Справа № 420/8351/25
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2025-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2025 р. Категорія: 105000000м. ОдесаСправа № 420/8351/25
Перша інстанція: суддя Тарасишина О.М.,

час і місце ухвалення: письмове провадження,

м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Семенюка Г.В.,

суддів Федусика А.Г., Шляхтицького О.І.,

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Акварелі на Таїрова на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2025 р. у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Акварелі на Таїрова до Овідіопольського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), третя особа: ОСОБА_1 , про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу від 12.03.2025 року №74315403, -

встановиВ:

Позивач, звернувся до суду з позовом до Овідіопольського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_1 , в якій позивач просить: - визнати протиправною постанову старшого державного виконавця Овідіопольського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Шершенецької К.М. від 12.03.2025 року про накладення штрафу за умисне невиконання рішення суду в рамках виконавчого провадження № 74315403; - скасувати постанову старшого державного виконавця Овідіопольського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Шершенецької К.М. від 12.03.2025 року про накладення штрафу за умисне невиконання рішення суду в рамках виконавчого провадження № 74315403.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2025 року у позові відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю Акварелі на Таїрова подало апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою задовольнити вимоги позивача у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що відмовляючи у позові, суд першої інстанції не врахував, що підставою для накладення штрафу, згідно з постановою, стало те, що під час проведеної перевірки, зокрема відповідно до акта державного виконавця від 11.03.2025 року, було встановлено, що згідно із заявою стягувача та виїздом за адресою базового активу квартири в с. Лиманка, ж/м Дружний квартира закрита та не передана відповідно до рішення суду. Однак, апелянт не погоджується із даною постановою.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що на виконанні в Овідіопольському відділі державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження № 74315403 з примусового виконання виконавчого листа № 509/4093/22, виданого 13 лютого 2024 року Овідіопольським районним судом Одеської області про зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю АКВАРЕЛІ НА ТАЇРОВА (Код ) передати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) Базовий актив (об`єкт нерухомості) квартиру, загальною площею 39,10 кв. м., за ціною виконання 225 812 (двісті двадцять п`ять тисяч вісімсот дванадцять) грн. 00 коп., відповідно до вимог п. 3.1. Форвардного контракту № АКВ/ОД/Лим/мас10/зд13/секц2/кв23 від 19 липня 2018 року.

18.04.2024 року в ході виконання зазначеного виконавчого провадження державним виконавцем Овідіопольського ВДВС було прийнято постанову про накладення штрафу за невиконання боржником без поважної причини рішення суду в розмірі 5100 грн. 00 коп., та встановлено новий строк для виконання рішення суду.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду по справі № 420/13204/24 від 13 червня 2024 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 02 жовтня 2024 року, у задоволенні позову відмовлено.

Залишаючи без змін рішення суду Одеського окружного адміністративного суду, П`ятий апеляційний адміністративний суд виходив з того, що направлений позивачем в адрес стягувача ОСОБА_1 проект договору купівлі продажу майнових прав (базового активу) від 25.03.2024 року містить в собі положення пунктів 3.2, 3.2.1, які передбачають обов`язок покупця здійснити доплату за перевищення фактичної площі квартири від проектної, якщо таке перевищення більше ніж 0,3 кв.м.. Однак такі положення направленого в адрес ОСОБА_1 проект договору купівлі - продажу майнових прав (базового активу) від 25.03.2024 року не узгоджується з висновками постанови Одеського апеляційного суду від 21.12.2023 року по справі №509/4093/22.

21.02.2025 року на виконання постанови Одеського апеляційного суду від 21 грудня 2023 року у справі № 509/4093/22, позивачем, з рахуванням зауважень, що були зазначені в вищезазначеній постанові П`ятого апеляційного адміністративного суду, керуючись умовами Форвардного контракту та постанови Одеського апеляційного суду від 21.12.2023 року по справі № 509/4093/22 було складено акт приймання-передачі майнових прав на базовий актив (об`єкт нерухомості) до Форвардного контракту №АКВ/ОД/Лим/мас10/зд13/секц2/кв23 від 19 липня 2018 року, будь-які положення щодо необхідності доплат виключені з акту, підписано зі сторони боржника та направлено для подальшого підписання у трьох примірниках до Овідіопольського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та повідомлено про це стягувача.

Однак, 12.03.2025 року позивачу стало відомо, що постановою Овідіопольського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було поновлено виконавче провадження та того ж дня винесено постанову про накладення штрафу на позивача за невиконання рішення Овідіопольського суду Одеської області по справі № 509/4093/22 від 13.02.2024 року в розмірі 10 200, 00 грн.

Підставою для накладення штрафу, згідно з постановою, стало те, що під час проведеної перевірки, зокрема відповідно до акта державного виконавця від 11.03.2025 року, було встановлено, що згідно із заявою стягувача та виїздом за адресою базового активу квартири в с. Лиманка, ж/м Дружний квартира закрита та не передана відповідно до рішення суду.

При цьому суд наголошує, що згідно з Постановою Одеського апеляційного суду від 21.12.2023 року у справі № 509/4093/22 було зобов`язано ТОВ Акварелі на Таїрова передати ОСОБА_1 Базовий актив (об`єкт нерухомості) квартиру, загальною площею 39,10 кв.м., за ціною виконання 225 812, 00 грн., відповідно до вимог п. 3.1. Форвардного контракту № АКВ/ОД/Лим/мас10/зд13/секц2/кв23 від 19.07.2018 року (а.с. 23-31).

Відповідної ухвали про зміну способу виконання рішення суду у вказаній справі прийнято не було.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, приймаючи постанову від 12.03.2025 року ВП № 74315403, діяв на підставі Закону України Про виконавче провадження та у межах своїх повноважень, а доводи позивача щодо відсутності підстав для накладення штрафу є необґрунтованими та спростовують зібраними по справі доказами.

П`ятий апеляційний адміністративний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке:

Статтею 1 Закону України Про виконавче провадження виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з пунктами 1 та 16 частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Згідно ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до абз. 1 ч. 6 ст. 26 вказаного Закону за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

За правилами ч. 1 ст. 63 цього ж Закону за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

В свою чергу, у відповідності до ч.ч. 2, 3 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 75 вказаного Закону у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

2. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що 18.04.2024 року в ході виконання зазначеного виконавчого провадження державним виконавцем Овідіопольського ВДВС було прийнято постанову про накладення штрафу за невиконання боржником без поважної причини рішення суду в розмірі 5100 грн. 00 коп., та встановлено новий строк для виконання рішення суду.

При цьому, пунктом 2 постанови про накладення штрафу від 18.04.2024 року зобов`язано боржника виконати рішення протягом 10 робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення.

Крім того, 12.03.2025 року старшим державним виконавцем Овідіопольського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) винесено постанову про накладення на ТОВ «Акварелі на Таїрова» штрафу у розмірі 10 200, 00 грн. за повторне невиконання рішення суду.

Таким чином, старшим державним виконавцем Овідіопольського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перевірено виконання постанови Одеського апеляційного суду від 21.12.2023 року по справі № 509/4093/22 та встановлено повторне невиконання без поважних причин.

При цьому, позивач зазначає, що після спорудження об`єкта нерухомості його площа перевищила початкову передпроєктну на 4,2 кв. м і становить 43,3 кв.м, а будь-яка перебудова потребує отримання відповідного дозволу згідно із Законом України Про регулювання містобудівної діяльності та постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 р. № 466 Деякі питання виконання підготовчих і будівельних робіт.

На підтвердження того, що площа об`єкта нерухомості після спорудження становить 43,3 кв. м, разом з Актом приймання-передачі майнових прав на базовий актив (об`єкт нерухомості) було надано оригінал інформаційної довідки про технічний стан об`єкта нерухомого майна, виконаної ТОВ Нове бюро технічної інвентаризації від 28.12.2023 року за вих. № 11-50/1.

Також представником ТОВ АКВАРЕЛІ НА ТАЇРОВА було направлено звернення до органу державного архітектурно-будівельного контролю Державної інспекції архітектури та містобудування України (ДІАМ) із запитом щодо можливості перенесення вхідних дверей з метою приведення збудованої квартири (43,3 кв.м) до проєктної площі (39,1 кв.м) та отримав відповідь, що з метою отримання офіційного роз`яснення щодо необхідної дозвільної процедури для перенесення стіни вхідної групи. У відповіді ДІАМ № 1205/04/18-25 від 06.03.2025 р. було зазначено, посилаючись на законодавчі норми про необхідність отримання відповідних дозвільних документів власником майна як на реконструкцію об`єкта будівництва у відповідності до Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 № 466 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26.08.2015 № 747).

Таким чином, позивач наголошує на тому, що ним здійснюються спроби виконання виконавчого листа та станом на сьогодні Базовий актив (об`єкт нерухомості) квартиру, загальною площею 39,10 кв. м., за ціною виконання 225 812 (двісті двадцять п`ять тисяч вісімсот дванадцять) грн. 00 коп., відповідно до вимог п. 3.1. Форвардного контракту №АКВ/ОД/Лим/мас10/зд13/секц2/кв23 від 19 липня 2018 року позивачу не передано, доказів протилежного не надано.

При цьому, станом на теперішній час в Єдиному державному реєстрі судовий рішень відсутні будь-які відомості про скасування постанови ВП № 74315403 від 18.04.2024 про накладення на ТОВ АКВАРЕЛІ НА ТАЇРОВА в розмірі 5 100 грн.

За таких підстав, суд дійшов висновку, що відповідач, приймаючи постанову від 12.03.2025 року ВП № 74315403, діяв на підставі Закону України Про виконавче провадження та у межах своїх повноважень, а доводи позивача щодо відсутності підстав для накладення штрафу є необґрунтованими та спростовують зібраними по справі доказами.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно положень ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Акварелі на Таїрова, - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2025 року по справі № 420/8351/25, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач Г.В. Семенюк
Судді А.Г. Федусик О.І. Шляхтицький