Справа № 420/23487/25
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2025-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/23487/25

Головуючий в 1 інстанції: Попов В.Ф.

Час і місце ухвалення: м. Одеса

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Лук`янчук О.В.

суддів Бітова А. І.

Ступакової І. Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одеса адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю ЗЕРНОВИЙ ТЕРМІНАЛ КІЛІЯ на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ЗЕРНОВИЙ ТЕРМІНАЛ КІЛІЯ до Кілійського відділу державної виконавчої служби в Ізмаїльському районі Одеської області Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И Л А :

ТОВ ЗЕРНОВИЙ ТЕРМІНАЛ КІЛІЯ звернулось до суду з позовом до Кілійського відділу державної виконавчої служби в Ізмаїльському районі Одеської області Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в якому просило:

- визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника Кілійського відділу державної виконавчої служби Ізмаїльського району Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України - Малашенкова Олексія Володимировича від 07.07.2025 року про накладення штрафу на ТОВ ЗЕРНОВИЙ ТЕРМІНАЛ КІЛІЯ по ВП № 78422772 у розмірі 5 100 (п`ять тисяч сто) гривень.

В обґрунтування позовних вимог зазначається, що судовим наказом № 916/4125/23 ТОВ ЗЕРНОВИЙ ТЕРМІНАЛ КІЛІЯ було зобов`язано звільнити земельну ділянку загальною площею 4,366 га (кадастровий номер: :02:001:0041) шляхом демонтажу та вивезення з її меж належного йому рухомого майна. Вказує на неможливість виконання рішення суду, у зв`язку з тим що, 02.04.2025 року відповідно до Рішення єдиного учасника ТОВ ЗЕРНОВИЙ ТЕРМІНАЛ КІЛІЯ, було ухвалено передати комплекс об`єктів, що на момент винесення рішення суду належали товариству, в якості вкладу до статутного капіталу іншої юридичної особи ТОВ МОРСЬКИЙ ПОРТ ДУНАЙ-КІЛІЯ (). 07.04.2025 року державним виконавцем було зроблено висновок про невиконання боржником зобов`язання, визначеного судовим наказом, у добровільному порядку, та винесено Постанову про накладення штрафу в розмірі 5 100,00 грн відповідно до положень ст. 75 Закону України Про виконавче провадження. Вважаючи постанову про накладення штрафу протиправною звернувся до суду з цим позовом.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2025 року відмовлено у задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю ЗЕРНОВИЙ ТЕРМІНАЛ КІЛІЯ у повному обсязі.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, ТОВ ЗЕРНОВИЙ ТЕРМІНАЛ КІЛІЯ, подало апеляційну скаргу, в якій зазначає про порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, а тому просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що судом першої інстанції було проігноровано надані документи, що підтверджують, що передачу майна до статутного капіталу іншої юридичної особи - ТОВ Морський порт ДунайКілія, а отже втрати прав розпоряджатись майном та неможливість виконання рішення суду у спосіб, визначений виконавчим документом. Натомість суд обмежився формальним констатуванням факту відчуження майна та зробив висновок про недобросовісність дій апелянта без належного аналізу правових і фактичних підстав такого відчуження.

Апелянт вказує, що суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні визнав передачу майна зловживанням правом, не дослідив правові підстав відчуження майна, не встановив законності набуття його новим власником, а також не врахував, що визнання правочину недійсним можливе виключно за процедурою, передбаченою статтями 215 228 ЦК України.

Апелянт зазначає, що на момент передачі майна не існувало жодного судового рішення, яке б забороняло розпорядження належним йому майном, а сам правочин було вчинено на законних підставах.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце слухання справи повідомлені належним чином, враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста їх участь в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Згідно ч.4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що 19.03.2025 року постановою Північного апеляційного господарського суду у справі за №916/4125/23 рішення Господарського суду міста Києва від 01.07.2024 у справі №916/4125/23 в частині відмови у задоволенні первісного позову скасовано, у цій частині прийняти нове рішення, а саме усунути перешкоди державі в особі Одеської обласної військової адміністрації у здійсненні права вільного володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, кадастровий номер: :02:001:0041, загальною площею 4,366 га, розташованою за адресою: Одеська область, м. Кілія, вул. Портова, 4, шляхом зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю Зерновий термінал Кілія звільнити її від належних йому тимчасових споруд, рухомого майна, зокрема: будівлі ангару літ Ч (одноповерхова арочна, каркасна споруда прямокутної форми), загальною площею 521,5 кв. м., висотою 11 м; будівлі вагової літ. С (одноповерхова споруда з технологічним напрямком, яка складається з двох частин: операторської, площею 9,29 кв.м., висотою 2,3 м, та навісу, де розташована вагова платформа, площею 76,41 кв.м., висотою 4,3 м), загальною площею 85,7 кв.м.; будівлі зернопереробного комплексу літ. Ц (естакада для розміщення вантажно-розвантажувального обладнання прямокутна різнорівнева каркасна споруда, що складається з декількох частин: пульт керування, підйомна платформа, прийомний бункер, дві рами (в`їзд-виїзд), висота підйомної 1,8 м, висота приміщення, де розташований бункер від 4 до 4,6 м, висота приміщення, де розташований пульт керування 3,1 м, висота рампи 1,8 м), загальною площею 364,5 кв.м.

02.04.2025 року рішенням єдиного засновника (учасника) ТОВ ЗЕРНОВИЙ ТЕРМІНАЛ КІЛІЯ) вирішено:

Схвалити вступ Товариства з обмеженою відповідальністю ЗЕРНОВИЙ ТЕРМІНАЛ КІЛІЯ до складу учасників Товариства з обмеженою відповідальністю МОРСЬКИЙ ПОРТ ДУНАЙ-КІЛІЯ (далі - ТОВ МПДК).

Передати в якості вкладу до статутного капіталу ТОВ МПДК майно, що перебуває у власності та є статутним капіталом Товариства на загальну оціночну вартість 4 882 400,00 грн (чотири мільйони вісімсот вісімдесят дві тисячі чотириста гривень 00 копійок), а саме

2.1. комплекс тимчасових будівель та споруд, загальною оціночною вартістю 3 420 000,00 грн (три мільйона чотириста двадцять тисяч гривень 00 копійок):

- будівля ангар (літ. Ч) (одноповерхова арочна, каркасна споруда прямокутної форми, загальною площею - 521,5 кв.м., висотою 11,0 м.);

- будівля вагової (літ. С) (одноповерхова споруда з технологічним напрямком і складається із двох частин: операторська - площею 9,29 кв.м., висотою 2,3м. та навіс де розташована вагова платформа площею - 76,41 кв.м., висотою 4,3м., загальна площа тимчасової споруди - 85,7 кв.м.);

- будівля зернопереробного комплексу (літ. Ц) (естакада для розміщення вантажно-розвантажувального обладнання, прямокутна різнорівнева каркасна споруда, що складається із декількох частин: пульт керування, підйомна платформа, прийомний бункер, дві рампи (в`їзд-виїзд). Висота підйомної - 1,8м. Висота приміщення де розташований прийомний бункер - від 4,0м. до 4.6м. Висота приміщення де розташований пульт керування - 3.1м. висота рампи (в`їзд-виїзд) - 1,8м. загальна площа тимчасової споруди - 364,5 кв.м.)

2.2. вантажно-розвантажувальне, транспортерне обладнання загальною оціночною вартістю 1 462 400,00 грн. (один мільйон чотириста шістдесят дві тисячі чотириста гривень 00 копійок), яке складається з:

- ваги автомобільні, модель А-30, (0,5-30 тон), заводський номер Б / Н - 1 шт.

- розвантажувач автомобілів У15-УРАГ, вантажопідйомність до 50т. - 1 шт.

- норія НЦ 1-100, висота 30 м. - 1 шт.;

- прийомний бункер - 1 шт.;

- транспортерна лінія у напрямках Ангар, Склад№1/№2, На воду, загальною довжиною 125м.

02.05.2025 року Господарським судом м. Києва виданий наказ.

20.06.2025 року поставною Кілійського відділу державної виконавчої служби в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відкрито виконавче провадження за № 78422772.

30.06.2025 року ТОВ ЗЕРНОВИЙ ТЕРМІНАЛ КІЛІЯ повідомлено ВДВС про неможливість виконання рішення, у зв`язку із відсутністю законних повноважень розпоряджатись майном, зокрема: будівлі ангару літ Ч (одноповерхова арочна, каркасна споруда прямокутної форми), загальною площею 521,5 кв. м., висотою 11 м; будівлі вагової літ. С (одноповерхова споруда з технологічним напрямком, яка складається з двох частин: операторської, площею 9,29 кв.м., висотою 2,3 м, та навісу, де розташована вагова платформа, площею 76,41 кв.м., висотою 4,3 м), загальною площею 85,7 кв.м.; будівлі зернопереробного комплексу літ. Ц (естакада для розміщення вантажно-розвантажувального обладнання прямокутна різнорівнева каркасна споруда, що складається з декількох частин: пульт керування, підйомна платформа, прийомний бункер, дві рами (в`їзд-виїзд), висота підйомної 1,8 м, висота приміщення, де розташований бункер від 4 до 4,6 м, висота приміщення, де розташований пульт керування 3,1 м, висота рампи 1,8 м), загальною площею 364,5 кв.м, оскільки він не є власником вказаних об`єктів.

07.07.2025 року поставною Кілійського відділу державної виконавчої служби в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) накладено штраф у розмірі 5100 грн.

Позивач вважає, що штраф накладений протиправно, оскільки рішення суду не можливо виконати про, що державного виконавця повідомлено.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що посадові особи ТОВ ЗЕРНОВИЙ ТЕРМІНАЛ КІЛІЯ діяли недобросовісно, зловживаючи своїми цивільними правами на передачу майна іншим особам з метою ухилення чи унеможливлення виконання рішення суду, оскільки вказані дії по відчуженню залежали від волевиявлення боржника, а тому в розумінні ЗУ "Про виконавче провадження" вказані позивачем причини невиконання не можна вважати об`єктивними та такими, що унеможливили або значно ускладнили виконання рішення, а тому прийшов до висновку про правомірність спірної постанови.

Колегія суддів надаючи оцінку рішенню суду першої інстанції з урахуванням доводів апелянта виходить з наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.1 статті 5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно ч.1 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до ч.1 статті 13 цього Закону під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження » передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктами 1, 16 ч.3 статті 18 Закону №1404-VIII встановлено право виконавця під час здійснення виконавчого провадження проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних і посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Частиною 4 статті 18 Закону № 1404-VIII визначено, що вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Відповідності до п.1 ч.1 статті 26 вказаного Закону виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до частини першої, другої статті 63 Закону України "Про виконавче провадження" за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

За частиною першою статті 75 Закону України "Про виконавче провадження" у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника.

Аналізуючи наведені положення законодавства в контексті цієї справи потрібно зауважити, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.

Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

Верховний Суд у Постанові від 15.05.2020 по справі № 812/1813/18 зазначив, що умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин.

В залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону України "Про виконавче провадження". Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Поважними, в розумінні наведених норм Закону України "Про виконавче провадження", можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Аналогічна позиція висловлена Постановах Верховного Суду від 10 вересня 2019 року у справі №0840/3476/18, від 07 листопада 2019 року у справі № 420/70/19 та від 15 квітня 2020 року у справі №811/1324/18.

Надаючи оцінку поважності причин невиконання рішення зазначених апелянтом, колегія суддів зазначає наступне.

Матеріалами справи встановлено, що 19.03.2025 року постановою Північного АГС в справі за №916/4125/23 рішення Господарського суду міста Києва від 01.07.2024 у справі №916/4125/23 в частині відмови у задоволенні первісного позову скасовано, у цій частині прийняти нове рішення, а саме усунути перешкоди державі в особі Одеської обласної військової адміністрації у здійсненні права вільного володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, кадастровий номер: :02:001:0041, загальною площею 4,366 га, розташованою за адресою: Одеська область, м. Кілія, вул. Портова, 4, шляхом зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю Зерновий термінал Кілія звільнити її від належних йому тимчасових споруд, рухомого майна, зокрема: будівлі ангару літ Ч (одноповерхова арочна, каркасна споруда прямокутної форми), загальною площею 521,5 кв. м., висотою 11 м; будівлі вагової літ. С (одноповерхова споруда з технологічним напрямком, яка складається з двох частин: операторської, площею 9,29 кв.м., висотою 2,3 м, та навісу, де розташована вагова платформа, площею 76,41 кв.м., висотою 4,3 м), загальною площею 85,7 кв.м.; будівлі зернопереробного комплексу літ. Ц (естакада для розміщення вантажно-розвантажувального обладнання прямокутна різнорівнева каркасна споруда, що складається з декількох частин: пульт керування, підйомна платформа, прийомний бункер, дві рами (в`їзд-виїзд), висота підйомної 1,8 м, висота приміщення, де розташований бункер від 4 до 4,6 м, висота приміщення, де розташований пульт керування 3,1 м, висота рампи 1,8 м), загальною площею 364,5 кв.м.

Водночас, 02.04.2025 року, на підставі рішення єдиного учасника ТОВ Зерновий термінал Кілія, було ухвалено передати комплекс об`єктів, що на момент винесення рішення суду належали товариству, як вклад до статутного капіталу іншої юридичної особи - ТОВ Морський порт Дунай-Кілія. Метою цього правочину була консолідація матеріально-технічної бази та об`єднання зусиль учасників ринку портової інфраструктури Дунайського регіону, що потребувало залучення зазначених активів до капіталу нового партнера.

Тобто, як вірно встановлено судом першої інстанції, рішення засновника ТОВ ЗЕРНОВИЙ ТЕРМІНАЛ КІЛІЯ про передачу майна ТОВ МОРСЬКИЙ ПОРТ ДУНАЙ-КІЛІЯ прийнято після винесення постанови Північного АГС.

Тобто, після винесення судом рішення позивач вчинив дії, які в наступному можуть утруднити виконання рішення суду, або зробити його виконання неможливим, що не може розцінюватись, як об`єктивні причини, або реальну націленість та прагнення боржника до виконання рішення суду у справі № 916/4125/23, що вірно вказано відповідачем у відзиві.

При цьому, колегія суддів також зауважує щодо можливості вчинення позивачем дій щодо заміни сторони виконавчого провадження.

Відповідно до частини 1-2 статті 379 КАС України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Також, частиною 5 статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016, який набрав чинності з 05.10.2016, передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Таким чином, під час виконавчого провадження заміна сторони виконавчого провадження є аналогом інституту процесуального правонаступництва, встановленого статтею 52 КАС України, яка визначає процесуальні наслідки переходу прав й обов`язків від однієї особи до іншої у відносинах, щодо яких виник спір.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, позивачем, як заінтересованою особою, не було вчинено жодних дій, щодо заміни сторони у виконавчому провадженні.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що посадові особи ТОВ ЗЕРНОВИЙ ТЕРМІНАЛ КІЛІЯ діяли недобросовісно, зловживаючи своїми цивільними правами на передачу майна іншим особам з метою ухилення чи унеможливлення виконання рішення суду, оскільки вказані дії по відчуженню залежали від волевиявлення боржника, а тому в розумінні ЗУ "Про виконавче провадження" вказані позивачем причини невиконання не можна вважати об`єктивними та такими, що унеможливили або значно ускладнили виконання рішення.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що наведені відповідачем причини невиконання рішення суду не є поважними, тому державним виконавцем правомірно винесено оскаржувану постанову про накладення штрафу у розмірі 5100 гривень.

Суд першої інстанції надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору та дослухався до усіх аргументів сторін, які здатні вплинути на результат вирішення спору.

Суд наголошує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі Серявін та інші проти України зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі Трофимчук проти України ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Деякі аргументи не можуть бути підставою для надання детальної відповіді на такі доводи.

Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у цьому судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків рішення суду першої інстанції не спростовують.

За правилами частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та свідчать про незгоду із правовою оцінкою суду першої інстанції обставин справи, суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Отже, при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому підстав для його скасування немає.

З підстав визначених статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду лише з підстав, передбачених пп. "а"- "г" п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Керуючись ст.308, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів , -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ЗЕРНОВИЙ ТЕРМІНАЛ КІЛІЯ залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України

Повний текст постанови складено та підписано 02 вересня 2025 року.

Головуючий суддя: О.В. Лук`янчук

Суддя: А. І. Бітов

Суддя: І. Г. Ступакова