Справа № 135/1201/25
Суддя: Корнієнко О. М.
Дата ухвалення: 2025-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 135/1201/25
Провадження № 2-а/135/7/25
РІШЕННЯ

Іменем України

02.09.2025 Ладижинський міський суд Вінницької області

в складі: судді Корнієнка О.М.,

розглянувши у порядку спрощеного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовною заявою до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про скасування постанови серії ЕНА №5500106 від 16.08.2025, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП. Зазначив, що 16.08.2025 постановою складеною інспектором ВП№3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області Закревським О.А. його було піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 510 грн. В постанові зазначено, що 16.08.2025 р. о 19.44 годин на польовій дорозі за с.Заозерне водій ОСОБА_1 керував мотоциклом ГЕОН д.н.з. НОМЕР_1 та не користувався захисним шоломом, а також не пред`явив для перевірки посвідчення чим порушив п.2.1 ПДР України/чим порушив п.2.3г ПДР України. Порушив правила користування мотошоломом. Такі дії ОСОБА_1 інспектором поліції кваліфіковано за ч.5 ст.121 КУпАП.

Вважає, що до нього було безпідставно застосовано стягнення у виді штрафу, так як він не скоював адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП. Зокрема, позивач вказав на те, що об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП так і ч.1 ст.126 КУпАП полягає в тому, що порушник обов`язок має керувати транспортним засобом. Вказав, що заперечує що керував транспортним засобом 16.08.2025 року за обставин викладених в постанові серії ЕНА №5500106 від 16.08.2025 року та порушення вимог п.2.1 та п.2.3г ПДР України, а також допущення порушення вимог ч.5 ст.121 КУпАП. Жодних інших доказів, як це видно із п.7 оскаржуваної постанови серії ЕНА №5500106, які б підтверджували факт керування ним транспортним засобом 16.08.2025 року не долучено, отже не доведено, що він є суб`єктом правопорушення передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП.

Окрім цього, фабула протоколу у справі про адміністративне правопорушення містить інформацію про два склади адміністративних правопорушень, однак працівником поліції кваліфіковано їх як прпавопорушення за ч.5 ст.121 КУпАП, чим порушено вимоги матеріального права та неправильно каліфіковано дії ОСОБА_1 .

Тому він вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП. Тому просив скасувати дану постанову, якою його було притягнено до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП та закрити провадження в адміністративній справі.

Представник відповідача Головного управління Національної поліції у Вінницькій області подав до суду відзив на позовну заяву, згідно якого зазначив, що ГУНП у Вінницькій області заперечує в повному обсязі проти задоволення позовних вимог, вважає їх безпідставними та необґрунтованими з наступних причин.

Згідно п.2.1 ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. За порушення даної норми встановлено відповідальність передбачену ч.1 ст.126 КУпАП.

Разом з тим, позивачем не надано жодного доказу, зокрема посвідчення водія на право керування транспортними засобами відповідної категорії.

Згідно п.2.3. ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний під час руху на мотоциклі і мопеді бути в застебнутому мотошоломі і не перевозити пасажирів без застебнути мотошоломів. Порушення правил користування мотошоломами являється адміністративним правопорушенням. За порушення даної норми встановлено відповідальність передбачену ч.5 ст.121 КУпАП.

Таким чином, відповідач мав всі законні підстави винести постанову про накладення адміністративного стягнення, а також розглянути справу про адмiнiстративне правопорушення на місці вчинення правопорушення.

Вважають, що постанова є правомірною та такою, що не підлягає скасуванню, є обгрунтованою та законною. Тому просили відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволені позову слід відмовити з таких підстав.

Згідно оскаржуваної постанови серії ЕНА №5500106 від 16.08.2025 вбачається, що 16.08.2025 р. о 19 год. 44 хв. на польовій дорозі за с.Заозерне водій ОСОБА_1 керував мотоциклом «ГЕОН» д.н.з. НОМЕР_1 та не користувався захисним шоломом, а також не пред`явив для перевірки посвідчення чим порушив п.2.1 ПДР України/чим порушив п.2.3г ПДР України.Порушив правила користування мотошоломом. В зв?язку з чим водій ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.

В позовній заяві позивач зазначив, що заперечує факт керування транспортним засобом, вказуючи на відсутність доказів на підтвердження факту керування.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Так, відповідно до ч.1 ст.78 КАС України, обставини, які визнані учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

У відповідності до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пункту 8 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Статтею 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Частина п`ята ст.121 КУпАП, за якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, встановлює відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами, і тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Закон України «Про дорожній рух» регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань).

Відповідно до ст.14 вказаного Закону учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.

До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин.

Учасники дорожнього руху зобов`язані, у тому числі, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Так, Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 затверджено Правила дорожнього руху України (далі по тексту - ПДР України).

У відповідності до п.1.1 ПДР України останні відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до положень пункту 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно з пунктом 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, б) реєстраційний документ на транспортний засіб.

Згідно з пунктом 2.3 г ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний під час руху на мотоциклі і мопеді бути в застебнутому мотошоломі і не перевозити пасажирів без застебнутих мотошоломів.

Таким чином, за порушення вимоги п.2.3 г ПДР України передбачена відповідальність за ч.5 ст.121 КУпАП України порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Фактичні ж обставини викладеного порушення, окрім факту керування, вказані в оскаржуваній постанові, позивачем під сумнів не ставляться. Позивач не заперечує того, що він не мав при собі посвідчення водія та не користувався захисним шоломом.

Позивач стверджує, що не керував транспортним засобом.

Разом з тим, дослідивши матеріали справи, наданий відповідачем відзив, запис з боді-камери поліцейського, судом встановлено, що згідно відеозапису видно, що працівники поліції на службовому автомобіля зупинили водія ОСОБА_1 , який керував мотоциклом. Так із відеозапису видно, що зупинку здійснено на польовій дорозі, інших транспортних засобів там не було, інших осіб, окрім ще одного свідка не було. Після зупинки водію було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння. Роз`яснено порядок його проходження. При цьому, під час тривалого спілкування з поліцейськими, водій жодного разу не заперечував факт керування мотоциклом, вказує, що не виїздив на трасу, а проїхався по польовій дорозі, намагався залагодити ситуацію без проходження огляду на стан сп`яніння. Визнавав, що керував мотоциклом без шолома. Мотоцикл позичив в знайомого. Поліцейські, для забезпечення права на захист, надали можливість ОСОБА_1 зарядити свій телефон, щоб скористатись правовою допомогою захисника.

За таких обставин, оскільки поліцейські безпосередньо спостерігали рух мотоциклом під керуванням ОСОБА_1 , який не заперечував проти такого керування, запис з боді-камер поліцейських, який містить пояснення особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, є належним доказом керування транспортним засобом, що відповідає положенням ст. 251 КУпАП.

Відтак, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 керував мотоциклом.

При цьому, відсутність заперечень з боку ОСОБА_1 при оформленні матеріалів справи про адміністративне правопорушення за ч.5 ст. 121 КУпАП, надавала поліцейському згідно положень ст. 258 КУпАП право винести постанову на місці вчинення правопорушення без складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Незгода позивача з притягненням його до адміністративної відповідальності за частиною п`ятою статті 121 Кодексу України про адміністративне правопорушення не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини в справі "O'Halloran and Francis v. the United Kingdom" будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати транспортним засобом, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування транспортним засобом може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати транспортними засобами, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

Отже, водій при керуванні транспортним засобом зобов`язаний, в першу чергу, дотримуватись вимог ПДР України.

Відтак, працівник поліції встановивши та належним чином зафіксувавши порушення позивачем вимог п.2.3г ПДР України, правомірно розглянув справу та виніс постанову серії ЕНА №5500106 від 16.08.2025, якою притягнув позивача до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП, наклавши стягнення, що передбачене санкцією вказаної статті.

Щодо зазначення в оскаржуваній постанові того, що водій не пред`явив для перевірки посвідчення водія, чим порушив п.2.1 ПДР України, то дана обставина не вплинула на правильність притягнення водія до відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП, не вплинула на розмір накладеного стягнення. Відтак, таке зазначення в постанові не може бути підставою для скасування оскаржуваної постанови, оскільки не погіршує становище особи, так як оскаржуваною постановою водія не було притягнуто до відповідальності за відповідною частиною ст.126 КУпАП.

Із врахуванням встановлених обставин та наведених вище положень чинного законодавства України, суд приходить до висновку, що винесена постанова у справі про адміністративне правопорушення є законною та не підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 9, 22 КУпАП, ст. ст. 6, 77, 79, 241 246, 268, 269, 271, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні позовних вимог.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №5500106 від 16.08.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП та накладення стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя