Справа № 520/32309/24
Суддя: Васильєва І.А.
Дата ухвалення: 2025-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

03 вересня 2025 року

м. Київ

справа №520/32309/24

адміністративне провадження №К/990/35111/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Васильєвої І.А.,

суддів: Юрченко В.П., Хохуляка В.В.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.04.2025, постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 23.07.2025, додаткову постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 06.08.2025 по справі №520/32309/24 за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Мрія» до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

УСТАНОВИВ:

До Верховного Суду 21.08.2025 надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.04.2025, постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 23.07.2025, додаткову постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 06.08.2025 по справі №520/32309/24.

Як встановлено з Єдиного державного реєстру судових рішень, рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 09.04.2025 задоволено позов Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Мрія» до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення винесені Головним управлінням ДПС у Харківській області відносно Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Мрія» від 06.08.2024 №2 форма «Д», яким донараховано податок з доходів іноземних юридичних осіб на суму 58045400,00 грн. та штраф 14511350,00 грн.; від 28.10.2024 № 3 форма «ПН», яким нараховано штраф за відсутність складання та/або реєстрації податкових накладних/розрахунків коригувань на суму 176800,00 грн.; від 08.08.2024 №3 форма «Р», яким збільшено суму грошового зобов`язання з ПДВ на суму 19775719,00 грн. та нараховано штраф 4943929,75 грн.; від 08.08.2024 № 3 форма «В4», яким встановлено завищення від`ємного значення з ПДВ на 21864999,00 грн.; від 09.08.2024 №1 форма «Д», яким донараховано штраф за порушення термінів сплати ПДФО в сумі 113449,86 грн. та пеню 1454,31 грн. Справа розглядалася в порядку загального позовного провадження.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 23.07.2025 апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області залишено без задоволення. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.04.2025 по справі №520/32309/24 залишено без змін.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 29.04.2025 заяву Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Мрія» про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Харківській області на користь СТОВ «Мрія» судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1000000,00 грн залишено без задоволення.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 23.07.2025 апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Мрія» задоволено частково. Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 29.04.2025 по справі №520/32309/24 скасовано. Ухвалено постанову, якою заяву Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Мрія» про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції задоволено частково. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області на користь Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Мрія» суму витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції у розмірі 10000,00 грн.

Додатковою постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 06.08.2025 заяву Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Мрія» про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 1200000,00 грн задоволено частково. Ухвалено додаткову постанову, якою стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області на користь Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Мрія» суму витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 10000,00 грн.

При вирішенні питання про відповідність касаційної скарги вимогам Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом встановлено наступне.

Відповідно до частини 1 статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Верховний Суд зазначає, що відповідно до частини 4 статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами 2 і 3 статті 353 цього Кодексу.

Верховний Суд зауважує, що обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пунктів 1, 2, 3 частини 4 статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі:

- норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; висновку судів, який суперечить позиції Верховного Суду; обґрунтування в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга) (для пункту 1 частини 4 статті 328 КАС України);

- норми матеріального права, яку неправильно застосовано судом апеляційної інстанції; постанови Верховного Суду, у якій викладено висновок щодо правильного застосування норми права, від якого належить відступити; вмотивованого обґрунтування необхідності такого відступу; висновку, який, на думку скаржника, відповідає правильному тлумаченню і застосуванню цієї норми (для пункту 2 частини 4 статті 328 КАС України);

- норми матеріального права, яку неправильно застосовано судом апеляційної інстанції, висновок щодо правильного застосування якої ще не сформульовано Верховним Судом; висновку апеляційного суду, який, на переконання скаржника, є неправильним; обґрунтування у чому полягає помилка суду при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися (для пункту 3 частини 4 статті 328 КАС України).

Крім того, при поданні касаційної скарги на підставі пунктів 1-3 частини 4 статті 328 КАС України зазначені скаржником норми права, які на його переконання неправильно застосовано судами, повинні врегульовувати спірні правовідносини, а питання щодо їх застосування ставилося перед судами попередніх інстанції в межах підстав позову та/або заперечень сторін (наприклад, з точки зору порушення їх позивачем/відповідачем).

У разі, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо не дослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів (пункт 4 частини 4 статті 328 КАС України), у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому на думку скаржника останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.

Аналіз наведених положень КАС України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині 1 статті 328 КАС України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини 4 статті 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

Скаржником вказано підставою касаційного оскарження пункт 3 частини 4 статті 328 КАС України, зазначено, оскільки судом апеляційної інстанції було неправильно застосовано положення пунктів 1, 5 статті 5 Конвенції між Україною та Королівством Нідерландів про усунення подвійного оподаткування стосовно податків на доходи і майно та попередження податкового ухилення і уникнення від 24.10.1995, підпункт 14.1.193 пункту 14.1 статті 14, підпункт 141.4.2 пункту 141.4 статті 141 Податкового кодексу України, щодо застосування якого, станом на сьогодні, відсутній висновок Верховного Суду у контексті визначення наявності або відсутності постійного представництва нерезидента на території України (у розумінні, яке цьому терміну надає Конвенція у випадку, коли нерезидент діє на території України через уповноважену особу на підставі довіреності), з метою визначення наявності/відсутності обов`язку з утримання та сплати податку з доходів нерезидента із джерелом походження з України.

Верховний Суд зазначає, що у випадку посилання скаржника на пункт 3 частини 4 статті 328 КАС України, як на підставу касаційного оскарження, останньому необхідно зазначити конкретну норму права, щодо застосування якої у подібних правовідносинах відсутній висновок Верховного Суду, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися.

Саме по собі посилання на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, за відсутності мотивованих аргументів неправильного застосування певної норми права, не є підставою для відкриття касаційного провадження. Слід зауважити, що правові висновки Верховний Суд формулює лише щодо конкретно визначених правовідносин, а не висновок, який на думку скаржника буде підставою для відкриття касаційного провадження.

Скаржником не обґрунтовано, в чому саме полягало неправильне застосування норм матеріального права судами попередніх інстанцій, як саме має застосовуватись норма права, щодо застосування якої у подібних правовідносинах відсутній правовий висновок Верховного Суду, який висновок має бути сформульовано судом у даній справі.

Як встановлено з Єдиного державного реєстру судових рішень, судом апеляційної інстанції враховано правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 04.07.2024 у справі №160/11095/23, від 15.07.2024 у справі №160/10363/23, від 29.10.2024 у справі №320/44934/23 та від 20.03.2025 у справі №280/4264/21, що прийняття рішення щодо виплати дивідендів є дією органу управління юридичної особи (наприклад, загальних зборів акціонерів чи учасників товариства) і не є правочином у класичному розумінні, оскільки не передбачає двостороннього чи багатостороннього волевиявлення, спрямованого на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Це односторонній акт управління, який має внутрішньо корпоративний характер. Крім того, суд дійшли висновку, що Головним Управлінням ДПС у Харківській області не доведено наявність процесуальних документів, правочинів або фактів здійснення комерційної діяльності компанією JERSTE B.V. (Нідерланди) на території України, які б могли підпадати під визначення постійного представництва у розумінні пунктів 1 та 5 статті 5 Конвенції.

Доводи касаційної скарги в цій частині зводяться до цитування норм податкового законодавства, висловлення незгоди з наданою судом апеляційної інстанції правовою оцінкою наявних у матеріалах цієї справи доказів у сукупності зі встановленими у справі обставинами, переоцінки доказів, що не є належним викладенням підстав касаційного оскарження.

Також скаржником вказано підставою касаційного оскарження пункт 1 частини 4 статті 328 КАС України, зазначено, що судами неправильно застосовано норми підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134, пунктів 198.1, 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, частини 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні», без врахування висновків Верховного Суду у подібних правовідносинах, викладених у постановах від 28.12.2022 у справі №520/1284/19, від 24.10.2024 у справі №160/4504/23, вiд 31.07.2024 у справi №380/5630/23 щодо необхідності надання платником первинних документів для підтвердження реальності господарської діяльності.

Верховний Суд зазначає, що обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини 4 статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; висновку судів, який суперечить позиції Верховного Суду; обґрунтування, в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга).

Слід зауважити, що посилання на постанови Верховного Суду у скарзі зроблено без аналізу та врахування обставин справи, за яких суд касаційної інстанції зробив ці висновки, які стосуються здебільшого оцінки встановлених судами обставин та досліджених ними доказів.

Як встановлено з Єдиного державного реєстру судових рішень, судом апеляційної інстанції враховано правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 11.11.2021 у справі №420/1878/19, від 14.08.2024 по справі №560/12984/23, від 29.09.2021 у справі 806/7669/13а, від 11.10.2021 у справі № П/811/1171/17. Скаржником не наведено підстав щодо помилковості врахування судами таких правових позицій Верховного Суду, або необхідності відступу від такої практики Верховного Суду, або спростування подібності правовідносин. Судами зазначено, що сертифікати якості, декларації про відповідність товару тощо не є первинними документами в розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», які фіксують факти здійснення господарських операцій, а тому є помилковими доводи відповідача в суді першої та апеляційної інстанції про те, що якщо у позивача відсутні документи, які б підтверджували якість та безпечність товару, це свідчить про не використання такого товару у господарській діяльності. В порушення Порядку оформлення результатів документальної перевірки податковим органом не вказано первинні документи бухгалтерського обліку та інші документи, що підтверджують факт порушень, які викладені в Акті. Відсутність аналізу первинних документів та посилання на них в акті перевірки призвело до необґрунтованості висновків податкового органу щодо необґрунтованого списання товару в наслідок не використання такого насіння у господарській діяльності, щодо списання ТМЦ на ремонт ОЗ які використано в операціях, що не є господарською діяльністю СТОВ «Мрія».

Доводи касаційної скарги в цій частині зводяться до викладення фактичних обставин справи, посилань на практику Верховного Суду, цитування норм податкового законодавства, висловлення незгоди з наданою судом апеляційної інстанції правовою оцінкою наявних у матеріалах цієї справи доказів у сукупності зі встановленими у справі обставинами, переоцінки доказів, що не є належним викладенням підстав касаційного оскарження.

Верховний Суд зауважує, що скаржником не викладено підстави касаційного оскарження щодо податкового повідомлення-рішення від 09.08.2024 №1 форма «Д», яким донараховано штраф за порушення термінів сплати ПДФО в сумі 113449,86 грн. та пеню 1454,31 грн. Доводи касаційної скарги в цій частині зводяться до викладення фактичних обставин справи, цитування норм Податкового кодексу України, висловлення незгоди з наданою судами правовою оцінкою наявних у матеріалах цієї справи доказів у сукупності зі встановленими у справі обставинами, що не є належним викладенням підстав касаційного оскарження.

Загалом Верховний Суд зауважує, що невстановлення судами обставин справи від яких, як вважає скаржник, залежить правильність вирішення спору, знаходиться у площині дослідження та оцінки судом доказів у справі, що може бути підставою касаційного оскарження, передбаченою пунктом 4 частини 4 статті 328 та відповідним пунктом частини 2 статті 353 КАС України, однак скаржником не вказано та не обґрунтовано такі підстави касаційного оскарження.

Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

В частині оскарження судових рішень щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу касаційна скарга взагалі не містить жодних доводів.

Верховний Суд зазначає, що у касаційній скарзі скаржник повинен навести мотиви незгоди з судовим рішенням з урахуванням передбачених КАС України підстав для його скасування або зміни (статті 351-354 Кодексу) з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку. Касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.

З урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 08.02.2020, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній не викладені передбачені частиною 4 статті 328 КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Отже, перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній не викладені передбачені частиною 4 статті 328 КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Відтак, скаржнику слід викласти передбачені частиною 4 статті 328 КАС України підстави для касаційного оскарження судових рішень відповідно до приписів пункту 4 частини 2 статті 330 КАС України.

Згідно з частиною 2 статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини 6 статті 18 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

За правилами частини 2 статті 169 КАС України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до вищенаведеного, керуючись статтями 328-330, 332, 355, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.04.2025, постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 23.07.2025, додаткову постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 06.08.2025 по справі №520/32309/24 залишити без руху.

Установити скаржнику десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги шляхом належного викладення підстав касаційного оскарження.

Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали в установлений судом строк касаційна скарга буде повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

І.А. Васильєва

В.П. Юрченко

В.В. Хохуляк ,

Судді Верховного Суду