також як вірно зазначив суд першої інстанції, відсутність даних у Реєстрі адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху щодо притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст. 132-1 КУпАП, не свідчить про те, що оскаржувані постанови не приймались у формі, встановленій вимогами законодавства.

Висновки судів, викладені у судових рішеннях, ухвалених за наслідками розгляду справи №240/3286/24, суд не бере до уваги при розгляді даного спору, оскільки предметом спору у справі №240/3286/24 є оскарження дій державного виконавця при відкритті виконавчих проваджень за оскаржуваними постановами, тобто дотримання саме державним виконавцем вимог законодавства про виконавче провадження, що не є тотожним із даним спором.

На підставі викладеного, судом встановлено, що уповноважені особи відповідача, діючи згідно з вимогами чинного законодавства, прийняли рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності у визначеній законодавством формі шляхом винесення постанов, зміст яких, згідно з судовим рішенням №283/424/22 від 23.02.2023, яке набрало законної сили, відповідає вимогам закону.

Таким чином колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що уповноважені особи відповідача, діючи згідно з вимогами чинного законодавства, прийняли рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності у визначеній законодавством формі шляхом винесення постанов, зміст яких, згідно з судовим рішенням №283/424/22 від 23.02.2023, яке набрало законної сили, відповідає вимогам закону, а відтак підстав для визнання таких постанов нікчемними через недотримання стандартизованої форми немає.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Малинського районного суду Житомирської області від 17 березня 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття і не може бути оскаржена відповідно до частини 3 статті 272 КАС України.

Головуючий Полотнянко Ю.П.

Судді Сапальова Т.В. Драчук Т. О.