Справа № 260/5233/24
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2025-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2025 рокуЛьвівСправа № 260/5233/24 пров. № А/857/14906/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Заверухи О.Б., Гінди О.М.,

за участі секретаря судового засідання Волчанського А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скарги Офісу Генерального прокурора на додаткове рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 19 березня 2025 року (суддя Маєцька Н.Д., м. Ужгород) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Шістнадцятої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур, Офісу Генерального прокурора, Закарпатської обласної прокуратури про визнання дії та бездіяльності протиправними,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у серпні 2024 року звернувся до суду з адміністративним позовом до Шістнадцятої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур, Офісу Генерального прокурора, Закарпатської обласної прокуратури, в якому просив, з урахуванням заяви про зміну предмета позову від 04 жовтня 2024 року:

Визнати протиправним та скасувати рішення Шістнадцятої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур № 7 від 02.11.2023 "Про неуспішне проходження прокурором атестації у зв`язку з неявкою для складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону відповідності здійснювати повноваження прокурора, а також неподанням документального підтвердження інформації про поважні причини його неявки до початку перенесеного складення відповідного іспиту", згідно з яким перший заступник прокурора Закарпатської області ОСОБА_1 неуспішно пройшов атестацію;

Визнати протиправним та скасувати наказ Генерального прокурора № 168к від 17.07.2024, яким ОСОБА_1 звільнено з посади першого заступника прокурора Закарпатської області та органів прокуратури на підставі рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації (підпункт 2 пункту 19 розділу II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури) з 19.07.2024;

Поновити ОСОБА_1 на посаді першого заступника прокурора Закарпатської області та в органах прокуратури з 19.07.2024;

Стягнути з Закарпатської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 19.07.2024 і по день ухвалення судом рішення про поновлення позивача на роботі;

Допустити негайне виконання судового рішення в частині поновлення ОСОБА_1 па посаді першого заступника прокурора Закарпатської області та в органах прокуратури, а також в частині стягнення на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за 1 (один) місяць.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що рішенням Шістнадцятої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур № 7 від 02.11.2023 року «Про неуспішне проходження прокурором атестації у зв`язку з неявкою для складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону відповідності здійснювати повноваження прокурора, а також ненаданням документального підтвердження інформації про поважні причини його неявки до початку перенесеного складення відповідного іспиту» констатовано, що позивач неуспішно пройшов атестацію. Наказом Генерального прокурора № 168 к від 17.07.2024 року позивача звільнено з посади першого заступника прокурора Закарпатської області та органів прокуратури на підставі рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації з 19 липня 2024 року. Таке рішення кадрової комісії та наказ про звільнення вважає протиправними та такими, що підлягають скасуванню. Так, позивач зазначає, що висновки відповідача -1 про ненадання позивачу документального підтвердження поважності причин його неявки 12.10.2023 року про проходження іспиту є безпідставними, оскільки поведінка позивача є добросовісною, оскільки він належним чином проінформував відповідача -1 про поважність причини неявки. Відтак, вважає рішення Шістнадцятої кадрової комісії протиправним та таким, що прийняте передчасно. Визнанню протиправним та скасуванню підлягає також і наказ Генерального прокурора № 168 к від 17.07.2024 року, яким позивача звільнено з посади першого заступника прокурора Закарпатської області та органів прокуратури з 19.07.2024 року, оскільки такий був виданий на підставі незаконного, на думку позивача, рішення кадрової комісії.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 04 березня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до Шістнадцятої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур, Офісу Генерального прокурора, Закарпатської обласної прокуратури про визнання протиправними та скасування рішення і наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено.

10 березня 2025 року до Закарпатського окружного адміністративного суду надійшла заява представника позивача про розподіл судових витрат на правову допомогу, в якій просив стягнути з відповідачів Офісу Генерального прокурора та Закарпатської обласної прокуратури на користь позивача понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 51000,00 грн.

Додатковим рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 19 березня 2025 року клопотання представника позивача про стягнення витрат на правову допомогу в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Шістнадцятої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур, Офісу Генерального, Закарпатської обласної прокуратури про визнання протиправними та скасування рішення і наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено частково. Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Офісу Генерального прокурора судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000, 00 грн. В задоволенні заяви в іншій частині - відмовлено.

Не погодившись із додатковим рішенням суду першої інстанції, його оскаржив відповідач Офіс Генерального прокурора, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати додаткове рішення, та відмовити у задоволенні заяви. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що розмір витрат на правову допомогу має бути співмірним та обґрунтованим. Зазначає, що дана категорія справ є справами незначної складності та по них є стала судова практика.

Позивач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з частиною третьою статті 132 цього Кодексу до витрат, пов`язаних із розглядом справи належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Отже, витрати на професійну правничу допомогу входять до складу судових витрат.

Відповідно до статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (частина друга статті 134 КАС України). Склад та обсяг судових витрат визначено у частині третій статті 134 КАС України, згідно з якою для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина третя статті 134 КАС України).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина четверта статті 134 КАС України). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина п`ята статті 134 КАС України).

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 134 КАС України).

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина сьома статті 134 КАС України).

У відповідності до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Аналіз наведених положень процесуального законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Отже, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, до предмета доказування у питанні компенсації, понесених у зв`язку з розглядом справи витрат на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Як підтверджується матеріалами справи, позивач, обґрунтовуючи понесені витрати на правову допомогу, подав до суду наступні документи.

03 жовтня 2023 року між позивачем та адвокатом Гримутом Д. Ю. укладено договір про надання правової допомоги.

Відповідно до п. 3.5 вказаного договору в даному випадку Сторони вирішили визначити вартість та порядок оплати витрат на професійну правову допомогу в окремому Додатку до даного договору, який є його невід`ємною частиною.

Відповідно до Додатку № 5/1від 10 серпня 2024 року до договору про надання правової допомоги від 03.10.2023 року факт виконання робіт та/або надання послуг підтверджується відповідним актом приймання-передачі, який складається Сторонами в письмовій формі, за винятком представництва інтересів Клієнта в суді, яке підтверджується самим фактом участі адвоката в судовому засіданні (п. 3).

Відповідно до п. 4 Додатку № 5/1 до договору про надання правової допомоги від 03 жовтня 2023 року сторони домовилися про те, що вартість послуг/робіт адвоката з надання професійної правничої допомоги є фіксованою, не залежить від витраченого на це часу, та є наступною: ознайомлення зі справою (за наявними матеріалами), вивчення проблематики питання, аналіз судової практики, оцінка ситуації, консультування, визначення обсягу необхідних доказів, вироблення та узгодження правової позиції 4000,00 грн.; підготовка позовної заяви 15000,00 грн.; підготовка заяви про усунення недоліків позовної заяви (за необхідності) 1000,00 грн.; підготовка відповіді на відзив на позовну заяву 6000,00 грн.; підготовка заяви про зміну предмета або підстав позову (за необхідності) 2000,00 грн.; підготовка заяв і клопотань процесуального характеру (про перенесення судового засідання, про долучення доказів тощо) 200,00 грн. (за одне клопотання або заяву); представництво інтересів клієнта в суді першої інстанції 1000,00 грн. за1 судове засідання.

Відповідно до розрахунку витрат на професійну правову допомогу адвоката Гримута Д.Ю. від 04 березня 2025 року витрати на професійну правову допомогу становлять 30000,00 грн. та складаються з : ознайомлення зі справою (за наявними матеріалами), вивчення проблематики питання, аналіз судової практики, оцінка ситуації, консультування, визначення обсягу необхідних доказів, вироблення та узгодження правової позиції 4000,00 грн.; підготовка позовної заяви від 16.08.2024 року 15000,00 грн.; підготовка заяви про усунення недоліків позовної заяви від 30.08.2024 року 1000,00 грн.; підготовка клопотання про долучення доказів від 30.08.2024 року 200,00 грн.; підготовка і складання заяви про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді від 11.09.2024 року; підготовка та складання відповіді на відзив відповідача Офісу Генерального прокурора від 30.09.2024 року 6000, 00 грн.; підготовка заяви про зміну предмета позову від 30.09.2024 року 2000,00 грн.; підготовка клопотання про перенесення судового засідання 07.10.2024 року 200,00 грн.; підготовка клопотання про перенесення судового засідання 27.10.2024 року 200,00 грн.; підготовка клопотання про перенесення судового засідання 12.11.2024 року 200,00 грн.; підготовка клопотання про долучення доказів від 14.11.2024 року 200,00 грн.; підготовка клопотання про долучення доказів від 28.11.2024 року 200,00 грн.; підготовка клопотання про перенесення судового засідання 11.12.2024 року 200,00 грн.; підготовка клопотання про перенесення судового засідання 14.01.2025 року 200,00 грн.; подача заяви про повідомлення щодо припинення договірних відносин між ОСОБА_1 та адвокатом Гримут Д.Ю. від 14.01.2025 року 200,00 грн.

На підтвердження виконаних робіт надано Акт приймання-передачі виконаних робіт/наданих послуг.

Крім того, суду надано договір про надання правової допомоги № 10 від 09 січня 2025 року, що укладений між позивачем та адвокатом Борейко Г.Д.

Відповідно до п. 4.1 вказаного договору розмір гонорару адвоката за надані клієнту послуги встановлюється за домовленістю між сторонами.

Розмір оплати за надані клієнту послуги залежить від обсягу та складності виконаних робіт, затрат робочого часу, необхідності виїзду у відрядження, транспортних витрат тощо та визначається сторонами у кожному окремому випадку, шляхом підписання акту здачі-приймання виконаних робіт, в якому вказується вартість наданих послуг.

Представником позивача надано акт приймання-передачі виконаних робіт/наданих послуг за договором № 10 від 09 січня 2025 року, яким підтверджено, що виконавець виконав свої зобов`язання , а клієнт отримав у повному обсязі наступні послуги: підготовка клопотання про надання доступу до справи в ЄСІТС «Електронний суд» - 500 грн. (0,5 год.); ознайомлення через електронний кабінет у підсистемі ЄСІТС «Електронний суд» з долученими до матеріалів справи документами, оцінка ситуації, консультування, вироблення та узгодження правової позиції у справі 8000,00 грн (4 год); підготовка клопотання про проведення судових засідань у справ в режимі відеоконференції 500,00 грн. (0,5 год); участь у 3-х судових засіданнях 6000,00 грн. (3 год); підготовка та написання додаткових пояснень в порядку ст. 44 КАС України 2000,00 грн. (2 год.); підготовка та написання заяви про розподіл витрат на правову допомогу 4000,00 грн. (4 год.).

Варто зазначити, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 02 липня 2020 року у справі №362/3912/18, від 30 вересня 2020 року у справі №201/14495/16-ц.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі East/WestAllianceLimited проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Лавентс проти Латвії від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі Баришевський проти України , від 10 грудня 2009 року у справі Гімайдуліна і інших проти України , від 12 жовтня 2006 року у справі Двойних проти України , від 30 березня 2004 року у справі Меріт проти України зазначено, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16, а також постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 17 вересня 2019 року у справах №810/3806/18, №810/2816/18, №810/3806/18, від 22 листопада 2019 року у справі №810/1502/18.

З аналізу вищевказаних правових норм можна дійти висновку, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

З наданого представником позивача розрахунку витрат на правничу допомогу адвоката Гримут Д.Ю. вбачається, що вартість такої послуги як ознайомлення зі справою (наявними матеріалами), вивчення проблематики питання, аналіз судової практики, оцінка ситуації, консультування, визначення обсягу необхідних доказів, вироблення та узгодження правової позиції у справі визначена у розмірі 4000,00 грн.; вартість послуги з підготовки позовної заяви - 15000,00 грн.

В той же час, послуги з аналізу судової практики, вироблення та узгодження правової позиції у справі не є окремими видами правової допомоги, а є складовою процесу (послуги) підготовки позовної заяви.

Крім того, витрати на підготовку позовної заяви у розмірі 15000,00 грн. є неспівмірними зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг позивачу, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг).

При цьому, варто врахувати, що в Єдиному державному реєстрі судових рішень оприлюднені численні судові рішення різних інстанції з аналогічного предмету спору.

Що стосується підготовки та складання відповіді на відзив, вартість якої визначена у розмірі 6000,00 грн., то така також є неспівмірною, оскільки такий здебільшого дублює зміст позовної заяви.

При цьому, представник позивача Гримут Д.Ю. жодного разу не брав участі у судових засіданнях.

Відтак, суд першої інстанції вірно зазначив, що з огляду на обсяг наданих послуг адвокатом Гримут Д.Ю., виходячи з критерію розумності, пропорційності, співмірності розподілу витрат на професійну правничу допомогу та те, що заявлена сума до відшкодування витрат на правничу професійну допомогу, надану адвокатом Гримутом Д.Ю. та визначену у розмірі 30000,00 грн. є неспівмірною зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг позивачу.

Щодо наданих позивачу послуг адвокатом Борейко Г.Д., які визначені у розмірі 21000,00 грн.

Так, в акті приймання-передачі виконаних робіт від 04 березня 2025 року за договором № 10 від 09 січня 2025 року наведено перелік наданих послуг, витрачений адвокатом час на їх надання, а також вартість за кожну із наданих послуг.

В той же час, дослідивши перелік наданих адвокатом послуг, суд вважає, що заявлені витрати на ознайомлення через електронний кабінет у підсистемі ЄСІТС «Електронний суд» з долученими до матеріалів справи документами, оцінка ситуації, консультування, вироблення та узгодження правової позиції у справі у розмірі 8000,00 грн. є завищеною та неспівмірною зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг, з огляду на те, на момент вступу в справу вищевказаного представника в справі вже була сформована правова позиція, зокрема в позовній заяві та відповіді на відзив.

Що ж стосується підготовки та написання заяви про розподіл судових витрат на правову допомоги, вартість якої визначена у розмірі 4000,00 грн, то такий вид послуги, на думку суду, не пов`язаний зі справою по суті спору.

Заява сторони про розподіл судових витрат фактично є дією спрямованою на реалізацію стороною свого права лише на подання доказів щодо витрат, які вже понесені такою стороною.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові Верховного Суду від 02 лютого 2024 року у справі № 910/9714/22.

З огляду на вищенаведене, суд також відхиляє це як окремий вид послуги.

Відтак, суд першої інстанції вірно зазначив, що з огляду на наявні у матеріалах справи документи на підтвердження обґрунтованості розміру понесених судових витрат на професійну правничу допомогу надану адвокатом Борейко Г.Д., заявлені витрати на правову допомогу у розмірі 21000,00 грн. не є співмірними із складністю справи та фактично витраченим часом на виконання адвокатом робіт (наданих послуг) за наведеним в акті виконаних робіт переліком.

Також, позивач вільний у виборі представника та у визначенні розміру його гонорару за домовленістю сторін, проте цей вибір не повинен бути надмірно обтяжливим для іншої сторони процесу при вирішенні судом питання про розподіл судових витрат.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що судові витрати позивача на професійну правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн є реальними, підтвердженими матеріалами справи, а тому підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів.

Отже, за результатами розгляду апеляційної скарги відповідача колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне додаткове рішення, яким задовольнив заяву позивача про стягнення на його користь витрат на професійну правничу допомогу в сумі 8000 грн.

В підсумку, апеляційний суд переглянув оскаржуване додаткове рішення суду і не виявив порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до ухвалення незаконного судового рішення, щоб його скасувати й ухвалити нове.

Міркування і твердження апелянта не спростовують правильності правових висновків цього рішення, у зв`язку з чим апеляційна скарга на додаткове рішення суду не підлягає задоволенню.

Згідно із статтею 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що додаткове рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги відповідача колегією суддів не встановлено.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Керуючись ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Офісу Генерального прокурора залишити без задоволення, а додаткове рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 19 березня 2025 року в справі №260/5233/24 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. В. Ніколін
судді О. Б. Заверуха
О. М. Гінда
Повне судове рішення складено 03.09.25