Справа № 360/1335/25
Суддя: К.О. Пляшкова
Дата ухвалення: 2025-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

02 вересня 2025 рокум. ДніпроСправа № 360/1335/25

Луганський окружний адміністративний суд у складі судді Пляшкової К.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом адвоката Галкіна Вячеслава Леонідовича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання неправомірним рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду 30 червня 2025 року надійшов адміністративний позов адвоката Галкіна Вячеслава Леонідовича (далі - представник позивача) в інтересах ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі - відповідач, ГУПФУ в Миколаївській області) з такими позовними вимогами:

1) визнати неправомірним рішення відповідача від 24 січня 2025 року № 44 в частині відмови у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV згідно із заявою від 27 вересня 2024 року;

2) зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 27 вересня 2024 року про переведення на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до пункту «б» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року №1- р/2020 у справі № 1-5/2018(746/15), здійснивши розрахунок розміру пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2021, 2022, 2023 роки.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 27 вересня 2024 року позивач через вебпортал ПФУ звернувся із заявою про переведення його на інший вид пенсії, а саме на пенсію за віком на пільгових умовах у відповідності до статті 13 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» в редакції до внесення змін Законом України від 02.03.2015 № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення».

Відповідачем в порядку екстериторіальності розглянута заява позивача від 27 вересня 2024 року, який рішенням від 04 жовтня 2024 року № 44 відмовив у переведенні позивача з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2024 року у справі № 360/1224/24 визнано протиправним та скасоване рішення ГУПФУ в Миколаївській області про відмову в перерахунку пенсії від 04 жовтня 2024 року № 44.

На виконання вказаного рішення суду ГУПФУ в Миколаївській області повторно розглянуло заяву ОСОБА_1 від 27 вересня 2024 року про переведення на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до пункту «б» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року №1-р/2020 у справі №1-5/2018(746/15), зарахувавши до стажу його роботи для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 періоди: з 01.09.1979 по 22.07.1982, з 03.08.1982 по 22.04.1983, з 03.05.1983 по 06.06.1985, з 12.07.1985 по 17.09.1985, з 01.03.1988 по 20.06.2000, з 21.06.2000 по 31.03.2004, з 01.04.2004 по 06.02.2006, тобто виконало рішення суду в межах покладених зобов`язань, однак прийняло нове рішення, а саме рішення від 24 січня 2025 року № 44 про відмову у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV згідно із заявою від 27 вересня 2024 року у зв`язку з недоцільністю.

Вказані обставини свідчать, що відповідачем після зарахування спірних періодів до відповідного стажу не заперечується право позивача на пенсію відповідно до пункту «б» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року №1-р/2020 у справі № 1- 5/2018(746/15), однак, на думку відповідача, таке призначення є недоцільним через зменшення розміру пенсії.

Однак представник позивача вважає, що відповідачем при розгляді заяви позивача та проведенні попереднього розрахунку розміру пенсії з 27 вересня 2024 року здійснено неправильний розрахунок пенсії, оскільки застосовано показник середньої заробітної плати для обчислення пенсії 3764,40 грн за 2014, 2015 та 2016 роки. Проте відповідачем для обчислення пенсії мала враховуватися середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за переведенням на інший вид пенсії за іншим законом, якими для позивача є 2021-2023 роки.

Також представник позивача зауважив, що згідно з правовими позиціями Верховного Суду перехід особи з пенсії за вислугу років, яка призначена відповідно до Закону № 1788-ХІІ, на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV не є переведенням на інший вид пенсії згідно із частиною третьою статті 45 Закону № 1058-IV.

Тобто у даному випадку переведення позивача з пенсії по інвалідності, призначеної за Законом № 1058-IV, на пенсію за віком відповідно до Закону № 1788-ХІІ, не можна розцінювати як переведення з одного виду пенсії у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування на інший у тій же системі, оскільки позивачу призначається інша пенсія за іншим законом, а тому має враховуватись показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії, а саме - пенсії за віком.

Ухвалою від 04 липня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; визначено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи; витребувано докази, яких не вистачає для розгляду справи.

Від ГУПФУ в Миколаївській області до суду 17 липня 2025 року надійшов відзив, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог з таких підстав.

З 01 січня 2004 року принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначені Законом України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV), який прийнятий на зміну положенням Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закону № 1788-XII). Таким чином, оскільки Закон № 1058-IV та Закону № 1788-XII регулюють одні і ті ж правовідносини, пріоритет у застосуванні за загальним правилом мають норми Закону № 1058-IV, як акта права, прийнятого пізніше у часі, а норми Закону № 1788-XII підлягають субсидіарному (додатковому) застосуванню у разі неурегульованості певного питання у приписах Закону № 1058-IV.

Відповідно до пункту 16 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону № 1788-XII застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії. Відтак, положення Закону № 1788-XII в частині визначення права та призначення пенсії за віком пільгових умовах застосуванню не підлягають. Положення Закону № 1788-XII застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії. Таким чином, норми Закону № 1788-XII не підлягають застосуванню.

На виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2024 року у справі № 360/1224/24 розглянуто повторно документи ОСОБА_1 . Так, цим рішенням суду, яке набрало законної сили 21 січня 2025 року, зобов`язано ГУПФУ в Миколаївській області повторно розглянути заяву позивача від 27 вересня 2024 року про переведення на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до пункту «б» частини першої статті 13 Закону № 1788-XII з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020 у справі № 1-5/2018 (746/15), зарахувавши до стажу його роботи для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 періоди: з 01.09.1979 по 22.07.1982, з 03.08.1982 по 22.04.1983, з 03.05.1983 по 06.06.1985, з 12.07.1985 по 17.09.1985, з 01.03.1988 по 20.06.2000, з 21.06.2000 по 31.03.2004, з 01.04.2004 по 06.02.2006. На виконання рішення суду до пільгового стажу ОСОБА_1 зараховано періоди роботи для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2: з 01.09.1979 по 22.07.1982, з 03.08.1982 по 22.04.1983, з 03.05.1983 по 06.06.1985, з 12.07.1985 по 17.09.1985, з 01.03.1988 по 20.06.2000, з 21.06.2000 по 31.03.2004, з 01.04.2004 по 06.02.2006. Пільговий стаж роботи заявника становить 23 роки 9 місяців 29 днів, при цьому загальний стаж роботи складає 26 років 5 місяців 23 днів. Розмір пенсійної виплати обчислений на виконання рішення суду з 27 вересня 2024 року зменшився та становить 2725,00 грн. Таким чином, перехід на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 проводити недоцільно.

Інших заяв по суті справи від сторін не надходило.

Від представника позивача до суду 01 вересня 2025 року надійшло клопотання, яке повернуто без розгляду ухвалою суду від 02 вересня 2025 року.

Дослідивши матеріали справи в електронній формі та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд встановив таке.

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) є особою з інвалідністю ІІ групи, з 06 лютого 2006 року отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV).

Позивач 27 вересня 2024 року через веб портал ПФУ звернувся до пенсійного органу з заявою про переведення його на інший вид пенсії, а саме на пенсію за віком на пільгових умовах у відповідності до статті 13 Закону № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України від 02.03.2015 № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення».

За принципом екстериторіальності заява ОСОБА_1 про призначення/перерахунок пенсії розглянуто ГУПФУ в Миколаївській області та прийнято рішення від 04 жовтня 2024 о/р 44, яким відмовлено ОСОБА_1 в переведенні на пенсію за віком відповідно до заяви від 27 вересня 2024 року, оскільки питання щодо проведення перерахунку пенсії можливо розглянути після надання довідок, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії на пільгових умовах.

Згідно із формою РС-право «Стаж для розрахунку права: ОСОБА_1 », страховий стаж позивача з урахування перетину періодів становить 26 років 5 місяців 26 днів. Періоди праці позивача, зараховані за Списком № 2 - відсутні.

Не погодившись з прийнятим рішенням позивач звернувся до Луганського окружного адміністративного суду за його оскарженням.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2024 року у справі № 360/1224/24, яке набрало законної сили 21 січня 2025 року, позовну заяву адвоката Галкіна В.Л. в інтересах ОСОБА_1 до ГУПФУ в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково;

визнано протиправним та скасовано рішення ГУПФУ в Миколаївській області про відмову в перерахунку о/р НОМЕР_2 від 04 жовтня 2024 року;

зобов`язано ГУПФУ в Миколаївській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27 вересня 2024 року про переведення на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до пункту «б» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року №1-р/2020 у справі №1-5/2018(746/15), зарахувавши до стажу його роботи для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 періоди: з 01.09.1979 по 22.07.1982, з 03.08.1982 по 22.04.1983, з 03.05.1983 по 06.06.1985, з 12.07.1985 по 17.09.1985, з 01.03.1988 по 20.06.2000, з 21.06.2000 по 31.03.2004, з 01.04.2004 по 06.02.2006;

у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

На виконання рішення суду від 19 грудня 2024 року у справі № 360/1224/24 ГУПФУ в Миколаївській області повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 від 27 вересня 2024 року та зараховано до стажу його роботи для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 періоди: з 01.09.1979 по 22.07.1982, з 03.08.1982 по 22.04.1983, з 03.05.1983 по 06.06.1985, з 12.07.1985 по 17.09.1985, з 01.03.1988 по 20.06.2000, з 21.06.2000 по 31.03.2004, з 01.04.2004 по 06.02.2006, що підтверджено наданим в матеріали справи розрахунком стажу позивача форми РС-право. Загальний стаж роботи позивача за Списком № 2 становить 23 роки 09 місяців 29 днів.

За наслідками повторного розгляду заяви позивача ГУПФУ в Миколаївській області прийнято рішення від 24 січня 2025 року № 44 про відмову в перерахунку пенсії, згідно з яким вирішено:

зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 період роботи на пільгових умовах за Списком № 2 з 01.09.1979 по 22.07.1982, з 03.08.1982 по 22.04.1983, з 03.05.1983 по 06.06.1985, з 12.07.1985 по 17.09.1985, з 01.03.1988 по 20.06.2000, з 21.06.2000 по 31.03.2004, з 01.04.2004 по 06.02.2006;

відмовити ОСОБА_1 в переведенні на пенсію за відповідно до Закону № 1058-IV відповідно до заяви від 27 вересня 2024 року у зв`язку з недоцільністю.

Рішення в частині відмови в переведенні на інший вид пенсії мотивоване тим, що розмір пенсійної виплати, обчислений на виконання рішення суду від 19 грудня 2024 року у справі № 360/1224/24, з 27 вересня 2024 року зменшився та становить 2725,00 грн. Отже, перехід на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 проводити недоцільно.

Дослідженням протоколу про перерахунок пенсії від 23 січня 2025 року, здійсненим на виконання рішення суду від 19 грудня 2024 року у справі № 360/1224/24, установлено, що розмір пенсії ОСОБА_1 за віком відповідно до пункту «б» статті 13 Закону № 1788-XII з 27 вересня 2024 року складає 2677,02 грн, доплата особам, яким не виповнилося 70 років, - 47,98 грн, розмір пенсії з надбавками - 2725,00 грн.

Згідно з протоколом про перерахунок та розрахунком заробітку для обчислення пенсії відповідачем для обчислення пенсії застосований показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2014-2016 роки у розмірі 10133,71 грн.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і відзив учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Статтею 2 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закону № 1788-XII) визначено, що за цим Законом призначаються трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Згідно із статтею 7 Закону № 1788-ХІІ звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.

При цьому пенсії за віком і по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу на час звернення за пенсією чи вона продовжується. Пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.

Згідно з пунктом «б» частини першої статті 13 Закону № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII, у редакції чинній до прийняття Закону України від 02.03.2015 № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» (далі Закон № 213-VIII)) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам.

Відповідно до пункту «б» частини першої статті 13 Закону № 1788-XII в редакції Закону № 213-VIII на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»:

чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи;

жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи. Зазначене зменшення пенсійного віку жінкам застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року.

Частиною першою статті 4 Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України Про недержавне пенсійне забезпечення , Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи , Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб , міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

У частині першій статті 9 Закону № 1058-IV визначено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Частиною першою статті 10 Закону № 1058-IV визначено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Частиною першою статті 27 Закону № 1058-IV визначено, що розмір пенсії за віком визначається за формулою:

П = Зп х Кс, де:

П - розмір пенсії, у гривнях;

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях;

Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

Відповідно до частини другої статті 40 Закону № 1058-IV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою:

Зп = Зс х (Ск : К), де:

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки;

Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn );

К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Згідно із частиною першою статті 44 Закону № 1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Пунктом 1 частини першої статті 45 Закону № 1058-IV визначено, що пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Згідно з абзацами першим, другим частини третьої статті 45 Закону № 1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Відповідно до абзацу першого частини п`ятої статті 45 Закону № 1058-IV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Частиною першою статті 114 Закону № 1058-IV визначено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно з пунктом 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Постановою Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Порядок № 22-1).

Згідно із абзацом першим пункту 1.1 розділу І Порядку № 22-1 заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).

Звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку (пункт 1.7 розділу І Порядку № 22-1).

Відповідно до абзацу першого пункту 1.8 розділу І Порядку № 22-1 днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Згідно з пунктом 4.1 розділу ІV Порядку № 22-1 заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.

Заяви про перерахунок пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Відповідно до абзацу чотирнадцятого пункту 4.2 розділу ІV Порядку № 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Згідно із абзацами другим, третім, четвертим пункту 4.3 розділу ІV Порядку № 22-1 рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

Згідно з пунктом 4.7 розділу IV Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження. Якщо пенсію за віком призначено автоматично (без звернення особи), у повідомленні про призначення особі пенсії додатково зазначається інформація про порядок її виплати.

Відповідно до абзацу першого пункту 4.10 розділу IV Порядку № 22-1 після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, за місцезнаходженням установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений до позбавлення (обмеження) волі, для здійснення виплати пенсії.

Завданням адміністративного судочинства є перевірка правомірності дій суб`єкта владних повноважень, відповідності його рішень критеріям правомірності, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та закріплені в частині другій статті 2 КАС України.

Щодо права позивача на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «б» частини першої статті 13 Закону № 1788-XII в редакції, чинній до внесення змін за Законом № 213-VIII, суд зазначає таке.

Після набуття чинності Законом № 1058-IV (в редакції, чинній з 02 березня 2015 року) правила призначення пенсій за списком № 2 регламентувались пунктом «б» частини першої статті 13 Закону № 1788-XII.

Такий стан правового регулювання існував до набрання чинності Законом України від 03.10.2017 № 2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» (далі - Закон № 2148-VIII), яким текст Закону № 1058-IV доповнений, зокрема, статтею 114.

При цьому Законом № 2148-VIII у новій редакції викладено пункт 2 розділу XV Закону № 1058-IV, де передбачалось, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».

У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Пунктом 2 розділу XV Закону № 1058-IV у редакції Закону № 2148-VIII передбачається, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

В силу спеціальної вказівки у Законі № 2148-VIII наведені вище норми закону підлягали застосуванню з 01 жовтня 2017 року.

Таким чином, з 01 жовтня 2017 року правила призначення пенсій за списком № 2 почали регламентуватись одночасно двома однопредметними законами, а саме: пунктом «б» частини першої статті 13 Закону № 1788-XII (в редакції Закону № 213-VIII) та пунктом 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV (в редакції Закону № 2148-VIII).

Положення згаданих законів щодо умов призначення пенсії за віком були повністю уніфікованими (ідентичними).

Такий стан правового регулювання існував до прийняття Конституційним Судом України рішення від 23 січня 2020 року № 1-р/2020 у справі за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень розділу I, пункту 2 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII.

Пунктом першим резолютивної частини цього рішення від 23 січня 2020 року № 1-р/2020 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ від 05.11.1991 зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII від 02.03.2015.

Відповідно до пункту 2 резолютивної частини рішення від 23 січня 2020 року № 1-р/2020 стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІ зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Згідно з пунктом 3 резолютивної частини даного рішення від 23 січня 2020 року № 1-р/2020 застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ від 05.11.1991 в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII від 02.03.2015 для осіб, які працювали до 01 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах.

Таким чином, з 23 січня 2020 року в Україні існують два закони, які одночасно регламентують правила призначення пенсій за списком № 2, а саме: пункт «б» частини першої статті 13 Закону № 1788-XII (в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII від 02.03.2015) та пункт 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV (в редакції Закону № 2148-VIII).

Отже, визначальним у даному випадку є з`ясування обставин щодо того чи працювала особа, яка звертається з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, на посадах, визначених у нормах статті 13 Закону № 1788-XII (в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII), саме до 1 квітня 2015 року і у разі якщо так, то при вирішенні питання про призначенні такій особі пільгової пенсії слід керуватися саме статтею 13 Закону № 1788-XII (в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII).

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом по зразковій справі № 360/3611/20 у постанові від 21 квітня 2021 року.

Оскільки за даними трудової книжки та згідно з розрахунком страхового стажу позивач працював на посадах, визначених у нормах статті 13 Закону № 1788-XII, до 01 квітня 2015 року, то суд погоджується з твердженнями представника позивача, що позивач має бути переведений на пенсію за віком на пільгових умовах, призначену саме відповідно до пункту «б» частини першої статті 13 Закону № 1788-XII в редакції, чинній до внесення змін за Законом № 213-VIII.

Суд зауважує, що відносно позивача правила зазначених законів містять розбіжність у величині показника стажу роботи, який складає 25 років за пунктом «б» частини першої статті 13 Закону № 1788-XII (в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII) та 30 років за пунктом 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV (в редакції Закону № 2148-VIII).

Право позивача на призначення пенсії відповідно до положень пункту «б» частини першої статті 13 Закону № 1788-XII (в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII) також установлено у рішенні суду від 19 грудня 2024 року у справі № 360/1224/24.

З вищенаведених мотивів судом відхиляються твердження відповідача, що позивачу має бути призначена пенсія за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV.

Щодо правильності здійсненого відповідачем розрахунку заробітку для обчислення розміру пенсії позивача, суд зазначає таке.

З вищеописаних доказів судом установлено, що позивачу з 06 лютого 2006 року призначено пенсію по інвалідності відповідно до Закону № 1058-IV.

Позивач від 27 вересня 2024 року звернувся із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону № 1788-XII, тобто за переходом на інший вид пенсії.

На виконання вимог рішення суду від 24 січня 2025 року № 44 відповідачем повторно розглянуто заяву позивача від 27 вересня 2024 року та проведено розрахунок розміру пенсії позивача із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2014-2016 роки.

З аналізу вище наведених норм слідує, що частиною третьою статті 45 Закону № 1058-IV установлюється порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-IV.

Однак, у випадку переведення на інший вид пенсії за іншим законом, має враховуватись показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії (пенсії за віком).

Враховуючи, що заява позивача від 27 вересня 2024 року про призначення / перерахунок пенсії, подана до органів Пенсійного фонду України, стосувалася призначення іншого виду пенсії за Законом № 1788-XII, а не переходу на інший вид пенсії, призначеної за Законом № 1058-IV, то у такому випадку має місце саме призначення пенсії за віком вперше, а не переведення на інший вид пенсії згідно із частиною третьою статті 45 Закону № 1058-IV, тому така пенсія мала бути розрахована відповідачем із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за три календарні роки, що передували року призначення нового виду пенсії (пенсії за віком), за 2021-2023 роки, а не за 2014-2016 роки, як застосував відповідач.

Враховуючи встановлені у справі обставини та підхід до правового регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку про визнання протиправним та скасування рішення ГУПФУ в Миколаївській області від 24 січня 2025 року № 44 в частині відмови у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV згідно із заявою від 27 вересня 2024 року.

Як наслідок задоволення основної вимоги, також підлягає задоволенню похідна вимога про зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 27 вересня 2024 року про переведення на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до пункту «б» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року №1- р/2020 у справі № 1-5/2018(746/15), здійснивши розрахунок розміру пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2021, 2022, 2023 роки.

Що стосується інших обставин, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, суд вважає за необхідне зауважити, що у пункті 25 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» зазначено, що суд зобов`язаний надавати відповідь на кожен із специфічних, доречних та важливих доводів заявника. Виходячи з позиції цього суду, що висловлена в пункті 42 рішення «Бендерський проти України», судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються.

Вказані вимоги зобов`язують суди при вирішенні справи у кожному конкретному випадку вживати передбачені законом заходи з метою з`ясування всіх обставин у справі, що мають значення для вирішення спору, встановити та надати вичерпну оцінку фактичним обставинам у межах спірних правовідносин з метою з`ясування об`єктивних причин та факторів, що зумовили настання для платника негативних наслідків у вигляді порушеного права, що підлягає захисту, та в достатній мірі висвітлити мотиви прийняття конкретних рішень.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, за встановлених обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з коригуванням обраного представником способу захисту порушених прав позивача та приведенням його у відповідність із положеннями пункут 2 частини другої статті 245 КАС України.

Що стосується розподілу судових витрат, суд зазначає таке.

Відповідно до частин першої, третьої, восьмої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Позивачем при зверненні до суду з цим позовом сплачено судовий збір у розмірі 968,96 грн, що підтверджено квитанцією про сплату № 8ASQ-AUMB-M6LE від 28 червня 2025 року.

З огляду на те, що спір виник внаслідок протиправних дій відповідача та позов підлягає задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути судовий збір у розмірі 968,96 грн на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ГУПФУ в Миколаївській області.

Керуючись статтями 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов адвоката Галкіна Вячеслава Леонідовича в інтересах ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (місцезнаходження: 54020, Миколаївська область, місто Миколаїв, вулиця Морехідна, будинок 1, ) про визнання неправомірним рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 24 січня 2025 року № 44 в частині відмови у переведенні ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» згідно із заявою від 27 вересня 2024 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27 вересня 2024 року про переведення на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до пункту «б» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року №1- р/2020 у справі № 1-5/2018(746/15), здійснивши розрахунок розміру пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2021, 2022, 2023 роки.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 968,96 грн (дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя К.О. Пляшкова