Справа № 540/544/20
Суддя: Марин П.П.
Дата ухвалення: 2025-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 540/544/20
03 вересня 2025 року м.Одеса
Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Марина П.П., розглянувши в порядку письмового провадження заяву позивача про постановлення ухвали в порядку ст. 383 КАС України
В провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебувала справа за позовом ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України в Херсонській області про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати грошового забезпечення при звільненні.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30.01.2025 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України в Херсонській області про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати грошового забезпечення при звільненні задоволено частково. Стягнуто з Управління Служби безпеки України в Херсонській області на користь ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за час затримки повного розрахунку при звільненні за період з 08.09.2015 року по 29.01.2019 року (щодо недорахованої щомісячної премії за період з 01.05.2014 року по 08.09.2015 року) та за період з 08.09.2015 року по 13.08.2019 року (щодо підйомної (шляхової) допомоги, суми з 15.01.2014 року по 01.05.2014 року під час знаходження ОСОБА_1 у розпорядженні начальника УСБУ в Херсонській області згідно наказу голови СБУ від 22.08.2015 року № 810-ос, від 06.11.2014 року № 10/75-ос та винагороди за 15, 20 років безперервної військової служби), з урахуванням вже виплаченої суми, у розмірі 24580,91 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Постановою П`ятого апеляційного суду від 08.05.2025 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30.01.2025 року у справі №540/544/20 змінено, виклавши абзац другий резолютивної частини судового рішення в такій редакції:

«Стягнути з Управління Служби безпеки України в Херсонській області на користь ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за час затримки повного розрахунку при звільненні за період з 09.09.2015 року по 13.08.2019 року, з урахуванням вже виплаченої суми, у розмірі 73 701 грн. 60 коп. (сімдесят три тисячі сімсот одна гривня 60 копійок)».

В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30.01.2025 року у справі №540/544/20 - залишено без змін.

Позивачем надано до суду заяву, в якій позивач просить постановити ухвалу в порядку ст.ст. 383 КАС України, а саме:

визнати протиправними дії Управління Служби безпеки України в Херсонській області - відповідач на виконання рішення суду по справі №540/544/20 що полягає в невиплаті суми 16 951 грн.37 коп. від встановленої судом в розмірі 73 701 грн. 60 коп.

Заява обґрунтована тим, що якщо в виконавчому документі зазначено про стягнення з боржника на користь стягувача суми 73 701 грн. 60 коп., для Казначейства та УСБУ Херсонській області це означає, що з боржника потрібно стягнути саме 73 701 грн. 60коп., а не 73 701 грн. 60коп. мінус податки та збори. Судовим рішенням не встановлено право та зменшення суми яку присудив суд до сплати. Саме роботодавець сплачує за працівника єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, але за рахунок власних коштів та повинен сплатити саме 73 701 грн.60 коп. Крім того, позивач є військовослужбовцем та військовий збір військовослужбовцям нараховується роботодавцем.

Законодавством не встановлено будь-яких особливостей або спеціального порядку сплати ПДФО, військового збору та соціального внеску у випадку, якщо заробітна плата або інші виплати, пов`язані з трудовими правовідносинами, стягуються з роботодавця у примусовому порядку під час виконання судового рішення, ухваленого на користь працівника. Заходи примусового виконання рішення суду полягають в тому, що Казначейство та УСБУ в Херсонській області в даному випадку зобов`язано здійснювати заходи примусового виконання рішення у спосіб та в порядку, які встановлені в виконавчому документі і законі.

На переконання позивача, в даному випадку дії боржника не гуртуються на нормах права та є реальним невиконанням рішення суду, вчиненню дії які не відповідають рішенню суду та ст. 19 Конституції України.

Управління СБУ в Херсонській області не скористалось своїм правом подати пояснення щодо заяви, поданій в порядку ст. 383 КАС України.

Заява від 18.07.2025 доставлено в електронний кабінет користувача Управління СБУ в Херсонській області 18.07.2025.

Розглянувши вищезазначену заяву позивача, суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 383 КАС України, передбачено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Правові норми статті 383 КАС України, мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є невиконання судового рішення, яке стало наслідком протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, на якого покладений обов`язок щодо його виконання.

Правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований у тому числі і приписами ст. 383 КАС України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача, в свою чергу, що має бути підтверджено відповідними доказами.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 5 лютого 2020 року у справі № 640/10843/19, від 28.04.2020 у справі № 611/26/17.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.

Згідно з частиною 2 статті 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до статті 370 КАС України, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Отже, обов`язковою складовою судового процесу є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.

Відтак, відповідач зобов`язаний виконати судове рішення, яке набрало законної сили, в межах покладених на нього цим рішенням зобов`язань.

Судом встановлено, що 03.06.2025 року Одеським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист щодо стягнути з Управління Служби безпеки України в Херсонській області на користь ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за час затримки повного розрахунку при звільненні за період з 09.09.2015 року по 13.08.2019 року, з урахуванням вже виплаченої суми, у розмірі 73 701 грн. 60 коп. (сімдесят три тисячі сімсот одна гривня 60 копійок).

27.06.2025 Управлінням СБУ в Херсонській області виплачено позивачу середнє грошове забезпечення за час затримки повного розрахунку при звільненні за період з 09.09.2015 по 13.08.2019, з урахуванням вже виплаченої суми згідно виконавчого листа від 03.06.2025 56750,23 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №1 від 27.06.2025.

Також, 27.06.2025 Управлінням СБУ в Херсонській області перераховано до бюджету податок на доходи з фізичних осіб у розмірі 13266,29 грн та військовий збір у розмірі 3685,08 грн, які утримані з суми 73 701 грн. 60 коп, що підтверджується платіжними інструкціями №2, №3 від 27.06.2025 року.

Як вбачається з листа Управління Служби безпеки України в Херсонській області від 25.06.2025 року із нарахованого середнього грошового забезпечення утримується податок на доходи фізичних осіб за ставкою 18% та військовий збір за ставкою 5%. Враховуючи викладене, безспірне списання коштів у розмірі 73701,60 грн провести із загального фонду бюджету (КПКВ 6521010, КЕКВ 2800, рахунок UA0006359), з яких:

13266,29 грн податок на доходи фізичних осіб перерахувати на рахунок ГУК у Херсонській області/Херсон МТГ/ UA0021447.

3685,08 грн військовий збір перерахувати на рахунок ГУК у Херсонській області Херсон МТГ/ UA0021001.

56750,23 грн перерахувати на рахунок ОСОБА_1 .

Суд зазначає, що Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 7 жовтня 2020 року у справі № 523/14396/19 зазначив, що суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника середній заробіток за час вимушеного прогулу без віднімання сум податків та зборів. Податки і збори із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, присудженої за рішенням суду, підлягають нарахуванню роботодавцем під час виконання відповідного судового рішення, а отже, відрахуванню із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу під час виплати працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу зменшується на суму податків і зборів, які підлягають сплаті податковим агентом.

Аналогічний правовий висновок зроблений Верховним Судом у постановах від 16 листопада 2020 року у справі № 607/3509/17; від 25 березня 2021 року у справі № 185/2109/18-ц; від 3 листопада 2021 року у справі № 645/2856/18; від 23 грудня 2021 року у справі № 607/1429/17.

Разом з тим, Постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року №44 затверджено Порядок виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (далі - Порядок № 44).

Згідно з пунктом 1 Порядку №44 цей Порядок визначає умови та механізм щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (в тому числі відрядженими до органів виконавчої влади та інших цивільних установ), співробітниками Служби судової охорони у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошова компенсація).

Відповідно до пунктів 2-5 Порядку №44 грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, співробітникам Служби судової охорони, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.

Зазначена в абзаці першому цього пункту грошова компенсація також виплачується іноземцям та особам без громадянства, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця.

Виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України Про податок з доходів фізичних осіб.

Виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення.

Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

Аналіз наведених вище норм Порядку № 44 дає підстави дійти висновку, що грошова компенсація сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних, зокрема, військовослужбовцями, а також особами, звільненими із служби, виплачується їм для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби одночасно з виплатою грошового забезпечення за місцем його одержання у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

Отже, з урахуванням наведеного правого регулювання та фактичних обставин справи, суд вважає, що відповідачем при виплаті позивачу середнього заробітку за час затримки на виконання рішення суду мало бути компенсовано 13266,29 гривень податку з доходів фізичних осіб відповідно до Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою КМУ від 15.01.2004 року №44.

Щодо утримання з позивача військового збору в сумі 3685,08 гривень (5%), суд зазначає наступне.

Згідно з п. 1 Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо особливостей оподаткування військовим збором грошового забезпечення військовослужбовців та інших осіб, які беруть безпосередню участь у бойових діях в умовах воєнного стану», у період дії правового режиму воєнного стану не підлягають оподаткуванню військовим збором доходи у вигляді грошового забезпечення працівників правоохоронних органів, військовослужбовців та працівників Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, осіб рядового, начальницького складу, військовослужбовців, працівників Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та інших осіб на період їх безпосередньої участі в здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації".

Проте, докази того, що позивач приймав безпосередню участь в здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в матеріалах справи відсутні, а тому відсутні підстави для не утримання військового збору в розмірі 1,5% з доходу позивача, у зв`язку з чим доводи позивача в цій частині є необґрунтованими.

Відповідно до пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу.

Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.

Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.

Законом України від 10 жовтня 2024 року №4015-IX внесено зміни в пункт 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України, зокрема збільшено ставку військового збору для особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу до 5%.

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ Закону України від 10 жовтня 2024 року №4015-IX доходи платників військового збору - осіб, визначених пунктом 162.1 статті 162 Податкового кодексу України, нараховані за наслідками податкових періодів до набрання чинності цим Законом, оподатковуються за ставкою військового збору, що діяла до набрання чинності цим Законом, незалежно від дати їх фактичної виплати (надання), крім випадків, прямо передбачених Податковим кодексом України.

Таким чином, відповідач протиправно утримав військовий збір у збільшеному розмірі, а саме з розрахунку 5%, замість 1,5%.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість заяви ОСОБА_1 та наявності підстав для її часткового задоволення.

Частиною 6 статті 383 КАС України встановлено, що за наявності підстав для задоволення заяви про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених рішенням суду, суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Відповідно до статті 249 КАС України, суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення.

З метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання.

Таким чином, окрема ухвала є формою реагування суду на порушення норм права, причини та умови, що спричинили (зумовили) ці порушення, з метою їх усунення та запобігання таким порушенням у майбутньому.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для постановлення окремої ухвали.

Керуючись ст. ст. 6, 9, 159, 248, 249, 261, 262, 382, 282-1, 383 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління Служби безпеки України в Херсонській області на виконання рішення суду по справі №540/544/20, що полягає не здійсненні компенсації ПДФО в розмірі 13266,29 грн та застосуванню ставки військового збору в розмірі 5%, а не 1,5%.

Зобов`язати Управління Служби безпеки України в Херсонській області у 30-денний строк з моменту отримання цієї ухвали надати до Одеського окружного адміністративного суду доказів усунення встановленого в даній ухвалі суду порушення.

Направити дану окрему ухвалу до Служби безпеки України для вжиття заходів щодо усунення порушення, встановленого судом.

Ухвала суду набирає законної сили за правилами встановленими ст. 256 КАС України.

Ухвала суду в частині задоволення заяви та зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення є остаточною і оскарженню не підлягає.

Ухвала суду, постановлена в порядку, передбаченому статтею 249 КАС України, може бути оскаржена протягом 15 днів з дня її складення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя П.П.Марин