Справа № 280/11113/24
Суддя: Сіпака Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2025-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

04 вересня 2025 року Справа № 280/11113/24 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сіпаки А.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-б, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (76018, Івано-Франківська область, м. Івано-Франківськ, вул. Січових Стрільців, буд.15, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі відповідач 2), в якій позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області №50 від 17.10.2024 про відмову у призначені пенсії позивачу, згідно поданих нею документів;

зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області та Головне Управління Пенсійного фонду в Івано-Франківській області зарахувати до страхового пенсійного стажу позивача період роботи згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 05.04.1984, з 19.01.1984 року по 18.07.1990 та 01.08.1990 по 19.04.2002, та період здійснення догляду за дитиною до сповнення 3-річного віку, призначивши пенсію за віком з врахуванням при обчисленні розміру пенсії періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 05.04.1984 та період здійснення догляду за дитиною до сповнення 3-річного віку.

В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що позивач по справі 11.10.2024 звернулася до ГУ Пенсійного фонду у Запорізькій області із заявою про призначення пенсії за віком, з підстави досягнення пенсійного віку (60 років), визначеної Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». За принципом екстериторіальності, заяву про призначення пенсії позивача було розглянуто Головним управлінням ПФУ в Івано-Франківській області та прийнято 17 жовтня 2024 р. рішення № 50 про відмову в призначенні пенсії за віком за нормами п.4 ч.1 ст.115 Закону Укаїни «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. За результатами розгляду наданих документів встановлено, що Позивачу не зараховано до стажу роботи період роботи (згідно із записами трудової книжки серії НОМЕР_2 ) з 19.01.1984 р. по 18.07.1990 року, оскільки трудова книжка оформлена з порушенням Інструкції № 162 (на титульній сторінці відсутня печатка та ім`я посадової особи після виправлення дати народження власника трудової книжки). Також до трудового стажу позивачки не зараховано до страхового стажу період здійснення догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку (дата народження дитини ІНФОРМАЦІЯ_1 ), так як прізвище матері у Свідоцтві про народження ( ОСОБА_2 ) не відповідає паспортним даним заявниці. В матеріалах справи відсутні документи про підтвердження зміни прізвища ( ОСОБА_3 ). Вказано, факт, що має юридичне значення (кровна спорідненість між позивачкою та дитиною/донькою ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 ) встановлюється за заявою позивача у Новомиколаївському районному суді Запорізької області. Оскільки жодними нормами Інструкції №162 та Інструкції № 58 не передбачається настання негативних наслідків чи відповідальності для особи, щодо якої вона складена у разі порушення порядку ведення трудової книжки, підстави для відмови у зарахуванні періодів роботи позивача є такими, що не відповідають вимогам законодавства. Отже, підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Пенсійний орган не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці щодо дати її заповнення. Таким чином, зазначено, позивач не має нести відповідальність та не може бути фактично позбавлений пенсійного забезпечення, оскільки чинним законодавством визначено, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, а тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, та не може впливати на його особисті права.

Ухвалою суду від 09.12.2024 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам повідомлено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні).

Ухвалою суду від 09.12.2024 зупинено провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням Новомиколаївського районного суду Запорізької області по справі №322/1981/24.

19.12.2025 від представника відповідача 1 надійшов відзив на позовну заяву в якому заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що За принципом екстериторіальності, заяву про призначення пенсії позивача було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та прийнято 17 жовтня 2024 року рішення №50 про відмову в призначенні пенсії за віком. Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області не вчиняло жодних протиправних дій чи бездіяльності стосовно призначення пенсії та не виносило рішення за заявою позивача. Відповідачем 1 було лише направлено позивачу лист від 21.10.2024 року 0800-0213-8/95756, яким повідомлено про винесене рішення відповідачем 2. Лист не містить фактичну відмову та не може бути предметом оскарження. Зважаючи на викладене, в задоволенні позову просить суд відмовити. Вказує, що страховий стаж заявника становить 12 років 3 місяці 6 днів. За доданими документами, до страхового стажу не зараховано: період роботи згідно із записами трудової книжки серії НОМЕР_2 з 19.01.1984 р. по 18.07.1990 року, оскільки дата народження на титульному аркуші виправлена, відсутній запис про зміну дати народження відповідно до п. 2.12 Інструкції № 162; період здійснення догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку (дата народження дитини ІНФОРМАЦІЯ_1 ), так як прізвище матері у Свідоцтві про народження ( ОСОБА_2 ) не відповідає паспортним даним заявниці. В матеріалах справи відсутні документи про підтвердження зміни прізвища ( ОСОБА_3 ). Було постановлено рішення про відмову про призначення пенсії за віком позивачу у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. У трудовій книжці позивача дата народження на титульному аркуші виправлена, відсутній запис про зміну дати народження відповідно до п. 2.12 Інструкції № 162. Позивачем не встановлено факт належності трудової книжки та не надано документів для підтвердження оспорюваного періоду роботи. Отже, відсутні підстави для зарахування до стажу роботи періоду роботи згідно із записами трудової книжки серії НОМЕР_2 з 19.01.1984 по 18.07.1990. Також вказав, що до страхового стажу не зараховано період здійснення догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку (дата народження дитини ІНФОРМАЦІЯ_1 ), оскільки прізвище матері у Свідоцтві про народження ( ОСОБА_2 ) не відповідає паспортним даним заявниці. В матеріалах справи відсутні документи про підтвердження зміни прізвища позивачем ( ОСОБА_3 ). Також заявником не було встановлено факт родинних зв`язків між матір`ю та дитиною. Отже, відсутні підстави до зарахування оспорюваного періоду до страхового стажу. Враховуючи наведене вважає, що відповідач 2 діяв на підставі та у межах повноважень у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

27.12.2025 до суду надішов відзив на позовну заяву від відповідача 2, в якому заперечує проти задоволення позовних вимог з аналогічних підстав, які викладені відповідачем 1 у відзиві на позовну заяву та просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою суду від 11.08.2025 поновлено провадження усправі, ухвлено продовжити провадження у справі зі стадії, на якій його було зупинено, в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні).

Відповідно до приписів Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), справу розглянуто судом в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, встановив наступні обставини.

З матеріалів адміністративної справи судом встановлено, що 11.10.2024 року позивач звернулася до ГУ ПФУ в Запорізькій області із заявою про призначення пенсії за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі та раніше за текстом Закон № 1058).

Після опрацювання системою поданої заяви, згідно принципу екстериторіальності, за результатами розгляду заяви позивача про призначення пенсії за віком, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області 17.10.2024 прийнято рішення № 50 про відмову у призначенні пенсії.

Причина відмови: відсутність необхідного страхового стажу.

Згідно вказаного рішення, страховий стаж позивача становить 12 років 3 місяці 6 днів.

До страхового стажу не зараховані періоди роботи, зокрема:

період роботи згідно із записами трудової книжки серії НОМЕР_2 з 19.01.1984 р. по 18.07.1990 року, оскільки дата народження на титульному аркуші виправлена, відсутній запис про зміну дати народження відповідно до п. 2.12 Інструкції № 162;

період здійснення догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку (дата народження дитини ІНФОРМАЦІЯ_1 ), так як прізвище матері у Свідоцтві про народження ( ОСОБА_2 ) не відповідає паспортним даним заявниці. В матеріалах справи відсутні документи про підтвердження зміни прізвища ( ОСОБА_3 ).

Вважаючи протиправним незарахування до страхового стажу вказаних періодів роботи, позивач звернулася до суду з відповідними позовними вимогами.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Згідно ч. 1 ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно положено ст. 1 Закону № 1058 пенсія щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Згідно ч. 1 ст. 24 Закону № 1058 страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону № 1058 періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Абзацом 2 ст 56 Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-XII (далі Закон № 1788) передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Статтею 62 Закону № 1788 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. При прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі. Однак таке право не повинно нівелювати обов`язок пенсійного органу щодо установлення права особи на одержання пенсії на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів, як це визначено п. 4.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 року № 22-1 (далі Порядок № 22-1). Наявність же таких сумнівів може бути підставою для перевірки, в ході якої має бути встановлено обставини, які перешкоджають зарахуванню періоду роботи до стажу.

У пункті 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 (далі Порядок № 637) визначено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків (п. 2 Порядку).

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи (п. 3 Порядку № 637).

З 29.07.1993 року діє Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 58 (далі Інструкція № 58).

Трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника (п. 1.1 Інструкції № 58).

Записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону (п. 2.3 Інструкції № 58).

Пунктом 2.4. Інструкції № 58 передбачено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Відповідно до пункту 2.9. Інструкції № 58 виправлені відомості про роботу, про переведення на іншу роботу, про нагородження та заохочення та інші мають повністю відповідати оригіналу наказу або розпорядження.

У разі втрати наказу чи розпорядження або невідповідності їх фактично виконуваній роботі виправлення відомостей про роботу здійснюється на основі інших документів, що підтверджують виконання робіт, не зазначених у трудовій книжці.

Відповідно до пункту 2.11 інструкції № 58 відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціали) і дата народження вказується на підставі паспорту або свідоцтва про народження.

При цьому, суд зазначає, що на час заповнення трудової книжки позивача, діяла також Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СССР від 20.06.1974 року № 162 (в редакції постанови Держкомпраці СССР від 02.08.1985 року № 252 зі змінами, внесеними постановою Державним комітетом СССР з праці та соціальних питань від 19.10.1990 року № 412; далі Інструкція № 162).

Згідно п. 2.2, 2.3 Інструкції № 162 (у редакції, яка діяла на момент заповнення трудової книжки в спірні періоди роботи) заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства в присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийому на роботу. Всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, перевід на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а при звільненні у день звільнення, повинні точно відповідати тексту наказу.

Відповідно до п. 2.12 Інструкції № 162 зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів.

Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів.

Відповідно до пункту 1.4 Інструкції № 162 (у редакції, яка діяла на момент заповнення трудової книжки в спірні періоди роботи) питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання за обліку, врегульовано постановою Ради Міністрів СССР та ВЦСПС від 06.09.1973 року № 656 «Про трудові книжки робітників та службовців» та даною Інструкцією.

Пенсійний орган не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Пунктом 4 Постанови Кабінету Міністрів України «Про трудові книжки працівників» від 27.04.1993 року № 301 закріплено, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Аналогічні норми містяться у п. 18 постанови Ради Міністрів СРСР та ВЦРПС від 15.08.1990 року № 656 «Про трудові книжки робітників та службовців», відповідно до якого відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несуть спеціально уповноважені особи, що призначені наказом керівника підприємства, установи, організації.

Суд зазначає, що позивач не має нести тягар відповідальності, чи зазнавати негативних наслідків, через порушення порядку/інструкції заповнення трудової книжки, та не засвідчені належним чином виправлення, не можуть бути самостійною підставою для не зарахування до страхового стажу позивача періодів його роботи згідно із записами у трудовій книжці, які в решті, виконані у відповідності до вимог Інструкції.

Верховний Суд у своїх постановах від 28.02.2018 року у справі № 428/7863/17, від 24.05.2018 року у справі № 490/12392/16-а, від 04.09.2018 року у справі № 423/1881/17, від 29.03.2019 року у справі № 548/2056/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Разом з тим, записи у трудовій книжці позивача, їх співставлення між собою, не містять протиріч, та у своїй сукупності, підтверджують факт роботи позивача у спірні періоди.

Законодавець чітко визначив, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Наявність же відповідних записів у трудовій книжці про стаж роботи є підтвердженням страхового стажу.

Щодо відсутності запису про зміну дати народження на титульному аркуші трудової книжки серії НОМЕР_2 , суд звертає увагу на наступне.

Дійсно, на титульному аркуші трудової книжки серії НОМЕР_2 позивача наявне виправлення дати народження, однак відсутня дата його внесення.

Дата народження, зазначена у трудовій книжці після виправлення, повністю збігається з датою народження, що підтвердження паспортом громадянина України основним документом, який посвідчує особу та визначає дату її народження (частина перша статті 18 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус»). Таким чином, відсутність дати виправлення не створює розбіжностей чи сумніві щодо особи працівника.

Суд вважає, що така обставина є виключно технічним недоліком оформлення документа, що не впливає на достовірність зазначених у трудовій книжці даних, оскільки виправлення узгоджується із паспортними даними. Оскільки, дані трудової книжки та паспорта громадянина України збігаються, а виправлення не впливає на зміст відомостей про особу позивача, немає жодних правових підстав для відмови у зарахуванні періоду роботи позивача згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 .

Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Зазначений висновок викладено в постанові Верховного Суду від 06.03.2018 року у справі № 754/14898/15-а.

Крім того, суд враховує, що постановою Запорізького апеляційного суду від 02.07.2025 у справі №322/1/25 (провадження №22-ц/807/1069/25) встановлено факт належності правовстановлюючого документа - трудової книжки серії НОМЕР_2 , яка заповнена 05.04.1984 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Щодо не зарахування період здійснення догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку (дата народження дитини ІНФОРМАЦІЯ_1 ) оскільки прізвище матері у Свідоцтві про народження ( ОСОБА_2 ) не відповідає паспортним даним заявниці, суду зазначає таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 р. № 1788-XII до стажу роботи зараховується також час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку.

Відповідно до статті 181 Кодексу законів про працю України та статті 179 Сімейного кодексу України, час перебування у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку зараховується до трудового стажу.

Постанова Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» визначає, що період догляду за дитиною до трьох років підтверджується свідоцтвом про народження дитини та документами з місця роботи, а у спірних випадках також рішенням суду.

Суд враховує, що рішенням Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 10.02.2025 у справі №322/1981/24 встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 уродженка с. Желізнодорожник Усольського району Іркутської області, є матір`ю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки с. Залізнодорожний Усольського району Іркутської області. Дана обставина не викликає сумнівів, а тому не потребує встановлення в судовому порядку.

Встановлені обставини справи в їх сукупності дають підстави для висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області №50 від 17.10.2024 про відмову у призначенні пенсії за віком позивачу є невмотивованим та необґрунтованим, оскільки прийняте без належної оцінки усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому рішення суд визнає протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

При вирішенні вказаного спору, суд зауважує, що згідно з частиною першою статті 44 Закону № 1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Відповідно до приписів розділу IV Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1, після реєстрації заяви та сканування документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу (п.4.2). Рішення за результатами заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи (п.4.3).

Заяву про призначення пенсії позивач подав за місцем проживання, тобто до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Подана заява відповідно до екстериторіальності розподілу єдиної черги завдань розглядалась Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, яке прийняло спірне рішення про відмову в призначенні пенсії.

Тож, дії зобов`язального характеру має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що розглянув заяву позивача, яким у цьому випадку є Головне управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області.

Вказане відповідає правовій позиції Верховного Суду щодо застосування норм права в аналогічних спірних правовідносинах, висловленій у постанові від 08.02.2024 у справі №500/1216/23.

З огляду на викладене вище, відповідно до ч.2 ст.9 КАС України (якою передбачено, що суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень) наявні підстави для виходу за межі позовних вимог з метою ефективного захисту прав позивача та прийняття рішення про зобов`язання Головного управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повторно розглянути відповідну заяву позивача про призначення йому пенсії за віком, зарахувавши до страхового стажу позивача періодів роботи відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_2 від 05.04.1984, а також період догляду за дитиною ІНФОРМАЦІЯ_2 до досягнення нею трирічного віку, та прийняти рішення з врахуванням висновків суду, вказаних у мотивувальній частині рішення суду.

Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області не здійснювало розгляд заяви позивача, не приймало рішення про відмову у призначенні пенсії, а тому відсутні правові та фактичні обставини для задоволення щодо нього позовних вимог.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, ч.2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наслідками судового розгляду, відповідач 2, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів на обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності оскаржуваного рішення.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини справи, оцінивши добуті докази в їх сукупності за правилами ст.90 КАС України та аналізуючи наведені положення законодавства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до частково задоволення.

Згідно з ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Керуючись ст.139, 241-246, 250 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-б, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (76018, Івано-Франківська область, м. Івано-Франківськ, вул. Січових Стрільців, буд.15, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,,- задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області №50 від 17.10.2024 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11.10.2024 про призначення пенсії за віком на підставі Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зарахувавши до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_2 від 05.04.1984, а також період догляду за дитиною ІНФОРМАЦІЯ_2 до досягнення нею трирічного віку, та прийняти рішення з врахуванням висновків суду, вказаних у мотивувальній частині рішення суду.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області судовий збір у розмірі 968,96 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 04.09.2025.

Суддя А.В. Сіпака