Справа № 635/2086/25
Суддя: Базов О. В.
Дата ухвалення: 2025-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 635/2086/25
Провадження № 2-а/635/88/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2025 року с-ще Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Базова О.В.

за участю секретаря Макаренко С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в с-ще Покотилівка Харківського району Харківської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Кубай Ю.М. через систему "Електронний суд" звернувся до Харківського районного суду Харківської області як адміністративного суду

з позовом, в якому просить суд:

-визнати протиправними дії старшого інспектора відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області капітана поліції Черновола Євгена Васильовича, які полягають у винесенні 16.03.2025 постанови серії ББА №144328 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП та накладення на нього стягнення у вигляді штрафу у сумі 340 грн.;

-скасувати постанову серії ББА №144328 про притягнення ОСОБА_1

до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП та накладення на нього стягнення у вигляді штрафу у сумі 340 грн., винесену старшим інспектором відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області капітаном поліції Черноволом Євгеном Васильовичем, а провадження у справі закрити за відсутності події та складу адміністративного правопорушення;

-стягнути із відповідача на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що останній був безпідставно зупинений співробітником патрульної поліції Черноволом Є.В. Не назвавши жодної із причин зупинки, передбачених ст.35 Закону України «Про Національну поліцію», інспектор Черновол Є.В. висунув до ОСОБА_1 вимоги передати для перевірки свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, водійське посвідчення, сертифікат про проходження обов`язкового технічного контролю, страховий поліс.

Отримавши бажане, Черновол Є.В. обійшов навколо транспортний засіб, яким керував позивач, та повідомив про те, що через встановлені на задню вісь шини з різними протекторами

на Алтухова Ю.В. буде винесена постанова. Через деякий час інспектор патрульної поліції Черновол Є.В. повернувся вже з виписаною постановою, зачитав Алтухова Ю.В. його процесуальні права, після чого вручив йому копію постанови, не надавши можливості реалізувати останньому право на захист.

Інспектор Черновол Є.В. повністю проігнорував пояснення Алтухова Є.В. про те,

що після пошкодження шин він змушений був поставити запасні колеса аби доїхати

до найближчого сервісного центру. До постанови не долучені докази наявності технічної несправності коліс і шин; здійснення будь-якого вимірювання, детального огляду для визначення типу та форми малюнку шин, визначення їхньої моделі тощо.

Позивач також зазначив, що до постановлення оскаржуваної постанови розгляду справи по суті не було, працівник поліції одразу виніс постанову, тим самим порушивши право позивача на захист.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 20.03.2025, вищезазначену справу було передано в провадження судді Базова О.В.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 07.04.2025 відкрито провадження за адміністративним позовом та призначено справу до судового розгляду.

11.04.2025 через систему «Електронний суд» Харківським районним судом Харківської області отримано відзив Департаменту патрульної поліції на позовну заяву.

В обґрунтування своїх заперечень відповідач зазначив, що на ліве колесо задньої осі транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 встановлено шини з універсальним рисунком протектора (складаються з ребер у центральній зоні бігової доріжки та ґрунтозачіпок

на краях бігової доріжки, розділених виїмками), а на праве колесо тієї ж осі шини з дорожнім рисунком протектора (складаються із шашок, розділених прямими канавками).

Відповідач зазначив, що транспортний засіб під керування ОСОБА_1 було зупинено на підставі пункту 7 частини 1 статті 35 закону України «Про Національну поліцію», яка надає поліцейському повноваження зупиняти транспортні засоби, якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження руху.

15.04.2025 через систему «Електронний суд» Харківським районним судом Харківської області отримано відповідь на відзив, в якому позивач зазначає про те, що з відеозапису, наявного в матеріалах справи, вбачається, що під час зупинки транспортного засобу працівником поліції

не було названо ані причини такої зупинки відповідно до вимог ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію», ані рішення уповноваженого органу державної влади, для забезпечення якого начебто було зупинено позивача. Відповідачем було грубо порушено право позивача на захист, адже відповідач одразу виніс оскаржувану постанову та не дав часу позивачу залучити захисника для захисту своїх прав. Тобто, розгляд справи по суті не був здійснений, відповідачем одразу було надано позивачу копію постанови. Таким чином, відповідачем не було забезпечено позивачу можливість реалізації прав, визначених статтею 268 КУпАП при розгляді справи.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог на підставі наступного.

16.03.2025 старшим інспектором відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області капітаном поліції Черноволом Євгеном Васильовичем винесено постанову серії ББА № 144328 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП та накладення на нього стягнення у вигляді штрафу у сумі 340 грн.

З вищезазначеної постанови вбачається, що 16.03.2025 о 13 год. 50 хв. на 159 кілометрі автодороги М29 водій ОСОБА_1 керував автомобілем Рено, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який мав технічні несправності, а саме: на одну задню вісь встановлено шини з різними малюнками протекторів, чим порушив п.31.4.5 «г» ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КУпАП. До постанови додається відео 470296.

Відповідно до ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси,

і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акту чи окремих його положень.

Порядок та підстави притягнення до адміністративної відповідальності регулюється нормами КУпАП.

В силу ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані

як докази у справі.

Згідно ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані,

на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. При цьому належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачене адміністративну відповідальність.

Як встановлено ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Пунктом 31.4 Правил дорожнього руху України встановлено заборону експлуатації транспортних засобів згідно із законодавством за наявності певних технічних несправностей

і невідповідностей.

Відповідно п. "г" п.31.4.5 Правил дорожнього руху України, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей

і невідповідності таким вимогам: на одну вісь транспортного засобу встановлено діагональні шини разом з радіальними, ошиповані і неошиповані, морозостійкі і неморозостійкі, шини різних розмірів чи конструкцій, а також шини різних моделей з різними малюнками протектора для легкових автомобілів, різними типами малюнків протектора - для вантажних автомобілів.

Відповідно до п.1 глави 2 розділу ІІ Правил технічної експлуатації коліс та пневматичних шин колісних транспортних засобів категорій L, M, N, O та спеціальних машин, виконаних на їх шасі, затверджених Наказом Міністерства інфраструктури України № 549 від 26.07.2013 року,

з метою виконання цих Правил шини колісних транспортних засобів класифіковано, зокрема,

за типом рисунка протектора.

Пунктом 7 розділу 2 цих Правил «Класифікація шин» встановлено, що за типом рисунка протектора шини поділяються на: шини з дорожнім, універсальним, кар`єрним та підвищеної прохідності рисунком.

Розрізняють симетричний, асиметричний, спрямованого та не спрямованого обертання типи рисунків протектора шини, залежно від розташування сегментів його рисунка протектора,

як визначено в додатку 2 до цих Правил.

Суд зазначає, що в оскаржуваній постанові про адміністративне правопорушення

не зазначено, який саме тип рисунку протектора шин встановлено згідно наведеної вище класифікації.

До постанови не долучені докази наявності технічної несправності коліс і шин; здійснення будь-якого вимірювання, детального огляду для визначення типу та форми малюнку шин, визначення їхньої моделі тощо, доказів протилежного матеріали справи не містять.

В матеріалах справи технічна документація на транспортний засіб Рено, реєстраційний договір НОМЕР_2 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу із зазначенням технічних характеристик відсутня, що унеможливлює встановлення судом обставин, викладених в постанові про накладення адміністративного стягнення.

Судом встановлено, що з відеозапису, наявного в матеріалах справи вбачається, що під час зупинки транспортного засобу працівником поліції Черноволом Є.В. не було названо ані причини такої зупинки відповідно до вимог ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію», ані рішення уповноваженого органу державної влади, для забезпечення якого було зупинено позивача. Після візуального огляду транспортного засобу інспектор патрульної поліції Черновол Є.В. повернувся вже з виписаною постановою про адміністративне правопорушення, роз`яснив ОСОБА_1 його процесуальні права, після чого вручив йому копію постанови, чим порушив право позивача на захист.

Суд зазначає, що інспектором Черноволом Є.В. не було взято до уваги пояснення ОСОБА_2 про те, що після пошкодження шин він змушений був поставити запасні колеса аби доїхати до найближчого сервісного центру.

Стаття 268 КУпАП чітко зазначає, що особа яка притягується до адміністративної відповідальності має право користуватись юридичною допомогою адвоката або іншого фахівця

у галузі права, що за законом має право на надання правової допомоги особисто або за дорученням юридичної особи.

Право на правову допомогу гарантовано ст.59 Конституції України.

Таким чином, вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Як передбачено п.«а» ч.3 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини

і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього.

На переконання суду, відповідачем було грубо порушено право позивача на захист, адже відповідач одразу виніс оскаржувану постанову та не дав часу позивачу залучити захисника для захисту своїх прав.

Тобто, розгляд справи по суті не був здійснений, відповідачем одразу було надано позивачу копію постанови.

Суд зазначає, що відповідачем не було забезпечено позивачу можливість реалізації прав, визначених ст. 268 КУпАП при розгляді справи.

Суд критично ставиться до доводів відповідача, що транспортний засіб під керування ОСОБА_1 було зупинено на підставі пункту 7 частини 1 статті 35 закону України «Про Національну поліцію», адже працівником поліції не було названо ані причини такої зупинки відповідно до вимог ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію», ані рішення уповноваженого органу державної влади, для забезпечення якого було зупинено позивача.

Відповідно до позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 27.06.2019 у справі № 560/751/17, Верховний Суд вважає, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами. Визначення доказів в справах про адміністративне правопорушення та їх перелік регламентований ст. 251 КУпАП. Обов`язок ж доказування правомірності накладення адміністративного стягнення на позивача у даній справі відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, покладений на відповідача - суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку

з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена чинним законодавством.

Враховуючи те, що відповідачем не надано суду жодних доказів, котрі б доводили наявність у діях позивача ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, а відтак жодним чином не доведена вина позивача у вчиненому адміністративному правопорушенні,

а тому позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити, спірну постанову скасувати,

а провадження по справі закрити.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 286 КАС за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення

до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Водночас, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за встановленої відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З цієї ж підстави справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі

не доведення наявності в діях особи складу адміністративного правопорушення.

Оскільки суб`єктом владних повноважень не доведено правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності, суд скасовує оскаржувану постанову у справі про вчинення адміністративного правопорушення та закриває провадження у справах про адміністративні правопорушення.

Таким чином, суд вважає, що адміністративний позов слід задовольнити у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, сплачений позивачем судовий збір в розмірі 605,60 грн необхідно стягнути з відповідача.

Керуючись ст. ст. 9, 72-77, 243, 246, 271, 272, 286 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Кубай Ю.М. до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Визнати протиправними дії старшого інспектора відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області капітана поліції Черновола Євгена Васильовича, які полягають у винесенні 16.03.2025 постанови серії ББА № 144328 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП

та накладення на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 (триста сорок) грн. 00 коп.

Скасувати постанову серії ББА № 144328 про притягнення ОСОБА_1

до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП та накладення на нього стягнення

у вигляді штрафу у розмірі 340 (триста сорок) грн. 00 коп., винесену старшим інспектором відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області капітаном поліції Черноволом Євгеном Васильовичем.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 121 КУпАП - закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції витрати зі сплати судового збору у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до ч. 4 ст. 286 КАС України подається протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Олександр БАЗОВ