Справа № 240/12507/24
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2025-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/12507/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Шуляк Любов Анатоліївна

Суддя-доповідач - Ватаманюк Р.В.

03 вересня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Капустинського М.М. Сапальової Т.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги Волинської митниці на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2024 року та додаткове рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 17 січня 2025 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішення і картки відмови,

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся із позовом до Житомирського окружного адміністративного суду в якому просив:

визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UА205140/2024/000098/2 від 01.05.2024 та картки відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА205140/2024/001152 від 01.05.2024.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 27.12.2024 позов задоволено.

Визнано протиправними і скасовано рішення Волинської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів №UА205140/2024/000098/2 від 01.05.2024 та картку відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА205140/2024/001152 від 01.05.2024.

Стягнуто з Волинської митниці Держмитслужби України за рахунок бюджетних асигнувань на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 3327,67 грн витрат по сплаті судового збору.

Додатковим рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 17.01.2025 заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення задоволено частково.

Ухвалено додаткове судове рішення.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 3 000 грн.

В задоволені заяви в іншій частині відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та додаткове рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

До суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач вказує про обґрунтованість рішення та додаткового рішення суду першої інстанції та просить залишити його без змін.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено, що стороною позивача, з метою імпорту товару на територію України та за допомогою засобів електронного зв`язку до Волинської митниці було подано МД №24UA52U0 від 30.04.2024 із переліком документів на:

- товар 1: "Шпагат, без покриття, без оболонки, поліпропіленовий, призначений для пакування: -PP twine 1000/5 kg, colour blue/ПП шпагат 1000/5 кг, блакитного кольору-10400 кг;-PP twine 350/5 kg, colour blue/ПП шпагат 350/5 кг, блакитного кольору 2400 кг. Торгівельна марка :JUTA. Виробник: JUTA a.s.";

- товар 2: "Готові сітки, з синтетичних матеріалів (поліамідів, поліетиленів) для упаковки сіна, соломи; - Juta Net PE Master white 123cm/3000 m/ Сітка Juta MASTER білого кольору 123см/3000м - 196,00 шт. Торгівельна марка: JUTA. Виробник:JUTA a.s.".

Для визначення митної вартості товару, що імпортувався на територію України, було обрано основний метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), а саме товар 1 - 21952 євро, товар 2 16660 євро, разом - 38612 євро із урахуванням усіх складових митної вартості товар 1 - 23139,65 євро, товар 2 - 17284,24 євро.

В подальшому, при перевірці правильності визначення митної вартості, Волинська митниця дійшла до висновку, що документи, які надані до митного оформлення містять розбіжності, а тому було зобов`язано декларанта надати додаткові документи, які б підтвердили митну вартість товарів.

Декларантом на вимогу митниці до митної декларації надано додаткові документи та пояснення.

За результатами здійснення контролю правильності визначення заявленої декларантом митної вартості товарів Волинською митницею Держмитслужби України прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UА205140/2024/000098/2 від 01.05.2024, а саме вирішено здійснити коригування товару 1 на рівні 3,82 дол.США/кг за МД №UA100100/2024/24934 від 27.02.2024, товару №2 визначено на рівні 4,42 дол.США/кг за МД №UA209230/2024/23494 від 15.03.2024. Таким чином, відкоригована митна вартість товару 1 склала 45607,68 євро, товару 2 - 25276,89 євро (п.30 рішення).

На виконання прийнятого рішення митним органом було складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА205140/2024/001152 від 01.05.2024.

02.05.2024 позивач в порядку ч.8 ст.55 МК звернувся до митного органу із заявою по скасування рішення про коригування митної вартості товарів та надав додаткові документи, проте ця заява залишена без задоволення (лист №7.3-2/15-02/14/5224 від 10.05.2024).

Позивач, не погоджуючись із такими рішенням про коригування митної вартості товару та карткою відмови в прийнятті митної декларації, звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для задоволення адміністративного позову.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Статтею 49 МК України встановлено, що митною вартістю товару, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товару, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із частинами першою, другою статті 51 МК України митна вартість товару, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої, другої статті 52 МК України заявлення митної вартості товару здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товару у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Частиною першою статті 53 МК України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частиною другою статті 53 МК України визначений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів. Ними є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (частини перша, друга статті 54 МК України).

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно частини п`ятої статті 54 МК України, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості.

У частині третій статті 53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно з частиною четвертою статті 53 МК України у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (частина п`ята статті 53 МК України).

Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товару, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товару, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товару; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товару; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товару, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

При цьому суд зазначає, що наявність у митного органу інформації про ціну подібних чи аналогічних товарів може призвести до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товару та ініціювання повної її перевірки, але така інформація аж ніяк не є підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару.

Відповідно до частини шостої статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Наведені норми зобов`язують митницю зазначати конкретні обставини, які викликали сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовiрностi.

Разом з тим, у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина сьома статті 53 МК України).

Згідно з частиною першою статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідно до частини 9, 10 статті 264 МК України митний орган не має права відмовити у прийнятті митної декларації, якщо виконано всі умови, встановлені цим Кодексом. Відмова митного органу у прийнятті митної декларації повинна бути вмотивованою, а про причини відмови має бути письмово повідомлено декларанта.

Частиною 12 статті 264 МК України передбачено, що у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Частиною 7 ст.55 МК України передбачено, що у випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів митний орган за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання забезпечення сплати митних платежів відповідно до розділу Х цього Кодексу на строк 90 днів з дня випуску товарів.

Відповідно до ч.8 ст.55 МК України протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати митному органу додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.

Згідно із ч.9 ст.55 МК України у разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів митний орган розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому разі надане забезпечення сплати митних платежів відповідно повертається (вивільняється) або використовується для сплати відповідних митних платежів.

Спірне рішення у цій справі прийняте відповідачем з підстав, визначених пунктом 2 частини шостої статті 54 МК України - декларант не надав усіх додаткових документів витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, а подані до митного оформлення документи містять розбіжності.

Частиною другою статті 58 МК України встановлено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті (частина четверта статті 58 МК України).

У розумінні частини п`ятої статті 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Повний перелік витрат, які підлягають додаванню до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари при визначенні митної вартості, визначений частиною десятою статті 58 МК України.

Згідно матеріалів справи, між компанією JUTA a.s. (продавець) та ФОП ОСОБА_1 (покупець) укладено контракт (договір купівлі-продажу) №2024/033 від 28.03.2024 щодо поставки товару, визначеного сторонами у специфікаціях.

Відповідно до специфікації №4 від 09.04.2024 відбулась поставку товару на загальну суму 38612 євро.

Для митного оформлення придбаного товару разом з МД №24UA52U0 від 30.04.2024 позивачем подано до митного органу перелік документів, а саме:

- пакувальний лист №б/н від 22.04.2024;

- рахунок-фактура (інвойс) № від 22.04.2024;

- рахунок-фактура (інвойс) № від 22.04.2024;

- автотранспортна накладна №CMR 181379 від 22.04.2024;

- платіжний документ, що підтверджує вартість товару №148 від 22.04.2024;

- рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № 4Т/04-2024 від 29.04.2024;

- документ, що підтверджує вартість перевезення товару №1/04-24 від 29.04.2024;

- специфікація №4 від 09.04.2024;

- прейскурант (прайс-лист) виробника товару №б.н. від 06.02.2024;

- прейскурант (прайс-лист) виробника товару №б.н. від 03.04.2024;

- доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) - специфікація №4 від 09.04.2024;

- зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу №2024/033 від 28.03.2024;

- договір (контракт) про перевезення №2024-033 від 19.04.2024;

- декларація-інвойс, складена уповноваженим (схваленим) експортером № від 22.04.2024;

- декларація-інвойс, складена уповноваженим (схваленим) експортером № від 22.04.2024.

Під час автоматизованого контролю із застосуванням системи управління ризиками відповідно до Порядку здійснення аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками для визначення форм та обсягів митного контролю, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.07.2015 №684, автоматизованою системою митного оформлення "Інспектор" було згенеровано форми митного контролю за кодами, а саме 103-1, 105-2, 106-2.

Під час перевірки документів, поданих для підтвердження заявленої митної вартості товару відповідачем встановлено, що митна вартість товару, який ввозиться на митну територію України за МД № 24UA52U0 від 30.04.2024, не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом та містять розбіжності, а саме:

- в інвойсі № від 22.04.2024 зазначені транспортні витрати в сумі 2994 Чеських крон, а в інвойсі № від 22.04.2024 1206 Чеських крон, які не включені до митної вартості товару.

- банківський платіжний документ №148 від 22.04.2024 на суму 75224 євро, а інвойси на загальну суму 38612 євро, специфікація №3 зазначена в платіжному документі не подана до митного оформлення, тому ідентифікувати банківський платіж з даною поставкою немає можливості.

Митний орган наголошує, що відповідно до гр.20 МД №24UA52U0 від 30.04.2024 товари поставлялися на умовах FСA, CZ Olomouc.

Умови поставки FCA Інкотермс 2010 "Free Carrier" ("Франко перевізник" зазначена назва місця) означає, що продавець передасть товар, випущений у митному режимі експорту, зазначеному покупцем перевізнику в названому місці. Слід зазначити, що вибір місця поставки вплине на зобов`язання по навантаженню і розвантаженню товару в даному місці. Якщо поставка здійснюється в приміщенні продавця або в іншому погодженому місці, то продавець відповідає за навантаження товару.

Всі витрати, пов`язані з експортом до моменту поставки, оплачує продавець (мита, митне оформлення і інше). Після поставки, всі супутні і непередбачені витрати оплачує покупець, в тому числі і витрати на транспортування.

Відповідно до Специфікації №4 до контракту №2024/033 від 09.04.2024 адресою продавця JUTA a.s. є Dukelska 417 544 15 Dvur Kralove n.L., CZ (Двур-Кралове-над-Лабем, Чехія) передача товару покупцеві відбувалася у місті Оломоуц, Чехія. Таким чином, продавець мав доставити цей товар до міста Оломоуц, Чехія на власних умовах та за власний кошт.

Відповідно до умов поставки подальше транспортування з міста Оломоуц, Чехія здійснюється покупцем.

Як зазначає відповідач, відповідно до інформації із сайту "Google Maps" відстань між містами Двур-Кралове-над-Лабем, Чехія - Оломоуц, Чехія становить 188,5 кілометрів.

У зв`язку із вищевказаним, на думку митного органу, вартість доставки товару до обумовленого сторонами міста Оломоуц має включатися до фактурної вартості товарів.

Продавець у рахунку-фактурі (інвойсі) № від 22.04.2024 вказав окремими складовими вартість товару (21952,00 євро) та вартість транспортних послуг (2294 чеських крон).

Отже, відповідач вважає, що фактурна вартість товару 1 складає вартість товару відповідно до інвойсу № від 22.04.2024 становить 554 373,625 чеських крон (21925,00*25,285) та транспортні витрати до міста Оломоуц, Чехія (2294 чеських крон).

Продавець у рахунку-фактурі (інвойсі) № від 22.04.2024 вказав окремими складовими вартість товару (16660,00 євро) та вартість транспортних послуг (1206 чеських крон).

Отже, фактурна вартість товару 2 складає вартість товару відповідно до інвойсу № від 22.04.2024 року становить 421 248,1 чеських крон (16660,00 *25,285) та транспортні витрати до міста Оломоуц, Чехія (1206 чеських крон).

Як вбачається із поданих документів, транспортні витрати до міста Оломоуц не були включені декларантом до митної вартості оцінюваного товару.

Для підтвердження митної вартості декларантом надано:

- експертний висновок Житомирської ТПП №В-1110 від 30.04.2024;

- лист №0105-7 від 01.05.2024 ФОП ОСОБА_1 ;

- лист від постачальника пояснення курсу євро б/н від 22.04.22024;

- лист №0105-8 від 01.05.2024 ФОП ОСОБА_1 ;

- декларація країни відправлення товару №24CZ580000051DRUA8 від 22.04.2024;

- специфікація №3 від 09.04.2024;

- постанова Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15.04.2024 по справі №240/17242/23.

Проаналізувавши подані додатково документи та пояснення, митний орган вказав, що в листі від постачальника пояснення курсу євро б/н від 22.04.2024 вказаний курс євро по відношенню до Чеської крони 25,285. Проте даний курс не підтверджено документально. Тобто, декларантом не надано достовірного, документально підтвердженого числового розрахунку митної вартості на оцінюваний товар. Декларантом на вимогу митниці не надано виписку з бухгалтерської документації.

Проте, позивачем у листі-поясненні №0105-7 від 01.05.2024 вказано стосовно зазначених умов доставки (внутрішнє переміщення) в сумі 1206 чеських крон у інвойсі (рахунку-фактурі) від 22.04.2024 № та в сумі 2294 чеських крон у інвойсі (рахунку-фактурі) від 22.04.2024 № дана вартість внутрішніх перевезень на території Чеської Республіки, що вказана в колонці умoв поставки є теоретично-статистичною вартістю внутрішніх перевезень, що зазначається компанією постачальником JUTА a.s., виходячи з власних теоретичних розрахунків та може відрізнятись від дійсної вартості перевезення. Така вартість внутрішніх перевезень не підлягає сплаті покупцем та використовується компанією виключно для митних цілей і є частиною статистичної вартості.

У листі компанії постачальника JUTА a.s. від 22.04.2024 також вказано, що всі грошові зобов`язання за специфікацією №4 від 09.04.2024 до контракту №2024/033 від 28.03.2024 виконані належним чином у встановлений строк, претензій фірма не має.

Крім того, позивачем у листі-поясненні №0105-7 від 01.05.2024 вказано, що відповідно до платіжної інструкції № 148 від 22.04.2024 на суму 75224 євро здійснювалась оплата по двом специфікація №3 та №4 від 09.04.2024 та додатково надано специфікацію №3.

Отже, позивачем надано пояснення до митного органу із підтверджуючими документами, які спростовують сумніви та зауваження, наведені відповідачем.

Стосовно доводів відповідача щодо непідтвердження курсу Чеської крони, вказаного у листі постачальника від 22.04.2024, судом першої інстанції правильно зазначено, що в даному листі наведено розрахунок статистичної вартості товару у Чеських кронах й вона не є фактурною вартістю і стосується виключно країн експорту товару. Жодні оплати, на підставі статистичної вартості, не передбачені та не здійснюються, про що вказано у наведеному листі.

Таким чином, дані зауваження не впливають на заявлену митну вартість товару.

При цьому листом від 02.05.2024 позивачем повторно надано до митного органу документи на підтвердження заявленої митної вартості товару, проте рішення про коригування митної вартості залишено без змін.

Відтак колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем під час проходження процедури митного оформлення товарів, надано до митного органу документально підтверджені дані про ціну договору. Ці дані містилися у документах, поданих за переліком, передбаченим частинами першою, другою, третьою статті 53 Митного кодексу України та поданих в порядку ч.8 ст.55 Митного кодексу України та не мали розбіжностей у числових значеннях, що підтверджують складові митної вартості товарів.

Тобто, позивач надав повний перелік документації, яка необхідна для визначення митної вартості товару за першим методом за ціною договору, однак внаслідок формального підходу митного органу до дослідження змісту наданих документів суб`єкт владних повноважень дійшов хибного висновку щодо неможливості їх врахування для митного оформлення товару за основним методом.

За таких обставин наявні правові підстави для задоволення позову шляхом визнання протиправним та скасування рішення Волинської митниці Державної митної служби України №UА205140/2024/000098/2 від 01.05.2024 та картки відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА205140/2024/001152 від 01.05.2024.

Стосовно додаткового рішення від 17.01.2025, яким стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 3 000 грн суд зазначає наступне.

02.01.2025 від представника позивача надійшла заява до Житомирського окружного адміністративного суду про ухвалення додаткового судового рішення, в якій просить стягнути витрати на правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн.

Від Волинської митниці надійшли заперечення у задоволенні заяви представника позивача про відшкодування витрат на правничу допомогу по справі.

Згідно ч.1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч.7 ст.139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За визначенням ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

У свою чергу, відповідно до п.1 ч.3 ст.132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Відповідно до частини 3 статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У частинах 4, 5 статті 134 КАС України запроваджено принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з частинами 6, 7 статті 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо (частина 9 статті 139 КАС України).

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу представником позивача надані суду першої інстанції:

- договір про надання правової допомоги б/н від 03.05.2024;

- додаток 1 до договору про надання правової допомоги від 03.05.2024;

- акт приймання-передачі наданих послуг від 31.12.2024 на суму 7 000,00 грн.

Разом з тим судом першої інстанції правильно враховано, що дана справа була розглянута у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, оскільки не є складною через сформовану судову практику розгляду даної категорії справ.

Таким чином колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу у розмірі 3 000 грн.

Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційні скарги Волинської митниці залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2024 року та додаткове рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 17 січня 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Капустинський М.М. Сапальова Т.В.