Справа № 600/2657/25-а
Суддя: Сушко О.О.
Дата ухвалення: 2025-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/2657/25-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Боднарюк Олег Васильович

Суддя-доповідач - Сушко О.О.

02 вересня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сушка О.О.

суддів: Залімського І. Г. Мацького Є.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 24 червня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління ДПС у Чернівецькій області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_3 (опікун ОСОБА_1 ), Фермерського господарства "Альбіна М.І." про визнання протиправниими та скасування рішення про опис майна у податкову заставу та акту опису майна,

В С Т А Н О В И В :

позивач звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення про опис майна у податкову заставу №19/2025 від 01.04.2025, що видане Головним управлінням Державної податкової служби у Чернівецькій області;

- визнати протиправним та скасувати акт опису майна №18 від 30.04.2025, що виданий Головним управлінням Державної податкової служби у Чернівецькій області;

- зобов`язати Головне управління Державної податкової служби у Чернівецькій області утриматися від вчинення будь-яких дій, спрямованих на арешт, передачу у виконавче провадження, реалізацію або інше розпорядження майном, описаного в акті опису майна №18 від 30.04.2025 до набрання законної сили рішення суду в цій справі.

При цьому, опікуном третьої особи подано до суду заяву, про забезпечення позову, в якій останній просив вжити заходів забезпечення позову шляхом: заборони Головному управлінню Державної податкової служби у Чернівецькій області вчиняти будь-які дії спрямовані на арешт, передачу у виконавче провадження, реалізацію або інше розпорядження майном, описаного в акті опису майна №18 від 30.04.2025 до набрання законної сили рішення суду в цій справі.

В обґрунтування поданої заяви представник позивача зазначив, що існує реальна необхідність у зобов`язані Головного управління ДПС у Чернівецькій області утриматися від вчинення будь-яких дій, спрямованих на стягнення податкового боргу шляхом реалізації або передачі у виконавче провадження майна, описаного в акті опису майна №18 від 30.04.2025 до набрання законної сили рішення суду в цій справі, оскільки у разі відсутності такої заборони податковий орган може: передати описане майно у виконавче провадження, накласти арешт, передати майно на реалізацію, а у випадку реалізації майна, навіть за умови подальшого виграшу справи, заявник не зможе повернути те саме майно. Наголошував на тому, що факт складання акту опису без його повідомлення та присутності та інших власників свідчить про високий ризик того, що виконавчі дії можуть бути вчинені знову односторонньо, без додаткового повідомлення. Дане майно не виділено в натурі та перебуває у власності інших осіб, що порушує права цих осіб щодо володіння, користування та розпорядження і може призвести до непоправних наслідків з позбавлення їх права власності на майно. Відтак, усі ці дії можуть бути вчинені до вирішення спору по суті, що призведе до фактичної втрати майна, навіть якщо згодом суд скасує акт опису та рішення про опис майна у податкову заставу. Отже, невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання рішення суду або навіть унеможливити його виконання. З метою відвернення негативних наслідків для заявника та інших осіб, важливим є застосування заходів забезпечення позову. Наведені обставини, на переконання заявника, свідчать про наявність очевидних ознак протиправності спірного рішення про опис майна у податкову заставу та акт опису майна.

Відповідно до ухвали Чернівецького окружного адміністративного суду від 24 червня 2025 року в задоволенні заяви відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким задовольнити заяву.

Розглянувши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції, дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не наведено обставин, аргументів чи переконливих доказів, які б свідчили, про необхідність вжиття заходів забезпечення позову.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, відповідно до частини 2 статті 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Слід зазначити, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Наведеними вище нормами процесуального закону передбачено вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову і суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Варто наголосити, що за своєю суттю інститут забезпечення в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову та існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі. Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів до забезпечення позову у разі їх вжиття за клопотанням позивача.

Вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд має пересвідчитись, що надані докази та доводи позивача (в даному випадку третьої особи) на даному етапі переконливо свідчать про наявність підстав для забезпечення позову.

В силу частини 1 статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Згідно з Рекомендаціями N R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятих Комітетом Міністрів Ради Європи від 13.09.89, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акту; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акту.

Слід звернути увагу на те, що наявність очевидних ознак протиправності оскаржуваних рішень, дій та/або бездіяльності може бути виявлена судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості та достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності.

Беручи до уваги наведене, доводи зазначені в заяві про забезпечення адміністративного позову не є однозначними, переконливими для цілей забезпечення адміністративного позову та підлягають встановленню під час судового розгляду справи.

Перевіривши зазначені в заяві про забезпечення позову доводи, на предмет їх відповідності вищевикладеним нормам та з`ясованим судом обставинам, а також оцінивши докази, які уже містяться у матеріалах справи, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необґрунтованість заяви про забезпечення позову та про відсутність підстав для її задоволення, оскільки без розгляду справи по суті з встановленням усіх фактичних обставин справи та дослідженням доказів, що мають значення для вирішення даної справи неможливо в даному випадку забезпечити позов.

Також необхідно зазначити і те, що застосовуючи той чи інший вид забезпечення позову, суд не завжди може знати про реальний стан речей (обставин) та наслідки вжиття заходу для відповідача, проте суд діє на підставі доказів та фактів, наданих учасниками справи. Окрім цього, під час розгляду справи можуть змінитися певні обставини, які суттєво впливають на становище заявника чи можливість виконання рішення суду.

Зважаючи на суть спірних правовідносин, оцінивши доводи заявника, які викладені в заяві про забезпечення позову, є необґрунтованими вимоги щодо забезпечення судом даного позову. Заявником не наведено переконливих доводів (обґрунтованих припущень), які б могли свідчити про те, що невжиття заходів, про які він просить, може істотно ускладнити чи вплинути на ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів третьої особи.

Крім того, варто звернути увагу на те, що позивач в даній справі вже звертався до суду із заявою про забезпечення позову, за наслідкам розгляду якої суд вже приймав рішення. При цьому, при зверненні із заявою про забезпечення позову, заявником не наведено інших обставин, аргументів чи переконливих доказів, які б свідчили, про необхідність вжиття заходів забезпечення позову.

Враховуючи викладене, відсутні підстави для задоволення заяви про забезпечення даного позову.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 24 червня 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Сушко О.О.

Судді Залімський І. Г. Мацький Є.М.