Справа № 240/23470/24
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2025-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/23470/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Гурін Дмитро Миколайович

Суддя-доповідач - Капустинський М.М.

02 вересня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Капустинського М.М.

суддів: Шидловського В.Б. Сапальової Т.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 22 травня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про стягнення інфляційних втрат та 3% річних,

В С Т А Н О В И В :

у листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду із позовом до Міністерства внутрішніх справ України, в якому просив стягнути з Міністерства внутрішніх справ України 247430,47 грн інфляційних втрат у зв`язку з простроченням виплати належної одноразової грошової допомоги та 3% річних від простроченої суми боргу у розмірі 61114,85 грн, всього 308545,32 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що проходив службу в органах внутрішніх справ. 04.09.2015 під час первинного огляду позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності внаслідок загального захворювання, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серії 12ААА №206839 від 28.09.2015. У подальшому, 20.06.2018 МСЕК під час повторного огляду встановила позивачу II групу інвалідності, із зазначенням причин: травма отримана внаслідок захворювання, отриманого в період проходження служби в ОВС. Після повторного огляду МСЕК 16.06.2021 позивачу знову було підтверджено ІІ групу інвалідності. Позивач, на його думку набувши право на отримання одноразової грошової допомоги, звернувся із заявою та необхідними документами для здійснення такої виплати, однак йому було відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги з підстав неналежного оформлення документів.

Позивач вказує, що цю суму він мав отримати ще 01.08.2018, однак її виплата була здійснена лише 29.03.2024. З посиланням на положення Цивільного кодексу України позивач вважає, що має право на інфляційне збільшення в розмірі 247430,47 грн та 3% річних в розмірі 61114,85 грн, що в сумі становить 308545,32 грн.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 22 травня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповноти з`ясування обставин справи, просило скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Аргументуючи свою позицію позивач зазначив, що у даному конкретному випадку Міністерство внутрішніх справ України вже 01.01.2018 року мало усі підстави для виплати позивачу одноразової грошової допомоги, проте створювало штучні підстави для відмови у прийнятті рішення про виплату, що підтверджується численними рішеннями судів, на які посилається Житомирський окружний адміністративний суд. Вважає, що саме Міністерство внутрішніх справ України має нести відповідальність за несвоєчасне виконання вимог Закону та несвоєчасну виплату належним позивачу сум.

22 липня 2025 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив в якому відповідач просить відмовити у задоволенні вимог апеляційної скарги та зазначає, що на виконання рішення суду 20.12.2023 МВС прийнято рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги. Тобто, МВС не виплачувало позивачу одноразову грошову допомогу. 28.03.2024 Управління поліції охорони в Житомирській області здійснило виплату одноразової грошової допомоги позивачу. Також, відповідач зазначає, що як вбачається із резолютивної частини рішень судів у справах №240/5320/18, №240/21590/20 та №240/8053/22 на МВС будь-якого грошового зобов`язання, яке виражене у грошових одиницях, не покладалось. Також, відповідно до вимог статті 11 Цивільного кодексу України не існує будь-якого договору (іншого правочину чи юридичного факту), яким на МВС було б покладено обов`язок сплатити гроші на користь ОСОБА_1 .

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, що позивачу 04.09.2015 під час первинного огляду МСЕК було встановлено ІІІ групу інвалідності внаслідок загального захворювання.

У подальшому, під час повторного огляду МСЕК 20.06.2018 позивачу встановлено ІІ групу інвалідності, із зазначенням причини: травма отримана внаслідок нещасного випадку, ні не пов`язаною з виконанням службових обов`язків.

Під час повторного огляду МСЕК 16.06.2021 позивачу підтверджено ІІ групу інвалідності із зазначенням причини: травма отримана внаслідок нещасного випадку, ні не пов`язаною з виконанням службових обов`язків.

На підставі довідки до акта огляду МСЕК серії 12ААБ №100995 від 20.06.2018, позивач звернувся до ліквідаційної комісії Управління державної служби охорони при УМВС України в Житомирській області з приводу виплати одноразової грошової допомоги.

Ліквідаційною комісією Управління державної служби охорони при УМВС України в Житомирській області було складено та затверджено висновок про призначення одноразової грошової допомоги позивачу та направлено на адресу відповідача для затвердження.

За результатом розгляду вказаних матеріалів МВС листом від 01.08.2018 №11021/05/15-2018 повернуло висновок до ліквідаційної комісії у зв`язку з неналежним оформленням документів.

Вважаючи дії відповідача щодо повернення матеріалів без прийняття рішення по суті заяви протиправними, позивач звернувся до суду із позовом.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 26.12.2018, залишеного без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 07.03.2019, у справі №240/5320/18 позов ОСОБА_1 задоволено частково та зобов`язано МВС розглянути матеріали про призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності, що настала внаслідок нещасного випадку, що мав місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у відповідності до вимог Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850.

На виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 26.12.2018 у справі №240/5320/18 МВС розглянуло матеріали щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 згідно з Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 (далі Порядок №850), та сформувало висновок, затверджений Державним секретарем МВС 01.07.2019. За змістом вказаного висновку, виплата одноразової грошової допомоги позивачу, за умови наявності передбачених Порядком №850 підстав, повинна бути здійснена за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом для Національної поліції України, а тому матеріали щодо призначення одноразової грошової допомоги позивачу надіслані з порушенням вимог Порядку №850.

Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду із позовом.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 08.04.2021, злишеного без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29.09.2021, справі №240/21590/20 позов ОСОБА_1 задоволено частково та зобов`язано МВС повторно розглянути заяву позивача щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги, у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності працівника міліції" від 21.10.2015 №850 і прийняти рішення, передбачене п.9 постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності працівника міліції" від 21.10.2015 №850, з урахуванням висновків суду у даній справі.

На виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 08.04.2021 у справі №240/21590/20 МВС було розглянуто заяву позивача та матеріали щодо призначення одноразової грошової допомоги та прийнято рішення про відмову у призначенні такої допомоги.

Вважаючи зазначену відмову відповідача протиправною, позивач звернувся до суду із позовом.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 18.04.2023 у справі №240/8053/22 позов ОСОБА_1 задоволено частково та зобов`язано МВС прийняти відповідно до норм постанови Кабінету Міністрів України №850 від 21.10.2015 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції» рішення про призначення і виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням II групи інвалідності, внаслідок нещасного випадку, що мав місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, з урахуванням висновків суду у даній справі.

На виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 18.04.2023, винесеного у справі №240/8053/22, МВС 20.12.2023 прийнято рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги.

Виплату одноразової грошової допомоги 28.03.2024 здійснено Управлінням поліції охорони в Житомирській області (а.с.14).

Позивач вважає, що у МВС виникло перед ним грошове зобов`язання з 20.06.2018 (дата встановлення позивачу ІІ групи інвалідності) по 29.03.2024 (дата виплати одноразової грошової допомоги), отже просить застосувати норми статті 625 Цивільного кодексу України (відповідальність за прострочення грошового зобов`язання).

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості вимог позивача, відтак і наявності підстав для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору та, відповідно до ч.1 ст.308 КАС України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги позивача.

Приписами частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції визначає Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 (далі Порядок №850).

Відповідно до пункту 2 Порядку №850 днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Перелік документів, які необхідно подати працівнику міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, визначений у пункті 7 вказаного Порядку.

Керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС України в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги (пункт 8 Порядку №850).

Згідно із пунктом 9 Порядку №850 МВС України в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

При цьому, сам лише факт встановлення позивачу інвалідності та подання ним передбачених пунктом 7 Порядку №850 документів, не свідчить про наявність в нього безумовного права на отримання одноразової грошової допомоги. В компетенції МВС України є аналіз та дослідження змісту таких документів. У разі виявлення невідповідності таких документів встановленій формі, а також суперечності чи неповноти наявної в них інформації щодо обставин отримання особою травми, каліцтва чи захворювання, ця обставина виключає можливість прийняття МВС України будь якого з рішень, чи то про виплату одноразової грошової допомоги чи про відмову у виплаті такої.

Як зазначено вище рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 18.04.2023, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 11.09.2023, у справі №240/8053/22 позов ОСОБА_1 задоволено частково та зобов`язано МВС прийняти відповідно до норм постанови Кабінету Міністрів України №850 від 21.10.2015 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції» рішення про призначення і виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням II групи інвалідності, внаслідок нещасного випадку, що мав місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, з урахуванням висновків суду у даній справі.

На виконання зазначеного рішення суду 20.12.2023 МВС прийнято рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги. Тобто МВС не виплачувало позивачу одноразову грошову допомогу.

28.03.2024 Управління поліції охорони в Житомирській області здійснило виплату одноразової грошової допомоги позивачу.

Як вбачається із текстів резолютивної частини рішень судів у справах №240/5320/18, №240/21590/20 та №240/8053/22 на МВС будь-якого грошового зобов`язання, яке виражене у грошових одиницях, не покладалось. Також, відповідно до вимог статті 11 Цивільного кодексу України не існує будь-якого договору (іншого правочину чи юридичного факту), яким на МВС було б покладено обов`язок сплатити гроші на користь ОСОБА_1 .

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено відповідальність за порушення грошового зобов`язання.

Так, стягнення з боржника інфляційних втрат регулюється статтею 625 Цивільного кодексу України, відповідно до частини другої якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з нормами частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У силу норм частини 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

При цьому, частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти.

Так, законодавцем визначено, що грошовим зобов`язанням є зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України. До грошових зобов`язань відносяться також зобов`язання щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; зобов`язання, що виникають внаслідок неможливості виконання зобов`язань за договорами зберігання, підряду, найму (оренди), ренти тощо, які мають бути виражені у грошових одиницях.

Поряд з цим, як уже зазначалось, стягнення інфляційних втрат регулюється статтею 625 Цивільного кодексу України.

Тож, з наведеного слідує, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Виходячи зі змісту спірних правовідносин, суд зазначає про відсутність цивільно-правових відносин між позивачем та відповідачем, як роботодавцем, відсутність цивільно-правового порушення з боку відповідача, який мав би складатися з протиправної поведінки (умисне протиправне користування відповідачем коштами належними позивачеві), що спричинила збитки, вини заподіювача шкоди та причинно-наслідкового зв`язку між ними.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі №711/4010/13-ц погодилась з позицією суду апеляційної інстанції, який вказав на те що, приписи статті 625 Цивільного кодексу України не застосовуються до трудових правовідносин, сімейних та інших правовідносин, які регулює спеціальне законодавство.

У свою чергу спірні правовідносини в даній справі врегульовано Законом України "Про міліцію" та Порядком та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850.

Таким чином, колегія суддів, враховуючи викладене та беручи до уваги відсутність договірних зобов`язань, вважає, що підстави виникнення цивільних прав та обов`язків в даному випадку відсутні. Отже, в межах спірних правовідносин не існують цивільні правовідносини, у тому числі й зобов`язального характеру.

Передбачене частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входить до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, як спосіб захисту майнового права та інтересу у цивільно-правових відносинах.

За таких обставин норми Цивільного кодексу України, зокрема, ті, що регулюють наслідки порушення зобов`язань, до спірних правовідносин, які виникли у зв`язку з виконанням судового рішення, не застосовуються.

Вказаний висновок щодо застосування ст.625 Цивільного кодексу України узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 27.08.2020 у справі №804/871/16, від 18.07.2018 у справі №2а-11853/10/1570.

З огляду на вищезазначене та встановлені обставини справи, які перевірені зібраними доказами у їх сукупності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 22 травня 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Капустинський М.М.

Судді Шидловський В.Б. Сапальова Т.В.