Справа № 420/19050/25
Суддя: Радчук А.А.
Дата ухвалення: 2025-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Радчука А.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС в Одеській області (вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044; ) про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу,

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області, в якому позивач просить визнати незаконною і скасувати податкову вимогу № Ф - 12148-51 У від 20.09.2024р. про стягнення недоїмки Єдиного соціального внеску на суму 38888 (тридцять вісім тисяч вісімсот вісімдесят вісім) гривень 74 копійки.

В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що 08 травня 2025 року позивачка отримала рекомендованим листом з поштового відділення постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №77944777 від 01.05.2025р. Пересипського відділу ДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Мінюсту України. У вказаній постанові про відкриття виконавчого провадження зазначено, що її відкрито на підставі вимоги № Ф-12148-51 У, виданій 20.09.2024 року Головним управлінням ДПС в Одеській області про стягнення грошових коштів у розмірі 38888,74 грн.

Як зазначено у позові, до 08 травня 2025 року позивачці не було відомо про наявність податкової вимоги ГУ ДПС в Одеській області № Ф- 12148-51 У від 20.09.2024р. Крім того, позивачка зазначає, що вона не отримувала вимогу № Ф- 12148-51 У від 20.09.2024р., що порушило її право на оскарження цієї вимоги. Позивачка категорично не погоджується із тим, що в неї є обґрунтована та законна заборгованість зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у сумі 38888,74 грн.

У своїх доводах позивачка посилається на те, що з 25.01.2014 року вона є пенсіонеркою за віком, у зв`язку з чим відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону №2464 «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» звільнена від сплати за себе єдиного внеску.

Вважаючи, що контролюючим органом протиправно нараховано недоїмку з ЄСВ за період - 2017-2020 роки, від сплати якої позивачка звільнена з 25 січня 2014 року, остання звернулась до суду з даним позовом про скасування вимоги № Ф-12148-51 від 20.09.2024р.

Ухвалою суду від 23.06.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі в порядку ч. 5 ст. 262 КАС України у письмовому провадженні.

Також ухвалою суду від 23.06.2025 року витребувано від Головного управління ДПС в Одеській області належним чином засвідчену копію податкової вимоги № Ф - 12148-51 У від 20.09.2024 р., а також належним чином засвідчені письмові докази, на підставі яких було винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головне управління ДПС в Одеській області № Ф - 12148-51 У від 20.09.2024 р, докази її вручення/надіслання позивачу, а також інші наявні докази, що стосуються предмета спору.

30.06.2025 року від позивачки надійшло клопотання з проханням зупинити примусове виконання виконавчого провадження за Постановою про відкриття виконавчого провадження ВП №77944777 від 01.05.2025 p., відкритого головним державним виконавцем Пересипського відділу ДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Мінюсту України, Кравченко Я.О. на підставі податкової вимоги № Ф-12148-51 У, виданій 20.09.2024 року Головного управління ДПС в Одеській області про стягнення грошових коштів у розмірі 38888,74 грн., до набрання законної сили рішенням у даній адміністративній справі № 420/19050/25 (провадження № 420/20071/25).

Ухвалою суду від 17.07.2025 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення виконавчого провадження.

14.07.2025 року на виконання ухвали суду від 23.06.2025 року Головним управлінням ДПС в Одеській області подане клопотання про долучення до матеріалів справи копії податкової вимоги № Ф - 12148-51 від 20.09.2024 року з доказами надіслання ОСОБА_1 на її податкову адресу, розрахунок суми заборгованості за оскаржуваною вимогою № Ф - 12148-51У від 20.09.2024 року.

Також відповідач пояснював, що ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) перебуває на обліку у Головному управлінні ДПС в Одеській області, Одеській ДПІ з 16.07.2003 по теперішній час, як фізична особа, яка займається незалежною професійною діяльністю. На підставі вимог ст.ст. 4, 7 Закону № 2464 у період 2017 2020 роки, в ІКП з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (за технологічним кодом 71040000) самозайнятої особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) нараховано в автоматичному режимі єдиний внесок у загальному розмірі 37 788,74 грн.

06.08.2025 року позивачка подала письмові пояснення, де заперечувала щодо направлення на її адресу вимоги № Ф - 12148-51У від 20.09.2024 року, оскільки в рекомендованому повідомленні вказано неправильний індекс поштового відділення 65069, замість 65123. Також позивачка зазначила, що відповідач не надав доказів про право підпису та винесення уповноваженою особою ОСОБА_2 податкової вимоги № Ф - 12148-51У від 20.09.2024 року про стягнення боргу (недоїмки) з ЄСВ у розмірі 38888,74 грн.

Інші заяви по суті справи учасниками справи не надавались, додаткові докази не надходили.

З огляду на заявлені позивачем вимоги, справа розглянута у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, судом встановлено наступне.

Позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку у Головному управлінні ДПС в Одеській області з 16.07.2003, як фізична особа, яка займається незалежною професійною діяльністю.

Згідно пенсійного посвідчення серії НОМЕР_2 , виданого ПФУ 08.02.2018, ОСОБА_1 є пенсіонеркою за віком.

20.09.2024 року Головним управлінням ДПС в Одеській області складено Вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-12148-51, якою повідомлено, що ОСОБА_1 станом на 31.08.2024 року має заборгованість (недоїмка, штраф, пеня) зі сплати єдиного внеску, що становить 38 888,74 грн.

Вимогу сформовано відповідно до ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» на підставі даних інформаційної системи податкових органів.

Вимога оформлена з печаткою Головного управління ДПС в Одеській області та підписана уповноваженою особою Головного управління ДПС в Одеській області Наною Ілурідзе.

У якості доказів надіслання ОСОБА_1 Вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-12148-51 від 20.09.2024 року відповідачем надано до суду копії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення трек номер 06 009 660 000 63, направленого адресату ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 . А також копії накладної Укрпошти від 25.09.2024 року, трек номер 06 009 660 000 63, та довідку ф.20 від 12.10.2024 року про причини повернення поштового відправлення з відміткою відповідальної особи поштового зв`язку: «за закінченням терміну зберігання».

Позивачка заперечувала щодо направлення на її адресу вимоги № Ф - 12148-51 від 20.09.2024 року, оскільки в рекомендованому повідомленні вказано неправильний індекс поштового відділення 65069, замість 65123.

Згідно пункту 3 розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449, податковий орган надсилає (вручає) вимогу про сплату боргу (недоїмки) платнику єдиного внеску протягом трьох робочих днів з дня її винесення.

Постановою головного державного виконавця Пересипського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 01.05.2025 року відкрито виконавче провадження №77944777 з примусового виконання Вимоги № Ф-12148-51 від 20.09.2024 року, виданої Головним управлінням ДПС в Одеській області, про стягнення заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у сумі 38888,74 грн., Боржник: ОСОБА_1 . Стягувач: Головне управління ДПС в Одеській області.

У позові зазначено, що 08.05.2025 року позивачка отримала рекомендованим листом з поштового відділення постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №77944777 від 01.05.2025 року, з якої дізналась про існування Вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-12148-51 від 20.09.2024 року.

Суд приймає до уваги вказані доводи позивача та висновує про дотримання нею строку звернення до суду, який обчислюється з 08.05.2025 року, коли позивачка дізналася про існування спірної вимоги.

Позивачка зверталась зі скаргами на Вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-12148-51 від 20.09.2024 року до Головного управління ДПС в Одеській області та ДПС України.

Рішенням ДПС України від 02.06.2024 року скаргу ОСОБА_1 від 14.05.2025 року залишено без розгляду.

Не погоджуючись із Вимогою Головного управління ДПС в Одеській області № Ф-12148-51 від 20.09.2024 року, позивачка звернулась до суду з даним позовом.

Вирішуючи спірні відносини, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ст. 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах , встановлених законом.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI.

Стаття 1 Закону надає визначення термінів, які вживаються у цьому Законі, зокрема:

єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування;

застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок;

недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена податковим органом у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платниками єдиного внеску є особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», облік осіб, зазначених у пунктах 1, 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, ведеться в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування, а щодо застрахованих осіб, які є учасниками накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - учасниками накопичувальної пенсійної системи), - з Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку, центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної політики у сферах праці, трудових відносин та зайнятості населення, соціального захисту населення, та Пенсійним фондом.

Взяття на облік осіб, зазначених у пунктах 1, 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, здійснюється податковим органом шляхом внесення відповідних відомостей до реєстру страхувальників.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Відповідно до ч. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

При цьому, за приписами ч. 12 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов`язаннями із сплати єдиного внеску зобов`язань із сплати податків, інших обов`язкових платежів, передбачених законом, або зобов`язань перед іншими кредиторами зобов`язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов`язаннями, крім зобов`язань з виплати заробітної плати (доходу).

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 12 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», адміністрування єдиного внеску шляхом його збору, ведення обліку надходжень від його сплати та здійснення контролю за сплатою єдиного внеску, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Згідно п. 1 Положення про Державну податкову службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6 березня 2019 р. № 227, Державна податкова служба України (ДПС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну податкову політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок).

Стаття 13 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначає права податкових органів, зокрема, згідно пунктів 6-7 ч. 1 цієї статті, податкові органи мають право:

застосовувати фінансові санкції, передбачені цим Законом;

стягувати з платників несплачені суми єдиного внеску.

Предметом спору у зазначеній справі є правомірність Вимоги № Ф-12148-51 від 20.09.2024 року про сплату боргу (недоїмки) у сумі 38888, 74 грн., прийнятої Головним управлінням ДПС в Одеській області.

Відповідно до ч. 4 ст. 25 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, податковий орган у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, надсилає в паперовій та/або електронній формі платникам єдиного внеску вимогу про сплату недоїмки з єдиного внеску.

Вимога про сплату недоїмки з єдиного внеску, винесена з метою стягнення недоїмки з єдиного внеску у разі його несплати платником у визначені цим Законом строки, надсилається податковим органом платнику в паперовій та/або електронній формі у порядку, визначеному статтею 42 Податкового кодексу України.

У разі несплати частини суми страхових внесків, що сплачується за рахунок коштів державного бюджету відповідно до Закону України "Про державну підтримку сільського господарства України", податковий орган у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, інформує про це платників єдиного внеску.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з податковим органом шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

За приписами ч. 5 ст. 24 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, вимога податкового органу про сплату недоїмки або рішення суду щодо стягнення суми недоїмки виконується державною виконавчою службою в порядку, встановленому законом.

Наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 21 грудня 2020 року № 790) затверджено Інструкцію про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі Інструкція №449).

Розділ VI Інструкції №449 визначає порядок стягнення заборгованості з платників.

Пункт 3 розділу VI Інструкції №449 передбачає, що податкові органи надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо:

дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску податковими органами;

платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску;

платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

У випадку, передбаченому абзацом другим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) приймається відповідним податковим органом протягом 15 робочих днів з дня, що настає за днем вручення платнику акта перевірки, а за наявності заперечень платника єдиного внеску до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки.

Податковий орган надсилає (вручає) вимогу про сплату боргу (недоїмки) платнику єдиного внеску протягом трьох робочих днів з дня її винесення.

У випадках, передбачених абзацами третім та/або четвертим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається):

платникам, зазначеним у пункті 1 статті 4 Закону, протягом 20 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій).

Під частковим зменшенням суми недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованості зі сплати фінансових санкцій) для цілей цього пункту вважається зменшення загальної суми боргу (недоїмки) з єдиного внеску, яка включає нараховані та несплачені суми єдиного внеску (фінансових санкцій) за останній календарний місяць, в якому відбулось таке зменшення.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційно-телекомунікаційних систем ДПС (далі - ІТС) на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) крім загальних реквізитів має містити відомості про розмір боргу, в тому числі суми недоїмки, штрафів та пені, обов`язок погасити борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) є виконавчим документом.

Сума боргу у вимозі проставляється в гривнях з двома десятковими знаками після коми.

Пункт 4 розділу VI Інструкції №449 передбачає, що вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з ІТС за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи, у тому числі відокремлених підрозділів юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

Після формування вимоги про сплату боргу (недоїмки) та внесення даних до відповідного реєстру вимога надсилається (вручається) платнику.

Сформована в ІТС вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається податковим органом платнику єдиного внеску в паперовій та/або електронній формі.

Сформована вимога про сплату боргу (недоїмки), що підлягає надсиланню у паперовій формі, у день її формування в ІТС друкується у двох примірниках, підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) податкового органу, скріплюється печаткою податкового органу та один примірник надсилається (вручається) платнику єдиного внеску, другий долучається до справи платника.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) у паперовій формі вважається належним чином надісланою (врученою), якщо вона надіслана на адресу (місцезнаходження юридичної особи, місце проживання або останнього відомого місця перебування фізичної особи) платника єдиного внеску рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручена платнику єдиного внеску або його законному чи уповноваженому представникові.

У разі якщо неможливо надіслати (вручити) платнику єдиного внеску вимогу про сплату боргу (недоїмки) поштою у зв`язку з відсутністю його за місцезнаходженням (місцем проживання) (відсутністю службових (посадових) осіб платника єдиного внеску за його місцезнаходженням), відмовою платника єдиного внеску або службових (посадових) осіб платника прийняти вимогу, поверненням поштового відправлення у зв`язку із закінченням встановленого строку зберігання або з інших причин, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення, вимога вважається надісланою (врученою) платнику єдиного внеску у день, зазначений поштовою службою у повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Пункт 5 розділу VI Інструкції №449 передбачає, що протягом 10 календарних днів із дня одержання вимоги про сплату боргу (недоїмки) платник зобов`язаний сплатити зазначені у пункті 1 вимоги суми недоїмки, штрафів та пені.

У разі незгоди з розрахунком податкового органу суми боргу (недоїмки) платник єдиного внеску протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання вимоги, узгоджує її з податковим органом шляхом оскарження вимоги про сплату боргу (недоїмки) в адміністративному або судовому порядку.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) не підлягає адміністративному оскарженню в частині сум недоїмки, які виникли на підставі поданих звітів щодо сум нарахованого єдиного внеску.

У разі якщо згоди з податковим органом не досягнуто, платник єдиного внеску зобов`язаний сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею протягом 10 календарних днів з дня надходження рішення відповідного податкового органу або оскаржити вимогу до податкового органу вищого рівня чи в судовому порядку.

Про оскарження вимоги про сплату боргу (недоїмки) до податкового органу вищого рівня або суду платник зобов`язаний одночасно письмово повідомити податковий орган, який направив вимогу.

У разі якщо платник єдиного внеску протягом 10 календарних днів з дня надходження (отримання) вимоги про сплату боргу (недоїмки) не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з податковим органом шляхом оскарження в адміністративному чи судовому порядку або не сплатив узгоджену суму боргу (недоїмки) (з дня отримання відповідного рішення податкового органу або суду), після спливу останнього дня відповідного строку така вимога вважається узгодженою (набирає чинності).

З матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку у Головному управлінні ДПС в Одеській області з 16.07.2003, як фізична особа, яка займається незалежною професійною діяльністю.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платниками єдиного внеску є особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Отже, на позивача розповсюджуються права та обов`язки платника єдиного внеску, зокрема - своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок до податкового органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску, крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску.

Згідно наведеного відповідачем розрахунку, у період 2017-2020 рр., в ІКП з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (за технологічним кодом 71040000) самозайнятої особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) нараховано в автоматичному режимі єдиний внесок, а саме: 09.02.2018 8448 грн. за 2017 рік; 19.04.2018 2457,18 грн. за 1 квартал 2018 року; 19.07.2018 2457,18 грн. за 2 квартал 2018 року; 19.10.2018 2457,18 грн. за 3 квартал 2018 року; 21.01.2019 2457,18 грн. за 4 квартал 2018 року; 12.04.2019 2754,18 грн. за 1 квартал 2019 року; 19.07.2019 2757,18 грн. за 2 квартал 2019 року; 21.10.2019 2757,18 грн. за 3 квартал 2019 року; 20.01.2020 2757,18 грн. за 4 квартал 2019 року; 21.04.2020 2078,12 грн. за 1 квартал 2020 року; 20.07.2020 1039,06 грн. за 2 квартал 2020 року; 19.10.2020 3178,12 грн. за 3 квартал 2020 року; 19.01.2021 2200,00 грн. за 4 квартал 2020 року.

Отже, спірною вимогою позивачу нараховано недоїмку зі сплати єдиного внеску за 2017-2020 рр.

Водночас, позивачка посилається на те, що з 25.01.2014 року вона є пенсіонеркою за віком, у зв`язку з чим відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону №2464 «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» звільнена від сплати за себе єдиного внеску.

Надаючи оцінку наведеним обставинам справи, суд зазначає таке.

Судом встановлено, що згідно пенсійного посвідчення серії НОМЕР_2 , виданого ПФУ 08.02.2018, ОСОБА_1 є пенсіонеркою за віком.

Станом на 25.01.2014 року (дата призначення пенсії позивачу) ч. 4 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» діяла у такій редакції (від 17.10.2013): «Особи, зазначені у пункті 4 частини першої цієї статті, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.».

У пункті 4 частини першої цієї статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (у редакції від 17.10.2013) зазначені такі платники єдиного внеску, як фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

Тобто, на дату призначення позивачці пенсії за віком, норма ч. 4 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» не звільняла від сплати за себе єдиного внеску осіб, які займаються незалежною професійною діяльністю, віднесених до платників єдиного внеску на підставі п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

01.01.2021 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" щодо усунення дискримінації за колом платників» від 13.05.2020 № 592-IX, яким внесено зміни до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", зокрема у статті 4 у частині четвертій цифру "4" замінити цифрами "4, 5", а після слів "отримують пенсію за віком" доповнити словами "або за вислугу років".

Тобто, платники єдиного внеску, визначені у п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», звільнені від сплати ЄСВ за себе лише з 01.01.2021 року.

Суд зазначає, що законодавець розмежовує платників єдиного внеску - окремо фізичних осіб-підприємців (п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону) та окремо осіб, які провадять незалежну професійну діяльність (п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону).

З огляду на зазначене, у період 2017-2020 рр. позивачка, хоч і була пенсіонеркою за віком, проте не була звільнені від сплати ЄСВ за себе.

Таким чином, суд відхиляє доводи позивачки стосовно того, що контролюючим органом протиправно нараховано недоїмку з ЄСВ за період - 2017-2020 роки, від сплати якої позивачка, на її переконання, була звільнена з 25.01.2014 року

01 січня 2017 року набув чинності Закон України від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII Про внесення змін до деяких законодавчих актів України (далі - Закон № 1774-VIII), яким було внесено зміни, зокрема, до пунктів 2-3 частини першої статті 7 Закону № 2464-VІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» щодо нарахування єдиного внеску його платниками.

Статтею 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (Закон № 2464-VІ) визначається база нарахування єдиного внеску.

Так, відповідно до абзаців першого та другого пункту 2 частини першої статті 7 Закону № 2464-VІ (у редакції Закону № 1774-VIII зі змінами, внесеними Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2148-VIII Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій) єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Таким чином, у зв`язку із внесеними до Закону № 2464-VІ змінами щодо нарахування єдиного внеску його платниками, у платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, отже й у осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, з 01 січня 2017 року виник обов`язок щодо нарахування та сплати єдиного внеску незалежно від того, чи отримували вони дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу.

Отже, незалежно від того, чи отримувала позивачка дохід у період 2017-2020 рр. у неї був обов`язок щодо нарахування та сплати єдиного внеску.

Спірною вимогою № Ф-12148-51 від 20.09.2024 року позивачці нараховано недоїмку зі сплати єдиного внеску за 2017-2020 рр. та, як зазначено судом вище, у вказаний період позивачка не була звільнені від сплати ЄСВ за себе.

Що стосується доводів позивачки про те, що вимога № Ф-12148-51 від 20.09.2024 року прийнята та підписана особою, повноваження якої не підтверджені.

Пункт 4 розділу VI Інструкції №449 передбачає, що вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з ІТС за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи, у тому числі відокремлених підрозділів юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

Сформована в ІКС вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається податковим органом платнику єдиного внеску в паперовій та/або електронній формі.

Сформована вимога про сплату боргу (недоїмки), що підлягає надсиланню у паперовій формі, у день її формування в ІКС друкується у двох примірниках, підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) податкового органу, скріплюється печаткою податкового органу та один примірник надсилається (вручається) платнику єдиного внеску, другий долучається до справи платника.

Згідно з Додатком 7 до Інструкції №449, вимогу про сплату боргу (недоїмки) підписує керівник (його заступник або уповноважена особа).

Судом встановлено, що вимога № Ф-12148-51 від 20.09.2024 року оформлена з печаткою Головного управління ДПС в Одеській області та підписана та уповноваженою особою Головного управління ДПС в Одеській області Наною Ілурідзе.

У суду відсутні підстави вважати, що спірну вимогу підписано уповноваженою особою Головного управління ДПС в Одеській області без наявності таких повноважень, враховуючи, що її сформовано в електронній формі на підставі даних інформаційно-комунікаційних систем ДПС, а паперову форму скріплено печаткою податкового органу.

Щодо посилання позивача на рішення у справі №420/5637/23, суд зазначає, що вказане рішення ухвалене за інших фактичних обставин та стосується інших осіб.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

Необхідно зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Проте, відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ч.1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

На підставі викладеного, оцінивши докази, які є у справі, суд дійшов висновку, що оскаржена Вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ф-12148-51 від 20.09.2024 року прийнята Головним управлінням ДПС в Одеській області у відповідності зі ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та на підставі даних інформаційної системи податкових органів, та за результатами розгляду цієї справи підстав для її скасування у судовому порядку не встановлено.

З огляду на вищенаведене, у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до ст. 139 КАС України, у зв`язку з відмовою у позові, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 5-9, 72, 72-77, 90, 139, 243-246, 250, 255, 262, 295, 297 КАС України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС в Одеській області (вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044; ) про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу - відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржено в порядку і строки, встановлені ст. ст. 293, 295 КАС України.

Суддя А.А. Радчук

.