Справа № 381/3921/25
Суддя: Анапріюк С. П.
Дата ухвалення: 2025-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2025 року м. Фастів

Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді Анапріюк С.П.,

з участю секретаря Куценко К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції у Житомирській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

21 липня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Житомирській, у якій просить скасувати постанову серії ЕНА № 5176285 від 08.07.2025 у справі про адміністративне правопорушення за ч. 4 ст. 126 КУпАП, винесену інспектором СРПП Бердичівського РВП Житомирської області капітаном поліції Пушкаруком Юрієм Миколайовичем.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що постановою від 08.07.2025, винесеною інспектором СРПП Бердичівського РВП Житомирської області капітаном поліції Пушкаруком Юрієм Миколайовичем, позивачку притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП і накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20400,00 гривень.

З вказаною постановою позивач не погоджується, оскільки вона не порушувала правила дорожнього руху та не могла їх порушити, оскільки 08.07.2025 о 23 годині 23 хвилини не керувала транспортним засобом під час подій, описаних в оскаржуваній постанові, а тому не вчиняла адміністративного правопорушення.

Крім того, позивач повідомляє, що у працівників поліції були відсутні причини для зупинки транспортного засобу, також відповідачі не надали доказів на підтвердження факту керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 , тобто вважає порушеними свої конституційні права через відсутність підстав для складання оскаржуваної постанови.

Позивач повідомила, що відповідач не надав фото/відео доказів будь-якого порушення нею правил дорожнього руху, їй не були роз`яснені права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, а тому вона не могла скористатися своїм правом на правову допомогу.

Вважає, що посадова особа відповідача не мала права приймати рішення у вигляді спірної постанови на місці виявлення правопорушення, а зобов`язана була призначити час та місце розгляду справи за участю адвоката чи фахівця в галузі права.

Вважаючи постанову відповідача протиправною, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Ухвалою судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 24 липня 2025 року відкрито провадження у справі, призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 05 серпня 2025 року.

Учасникам справи надіслано копію ухвали суду про відкриття провадження у справі, якою відповідачу встановлено п`ятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Згідно з довідкою про доставку електронного документа 24.07.2025 ухвалу суду про відкриття провадження доставлено до електронного кабінету відповідача.

Відповідно до інформації з веб-порталу Судова влада України, ухвала суду від 24 липня 2025 про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду оприлюднена судом 25.07.2025.

Текст судової повістки, відповідно до довідки про доставку електронного документа, надіслано відповідачу 24.07.2025 до його електронного кабінету.

29.07.2025 представник відповідача Чернуха Н.В. через електронну систему «Електронний суд» подала до суду відзив на позовну заяву, у якому зазначила про те, що вважає позовні вимоги позивача безпідставними та необґрунтованими з огляду на наступне.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 08.07.2025 року о 23 год. 23 хв. по вул. Олександра Пителя у м. Бердичів Житомирського району Житомирської області, водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом марки «Opel Astra», номерний знак НОМЕР_1 , будучи позбавленою права керування транспортними засобами відповідно до рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області, яке залишене без змін постановою Житомирського апеляційного суду від 26.03.2025, чим порушила п.п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху України, згідно з яким водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії. У зв`язку з порушенням позивачкою вказаних норм Правил, інспектор Бердичівського РВП ГУНП у Житомирській області капітан поліції Пушкарук Ю.М. виніс постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 126 КУпАП, та наклав стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20400,00 гривень.

Представник зазначає, що причиною зупинки Мартинюк Т.О., згідно з п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», стало порушення нею вимог п.п. 9.4 Правил дорожнього руху України, відповідно до якого водій повинен подавати сигнал покажчиками повороту або рукою завчасно до початку маневру (з урахуванням швидкості руху), але не менш як за 50100 м у населених пунктах і за 150200 м поза ними, і припиняти негайно після його закінчення (подавання сигналу рукою слід закінчити безпосередньо перед початком виконання маневру). Сигнал забороняється подавати, якщо він може бути незрозумілим для інших учасників руху.

За таких обставин, беручи до уваги те, що дотримання ПДР України є невід`ємною частиною організації процесу дорожнього руху з метою створення безпеки для інших учасників дорожнього руху, уникнення дорожньо-транспортних пригод та їх наслідків, вважає відсутніми докази неправомірного притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Крім того, вважає, що доказом встановлення вини позивача у порушенні Правил дорожнього руху є винесена у встановленому законом порядку постанова по справі про адміністративне правопорушення та відео-докази, що додаються до відзиву. Вказані відеозаписи здійснені на підставі ч. 1 ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» з метою фіксування правопорушення та, згідно зі ст. 251 КУпАП, є джерелом доказів у справі про адміністративне правопорушення.

Відеозаписом із нагрудного відео-реєстратора поліцейського зафіксовано, що правоохоронці повідомили водію про причину зупинки та суть скоєного нею адміністративного правопорушення. Під час спілкування з водієм ОСОБА_1 встановлено, що остання позбавлена права керування транспортними засобами відповідно до рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області. Крім того, перебуваючи на місці зупинки транспортного засобу, позивач не заперечувала факт керування автомобілем. У подальшому, під час винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , працівник поліції ознайомив останню зі ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України. Водночас за правовою характеристикою правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП, вважається закінченим з моменту допущенного проступку. Не мають значення наступні дії та виправдання порушника. Поліцейський чітко сформулював кваліфікуючу ознаку проступку.

Позивач була повідомлена про час та місце розгляду справи, їй були роз`яснені права передбачені, ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Позивачу роз`яснено строки сплати штрафу, порядок оскарження постанови та порядок примусового виконання постанови про стягнення штрафу. Позивач, відповідно до ст. 268 КУпАП, мала можливість на місці ознайомитись із усіма наявними матеріалами справи, надати пояснення, докази, заявити клопотання та отримати правову допомогу, а тому не була обмежений у своїх правах та обов`язках. Будь-яких клопотань під час винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не заявляла. Від отримання копії постанови серії ЕНА №5176285 від 08.07.2025 про вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 відмовилася.

Представник відповідача звертає увагу суду на те, що жодний нормативно-правовий акт України не передбачає обов`язок патрульного поліцейського забезпечувати правопорушнику фахівця в області права. Можливість реалізації особою своїх прав на участь у розгляді справи, права на захист тощо передбачена також шляхом оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення до суду, яким позивач скористалася.

Крім того, зазначає про те, що представник позивача в позовній заяві вказує про порушення ст. 283 КУпАП оскаржуваної постанови. Однак, як вбачається зі змісту постанови, відомості про технічний засіб, яким здійснено відеозапис адміністративного правопорушення зазначені в п. 7 постанови про адміністративне правопорушення серії ЕНА 5176285.

Твердження позивача про неправомірні дії з боку поліцейського, допущені під час складання спірної постанови, є необґрунтованими, оскільки будь-яких доказів наявності таких дій позивач суду не надала.

Просить відмовити повністю у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 .

Крім цього, ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 24.07.2025 у відповідача витребувано належним чином засвідчену копію постанови про застосування адміністративного стягнення серії ЕНА №5176285 від 08.07.2025 стосовно ОСОБА_1 , а також належним чином засвідчені копії всіх матеріалів, на підставі яких була прийнята вказана постанова.

Витребувані докази зобов`язано подати до суду в строк до 04.08.2025.

Згідно з довідкою про доставку електронного листа 24.07.2025 відповідачу доставлено до його електронного кабінету ухвалу суду про витребування доказів.

Відповідач виконав вимоги вказаної ухвали суду та надав до суду витребувані докази.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 01 вересня 2025 року повернуто без розгляду клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Ковальчука А.О. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів.

Позивач у судове засідання не з`явився вдруге, про місце, день та час розгляду справи повідомлена належним чином. Про причини неявки суд не повідомила, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не подала.

Представник позивача Ковальчук А.О. у судове засідання не з`явився вдруге, про місце, день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Подав до суду заяву про відкладення розгляду справи на інший день у зв`язку з неможливістю прибути до суду. Причиною вказаного зазначив про віддаленість Фастівського міськрайонного суду Київської області від місця здійснення ним адвокатської діяльності у м. Бердичів Житомирської області, а також те, що вважав, що його клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції буде задоволене.

Суд бере до уваги, що часовий проміжок, який необхідний представнику позивача для подолання шляху від місця здійснення адвокатської діяльності до Фастівського міськрайонного суду Київської області є таким, що об`єктивно дозволяє прибути йому у судове засідання.

Представник позивача не надав доказів неможливості залучення та участі іншого представника позивача чи позивача особисто у розгляді цієї справи.

Суд визнає вказані у заяві представника позивача причини неявки у судове засідання неповажними та такими, що спрямовані на затягування розгляду справи шляхом зловживання процесуальними правами.

Водночас, суд бере до уваги, що позивач та її представник не повідомили суду з наданням відповідних доказів про наявність у них інформації чи доказів, які можуть вплинути на результат розгляду справи.

З огляду на це, а також з врахуванням того, що завданням адміністративного судочинства є, зокрема, справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, суд вважає неявку позивача та її представника такою, що не перешкоджає розгляду справи по суті.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився вдруге, про місце, день та час розгляду справи повідомлений належним чином шляхом направлення тексту повістки до його електронного кабінету, про що свідчать відомості довідки про доставку електронного листа. Крім цього, про його належне повідомлення свідчать відомості веб-порталу судової влади України про оприлюднення судом 25.07.2025 ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду. У поданому до суду відзиві на позовну заяву висловив прохання розглядати справу за його відсутності.

Особливості повідомлення учасників справи у цій категорії справ визначено статтею 268 КАС України.

Відповідно до ч. 1 цієї статті, учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду.

Згідно із ч. 3 вказаної статті, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

З огляду на вказане, а також те, що особиста участь учасників справи та їх представників у судовому засіданні не є обов`язковою, суд вважає можливим здійснити розгяд справи за відсутності учасників справи, які не з`явилися.

Крім цього, суд бере до уваги, що ця справа віднесена до категорії справ незначної складності, призначена до розгляду у порядку спрощеного провадження та може бути розглянута за наявними у справі матеріалами, також ця справа віднесена до категорії термінових адміністративних справ.

Також суд враховує, що, відповідно до ч. 10 ст. 126 КАС України, вручення повістки представнику учасника справи вважається також врученням повістки і цій особі.

На підставі приписів ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

З`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд встановив таке.

08.07.2025 о 23 годині 50 хвилин року інспектор Бердичівського районного відділу поліції ГУНП в Житомирській області капітан поліції Пушкарук Юрій Миколайович виніс постанову серії ЕНА № 5176285 по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП і застосував до неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20400,00 грн.

Згідно зі змістом вказаної постанови, 08.07.2025 року о 23.23 годині за адресою м. Бердичів, провулок Олександра Пителя, 8А, водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом марки Опель Астра д.н.з. НОМЕР_1 . При цьому постановою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 26.03.2025 у справі №63938-2024, залишеною без змін Апеляційним судом Житомирської області, вона позбавлена права керування транспортним засобом строком на 1 рік, чим порушила вимоги п.п. 2.1 (а) ПДР України керування ТЗ особою, позбавленою права керування ТЗ, вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Права за статтею 268 КУпАП та строк оскарження за статтею 289 КУпАП роз`яснено.

Від підпису щодо роз`яснення прав ОСОБА_1 відмовилася.

Копію постанови отримала 09.07.2025, про що поставила власноручний підпис.

Також суд дослідив наданий суду представником відповідача в електронному виді відеозапис з нагрудного відео-реєстратора поліцейського.

Нормативно-правове обґрунтування.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).

Відповідно до ч. 1-3 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Поняття адміністративного правопорушення викладено в частині першій статті 9 КУпАП, за змістом якої адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У ст. 245 КУпАП закріплено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 258 КУпАП, у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Відповідно до ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису). Особливості накладення стягнення при розгляді справ без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.

Порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення визначено відповідними статтями КУпАП, а процедура оформлення поліцейськими патрульної поліції матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі визначена Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за № 1408/27853.

Відповідно до частини 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно із п. 1.3. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі ? ПДР України), учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п. 1.9).

Пунктом 1.5 ПДР України передбачено, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п.2.1.а ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Висновки суду.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, на предмет їх належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, надавши оцінку зібраним у справі доказам в цілому та кожному доказу окремо, суд встановив наступні обставини та дійшов до таких висновків.

У межах розгляду цієї справи суду належить здійснити перевірку постанови відповідача як рішення суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності на предмет його відповідності вимогам законності, верховенства права, правам, свободам та законним інтересам осіб, вимогам розумності, добросовісності, безсторонності (неупередженості).

Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях чи бездіяльності відповідного складу правопорушення.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 04.09.2019 у справі №285/1535/15, який на підставі ч. 5 ст. 242 КАС України, враховується судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, адміністративне правопорушення це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Статтею 284 КУпАП регламентовано, що одним з можливих наслідків розгляду і вирішення справи про адміністративне правопорушення є притягнення особи до адміністративної відповідальності шляхом винесення постанови про накладення адміністративного стягнення.

Перевіряючи доводи позовної заяви, суд зазначає таке.

У цій справі суд встановив, що приймаючи оспорювану постанову відповідач зазначив, що 08.07.2025 о 23 годині 50 хвилин року інспектор Бердичівського районного відділу поліції ГУНП в Житомирській області капітан поліції Пушкарук Юрій Миколайович виніс постанову серії ЕНА № 5176285 по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП і застосував до неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20400,00 грн.

Згідно зі змістом вказаної постанови, 08.07.2025 року о 23.23 годині за адресою м. Бердичів, провулок Олександра Пителя, 8А, водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом марки Опель Астра д.н.з. НОМЕР_1 . При цьому постановою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 26.03.2025 у справі №63938/2024, залишеною без змін Апеляційним судом Житомирської області, вона позбавлена права керування транспортним засобом строком на 1 рік, чим порушила вимоги п.п. 2.1 (а) ПДР України керування ТЗ особою, позбавленою права керування ТЗ, вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП обов`язковою умовою є наявність постанови суду, яка набрала законної сили, про позбавлення особи права на керування транспортними засобами.

Суд встановив, що відповідно до Єдиного реєстру судових рішень, постановою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 06.12.2024 у справі №274/8816/24, залишеною без змін постановою Житомирського апеляційного суду від 26.03.2025, ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 173 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком один рік.

Про вказані обставини також зазначено в оспорювані постанові відповідача.

Відповідно до ст. 317 та 317-1 КУпАП, особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права.

Виконання постанови про позбавлення права керування транспортним засобом здійснюється шляхом вилучення посвідчення водія на строк позбавлення права керування транспортними засобами та внесення до єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про позбавлення права керування транспортним засобом на строк, визначений постановою, та про вилучення посвідчення водія. Постанова про позбавлення права керування транспортними засобами виконується посадовими особами органів Національної поліції.

Відповідно до ст. 291 КУпАП, постанова про позбавлення права керування транспортним засобом набирає чинності з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, визначеного цим Кодексом, а у випадку такого оскарження ? з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження, яке винесено за наслідками розгляду справи по суті.

На підставі відомостей відеозапису з нагрудного відео-реєстратора поліцейського та інших доказів, що наявні у матеріалах доказів, суд встановив, що на момент зупинки транспортного засобу за кермом перебувала позивач, яка була обізнана про те, що на цей час вона є позбавленою права керування транспортними засобами на підставі відповідного рішення суду, яке набуло статусу остаточного в установленому законом порядку.

З огляду на це суд висновує, що оскільки позивач, станом на час притягнення її до адміністративної відповідальності, була обізнана про позбавлення її права керування транспортними засобами, тому наявні правові підстави для висновку про наявність у її діях умислу як суб`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 4 ст.126 КУпАП.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про те, що на момент винесення оскаржуваної постанови 08.07.2025 позивач була позбавлена права керування транспортними засобами та не мала законних підстав керувати автомобілем, тому з урахуванням з`ясованих обставин справи у діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Суд бере до уваги посилання позивача в обґрунтування вимог позову на те, що постанова є незаконною у зв`язку із відсутністю доказів на підтвердження порушення нею Правил дорожнього руху України та вчинення адміністративного правопорушення, ненадання та не роз`яснення прав, передбачених ст. 289 КУпАП, у тому числі стосовно права на адвоката, а також те, що інспектор не встановив, що позивач дійсно була водієм, який керував автомобілем, а тому відповідач не встановив суб`єкт правопорушення.

Суд вважає вказані доводи необґрунтованими та такими, що спростовуються наявними у матеріалах справи доказами, зокрема наданим суду відповідачем відеозаписом із нагрудного відео-реєстратора поліцейського, яким зафіксовано те, що правоохоронці повідомили водію про причину зупинки та суть скоєного нею адміністративного правопорушення. Під час спілкування з водієм ОСОБА_1 встановлено, що остання позбавлена права керування транспортними засобами відповідно до рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області.

Також на підставі наявних у матеріалах справи доказів суд встановив, що уповноважена посадова особа патрульної поліції діяла відповідно до закону, порушнику було роз`яснено права відповідно до затвердженої процедури. Текст постанови, у якій позивач проставила підпис про отримання її копії не містить відомостей про зазначення нею про порушення працівником патрульної поліції її прав, незгоду позивача з діями працівника патрульної поліції чи стосовно обставин встановленого правопорушення.

Текст постанови містить відомості про те, уповноважена особа поліції встановила час, дату, місце та особу правопорушника, фактичні обставини вчиненого правопорушення, вимоги закону, які порушено, здійснила кваліфікацію дій особи та зазначено про вид і розмір накладеного стягнення. Отже, вимоги, передбачені ст. 245, 252, 280 КУпАП, виконано.

За таких обставин суд висновує наявність правових підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, оскільки наявні у матеріалах справи докази безальтернативно свідчать про наявність у її діях складу адміністративного правопорушення, за яке оспорюваною постановою відповідача застосовано адміністративне стягнення.

Крім цього, з огляду на встановлені судом обставини у цій справі суд вважає безпідставними покликання позивача про те, що відповідач порушив процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення стосовно неї, оскільки, крім іншого, ця обставина сама по собі не впливає на зміст оспорюваного рішення та не спростовує вчинене позивачем діяння.

Попри наведене, суд також вважає за необхідне звернути увагу на те, що, виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття. Дефектні процедури прийняття адміністративного акта, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків. Разом із тим, не кожен дефект акта робить його неправомірним.

Фундаментальне порушення ? це таке порушення суб`єктом владних повноважень норм права, допущення суттєвої, істотної помилки при прийнятті певного рішення, яке мало наслідком прийняття незаконного рішення. Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність. Відтак, порушення такої процедури може бути підставою до скасування рішення суб`єкта владних повноважень лише за тієї умови, що воно вплинуло або могло вплинути на правильність рішення.

Аналогічний вимір суттєвості порушень застосовує Європейський суд з прав людини (далі ? ЄСПЛ), який у своїх рішеннях демонструє виважений підхід до оцінки характеру допущених порушень належної процедури з точки зору їх можливого впливу на загальну справедливість судового розгляду. Метод «оцінки справедливості процесу в цілому» не передбачає дослідження правомірності будь-якої окремої процесуальної дії у відриві від інших етапів процесу. По суті, ЄСПЛ у своїх рішеннях акцентує увагу на необхідності з`ясувати, «чи перетворили допущені порушення (в контексті конкретних обставин справи) судовий розгляд у цілому на несправедливий». При цьому, як свідчить практика ЄСПЛ, навіть виявлення судом серйозних (чи вагомих), на його думку, порушень права на справедливий судовий розгляд, допущених національними судами, не завжди тягне загальну оцінку проведеного судового розгляду та ухваленого підсумкового рішення як несправедливого.

Отже, за принципами, що декларує ЄСПЛ, скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.

На думку суду, напрацьовані ЄСПЛ положення щодо правових наслідків допущених судами порушень при розгляді справ та критерії його застосування можуть бути вжиті за аналогією й до аналізу оскаржуваного у цій справі адміністративного акту відповідача.

Зокрема, не може бути скасовано правильне по суті рішення та відступлено від принципу правової визначеності лише задля правового пуризму.

Рішення може бути скасоване лише для виправлення істотної помилки. Процесуальні норми є вторинними порівняно з матеріальними, оскільки призначення перших полягає в забезпеченні реалізації других.

Тобто характер, зміст і призначення процесуальних норм підпорядковані вимогам матеріальних норм і тому зумовлені ними та є похідними від них.

Водночас під час розгляду цієї справи суд не встановив порушень процедури, які б могли вплинути на кінцевий результат розгляду відповідачем питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

З урахуванням наведеного, позивач не довів та матеріалами справи не підтверджено факт відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Водночас під час розгляду цієї справи суд не встановив порушень процедури, які б могли вплинути на кінцевий результат розгляду відповідачем питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Про такі порушення позивач не повідомив суду та не надав на підтвердження цього достатніх, належних та допустимих доказів.

Відповідно до статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до частини першої статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Аналізуючи всі доводи позовної заяви, суд також бере до уваги висновок ЄСПЛ, викладений у рішенні у справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» висновки ЄСПЛ є джерелом права.

Згідно з пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Підсумовуючи усе викладене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для визнання спірної постанови протиправною, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення вимог позову про її скасування із закриттям справи як похідної позовної вимоги.

Відповідно до статті 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Отже, позов у цій справі задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 241-247, 250, 286 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити повністю у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції у Житомирській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Залишити без змін постанову серії ЕНА № 5176285 від 08.07.2025 року, прийняту інспектором Бердичівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області капітаном поліції Пушкаруком Юрієм Миколайовичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повне судове рішення складене та проголошене 03.09.2025 року.

Головуюча суддя Сніжана АНАПРІЮК

Реквізити учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Житомирській області, , місцезнаходження: Житомирська область, м. Житомир, вул. Старий Бульвар, 5/37.