Справа № 753/24562/24
Суддя: Черпак Юрій Кононович
Дата ухвалення: 2025-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Черпак Ю.К.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Черпака Ю.К.,

суддів Кобаля М.І., Штульман І.В.,

за участю секретаря судового засідання Григор`єва С.О.,

представника відповідача Рябоконь В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційну скаргу Департаменту територіального контролю м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 19 червня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту територіального контролю м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), головного спеціаліста-інспектора з паркування Департаменту територіального контрою м. Києва виконавчого органу Київської міської ради Кравченко К.Л., про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

13 грудня 2024 року ОСОБА_1 (далі - позивач/ ОСОБА_1 ) звернулась до Дарницького районного суду міста Києва з адміністративним позовом до Департаменту територіального контролю м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - відповідач 1/апелянт/ДТК КМДА), головного спеціаліста-інспектора з паркування Департаменту територіального контрою м. Києва виконавчого органу Київської міської ради Кравченко К.Л., (далі - відповідач 2) про скасування постанови від 25 листопада 2024 року серії 2КІ № про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення частини першої статті 122 Кодекс України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та закриття провадження у справі.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначила, що головний спеціаліст-інспектор з паркування Департаменту територіального контрою м. Києва виконавчого органу Київської міської ради Кравченко К.Л. неправомірно притягнув її до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 122 КУпАП та виніс постанову про накладення штрафу в розмірі 340 грн. Підставою для винесення постанови інспектор вказав зупинку транспортного засобу 25 листопада 2024 року о 15 годині 33 хвилини у м. Києві на бульварі М. Приймаченко, 6-А, в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено». Такі висновки відповідача є незаконними та необґрунтованими, оскільки транспортний засіб був зупинений праворуч при заїзді з бульвару М. Приймаченко, де відсутній відповідний знак 3.34. Отже, факт вчинення адміністративного правопорушення не доведений, а постанова винесена без належних та допустимих доказів.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 19 червня 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Скасовано постанову головного спеціаліста-інспектора з паркування Департаменту територіального контрою м. Києва виконавчого органу Київської міської ради Кравченко К.Л. серії 2КІ № від 25 листопада 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною першою статті 122 КУпАП у виді адміністративного штрафу в розмірі 340 грн.

Провадження по адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною першою статті 122 КУпАП закрито на підставі пункту 4 частини першої статті 247 КУпАП.

Стягнуто з Департаменту територіального контролю м. Києва виконавчого органу (Київської міської державної адміністрації) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в сумі 605, 60 грн.

Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів належними, достатніми та допустимими доказами факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Надані матеріали фотофіксації не підтверджують розташування транспортного засобу позивача безпосередньо в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», оскільки на фотознімках окремо зафіксований автомобіль без прив`язки до знаку, а на інших - знак без прив`язки до автомобіля. При цьому відповідач не надав і схеми розташування дорожніх знаків із загальноміської бази даних дислокації, яка могла б підтвердити правомірність винесення постанови. Відповідно до статті 77 КАС України саме на відповідача покладено обов`язок довести правомірність свого рішення та факт наявності події і складу адміністративного правопорушення. Оскільки належних і беззаперечних доказів не надано, а ймовірне порушення не є очевидним, суд дійшов висновку про відсутність складу адміністративного правопорушення у діях позивача. Крім того, за приписами статті 247 КУпАП провадження підлягає закриттю у разі відсутності події і складу правопорушення. Враховуючи недоведеність обставин, покладених в основу постанови, та невідповідність наданих доказів критеріям належності й допустимості, позовні вимоги є обґрунтованими, а постанова про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню.

В апеляційній скарзі ДТК КМДА, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначив, що судом неповно з`ясовано обставини справи та зроблено висновки, які не відповідають фактичним даним і наданим доказам. Інспектори з паркування уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, частинами першою і третьою статті 122 КУпАП, а оскаржувана постанова відповідає вимогам закону і ґрунтується на належних матеріалах фото- та відеофіксації. Суд першої інстанції безпідставно відхилив фотознімки та відеозапис, які підтверджують розташування транспортного засобу позивача у зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено». На цих матеріалах зафіксовано автомобіль позивача з різних ракурсів із координатами, що відповідають адресі правопорушення, а також наявність забороняючого знаку. Висновки суду про відсутність прив`язки авто до знаку апелянт вважає формальними та такими, що суперечать дійсним обставинам. Крім того, вказує на порушення процесуальних норм, зокрема суд проігнорував подані заперечення на відповідь позивача, не дав оцінки аргументам про суб`єктний склад відповідачів (оскільки належним відповідачем є орган - ДТК КМДА, а не інспектор), а також не врахував висновки Верховного Суду щодо визначення належного відповідача у подібних спорах. Також зауважив, що позивачка свідомо виклала неправдиві обставини про нібито зупинку транспортного засобу праворуч при заїзді з бульвару Марії Приймаченко, хоча фотоматеріали та відеозапис однозначно свідчать, що автомобіль було розміщено ліворуч, у зоні дії знаку 3.34, встановленого при в`їзді з бульвару Миколи Міхновського.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачка підтримав рішення суду першої інстанції, просив залишити його в силі. Зазначила, що оскаржувана постанова інспектора з паркування винесена без належних та допустимих доказів, адже фотоматеріали не підтверджують наявності дорожнього знаку 3.34 у місці зупинки автомобіля. Послалася на принцип презумпції невинуватості, відповідно до якого всі сумніви тлумачаться на користь особи, та на обов`язок відповідача довести правомірність своїх дій. Підкреслила, що сам факт винесення постанови не є доказом вчинення правопорушення. Крім того, вказала на порушення вимог КУпАП щодо мотивування та належного обґрунтування постанови, а також на помилковість подальших дій відповідача з ініціювання виконавчого провадження.

Позивач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився.

Згідно з частиною другою статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що особиста участь позивача в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів визнала можливим проводити розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Апеляційний розгляд справи відповідно до частини другої статті 312 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частин першої і другої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та їх правову оцінку, правильність застосування норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 є власником автомобіля HONDA JAZZ з державним номерним знаком НОМЕР_2 .

25 листопада 2024 року головним спеціалістом-інспектором з паркування управління (інспекції) з паркування Департаменту територіального контролю м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Кравченком К.Л. винесено постанову серії 2КІ № про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у зв`язку з вчиненням порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, передбаченого частиною першою статті 122 КУпАП. У постанові зазначено, що автомобіль HONDA JAZZ, д.н.з. НОМЕР_2 , було зупинено на бульварі Марії Приймаченко, 6-А у місті Києві в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено».

За результатами розгляду справи інспектором накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, 13 грудня 2024 року позивачка звернулась до суду.

Відповідно до наданих матеріалів, позивачка отримала копію оскаржуваної постанови лише 13 грудня 2024 року засобами поштового зв`язку, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією конверта від ДТК КМДА. Таким чином, звертаючись до суду з адміністративним позовом 13 грудня 2024 року, позивачка не пропустила строк звернення до суду щодо оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Колегія суддів, переглядаючи рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, враховує наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 255 КУаАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, статтями 122 (частини третя - восьма) та 152-1 КУпАП, мають право розглядати уповноважені посадові особи органів місцевого самоврядування, які мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення, а у випадках, передбачених законодавством, - виносити постанови.

Частиною першою статті 6 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» від 06 вересня 2005 року № 2807-IV (далі - Закон № 2807-IV) передбачено, що органи місцевого самоврядування забезпечують здійснення державної політики у сфері благоустрою населених пунктів, зокрема шляхом встановлення та забезпечення дотримання правил благоустрою, до яких належать і вимоги щодо правил паркування, зупинки та стоянки транспортних засобів.

Згідно з пунктом «а» частини першої статті 30 Закону № 2807-IV до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить, зокрема, організація благоустрою територій населених пунктів, а також контроль за дотриманням відповідних правил.

Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 14 березня 2018 року № 130 затверджено Порядок здійснення контролю за дотриманням правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, пунктом 11 якого передбачено, що інспектор з паркування на підставі матеріалів фотофіксації правопорушення має право без складання протоколу винести постанову про накладення адміністративного стягнення відповідно до статті 283 КУпАП.

Таким чином, інспектори з паркування, які діють у межах відповідного підрозділу органу місцевого самоврядування (зокрема, Департаменту територіального контролю виконавчого органу Київської міської ради), є належними та уповноваженими суб`єктами владних повноважень на складення постанов у справах про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 122 та 152-1 КУпАП, зокрема у разі фіксації таких порушень у режимі фотозйомки.

Відтак, винесення спірної постанови здійснено уповноваженою посадовою особою у межах наданих законом повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством.

Згідно із статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353-XII (далі - Закон № 3353-XII) учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону № 3353-XII встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - Правила дорожнього руху).

Пунктами 1.1, 1.9 Правил дорожнього руху встановлено, що ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території, тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з пунктом 1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Оскаржуваною постановою позивачку притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 122 КУпАП у зв`язку з паркуванням транспортного засобу в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено».

Відповідно до підпункту «в» пункту 8.4 Правил дорожнього руху дорожні знаки (додаток 1) поділяються на групи, зокрема, заборонні знаки. Запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Згідно з розділом 33 Правил дорожнього руху знак 3.34 «Зупинка заборонена» забороняє зупинку і стоянку транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу). Дія знаків 3.9, 3.10, 3.34-3.37 поширюється лише на той бік дороги, на якому вони встановлені.

Таким чином, зупинка/стоянка транспортного засобу в зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено» створює об`єктивну сторону правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною першою статті 122 КУпАП.

Відповідно до частини першої статті 122 КУпАП, зокрема, порушення правил зупинки, стоянки - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суб`єктом правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КУпАП, є особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення (момент паркування), а в разі фіксації зазначеного правопорушення в режимі фотозйомки (відеозапису) - відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України. У разі внесення змін до постанови про накладання адміністративного стягнення з підстав, встановлених абзацом третім частини першої статті 279-3 цього Кодексу, суб`єктом правопорушення може бути особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в режимі фотозйомки (відеозапису).

Пунктом 26 Правил паркування транспортних засобів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України 03 грудня 2009 року № 1342, визначено, що користувач зобов`язаний поставити транспортний засіб на місце для паркування відповідно до дорожньої розмітки та дорожніх знаків, а також з дотриманням вимог цих Правил і Правил дорожнього руху сплатити збір за паркування та вартість послуг з утримання майданчиків для платного паркування; розмістити у лівому нижньому куті лобового скла транспортного засобу платіжний документ так, щоб забезпечити його видимість для перевірки.

Відповідно до примітки до статті 14-2 КУпАП режим фотозйомки (відеозапису) передбачає здійснення уповноваженою посадовою особою фото/відеофіксації обставин порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів, а саме: дати, часу (моменту), місця розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомих об`єктів та/або географічних координат, інших ознак наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу. При здійсненні фотозйомки обов`язковою є наявність не менше двох зображень транспортного засобу, отриманих з різних або протилежних ракурсів.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до статті 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Докази мають бути належними та допустимими. Допустимими є ті докази, які зібрані відповідно до закону, а належними - якщо вони містять інформацію щодо предмету доказування.

За змістом статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Частинами другою і третьою статті 283 КУпАП встановлено, що постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Колегія суддів звертає увагу, що тільки належна фото фіксація вчинення адміністративного правопорушення позивачкою, може підтвердити правомірність накладення на неї адміністративного стягнення та вважається належним доказом по справі.

З аналізу матеріалів справи вбачається, що надані відповідачем докази, зокрема фотоматеріали, не дозволяють однозначно встановити факт вчинення позивачкою адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КУпАП.

Так, матеріали фотофіксації, які додані до постанови від 25 листопада 2024 року серії 2КІ № , хоча й містить зображення транспортного засобу позивачки, втім такі не містить чітких ідентифікуючих ознак того, що автомобіль перебуває саме в межах дії дорожнього знаку «Зупинку заборонено».

Відсутні орієнтири дорожньої інфраструктури, які дозволили б співвіднести положення автомобіля з розміщенням відповідного знаку.

Крім того, фотоматеріали не демонструють сам знак 3.34 у безпосередній близькості до транспортного засобу або його оглядовій зоні, а координати, наведені у постанові, без візуального підтвердження не можуть самостійно доводити факт правопорушення.

За відсутності наочних і беззаперечних доказів, що фіксують саму подію порушення правил зупинки саме у зоні дії знаку, надані матеріали не можуть вважатися належними і достатніми для встановлення вини позивачки та притягнення її до адміністративної відповідальності.

Посилання відповідача на здійснення відеофіксації є безпідставними, оскільки матеріали справи жодних відеозаписів не містять.

В оскаржуваній постанові також відсутні відомості про наявність чи використання технічних засобів, якими нібито здійснювалась відеозйомка, не зазначено їх модель, серійний номер та інші дані, що відповідно до вимог законодавства є обов`язковими для підтвердження допустимості та належності доказів.

Фактично в матеріалах справи наявні лише окремі фотознімки, які самі по собі не дають змоги достовірно встановити місце розташування транспортного засобу відносно дорожнього знаку 3.34, а тому будь-які твердження про відеофіксацію події носять припущення та не можуть слугувати підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Таким чином, сукупність наданих доказів не є достатньою для беззаперечного підтвердження вчинення позивачем адміністративних правопорушень. Вони не забезпечують належної доказової бази, яка б відповідала критеріям допустимості й належності відповідно до статті 251 КУпАП, що є підставою для визнання постанови необґрунтованою.

Доводи апеляційної скарги про умисне введення позивачою суду першої інстанції в оману шляхом зазначення недостовірних відомостей щодо місця розташування транспортного засобу є безпідставними, оскільки вони не підтверджуються належними та допустимими доказами у матеріалах справи.

Навіть за наявності певних суперечностей у поясненнях позивачки це не звільняє відповідача як суб`єкта владних повноважень від обов`язку довести правомірність оскаржуваної постанови та наявність складу адміністративного правопорушення за допомогою достатніх, належних і беззаперечних доказів.

Відсутність таких доказів свідчить про недоведеність події адміністративного правопорушення, що є самостійною підставою для скасування постанови.

Оскільки суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, то колегія суддів згідно із статтею 316 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги залишає її без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись статтями 286, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту територіального контролю м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) залишити без задоволення, а рішення Дарницького районного суду міста Києва від 19 червня 2025 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: Черпак Ю.К.

Судді: Кобаль М.І.

Штульман І.В.