Справа № 640/31980/20
Суддя: Григораш Віталій Олександрович
Дата ухвалення: 2025-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2025 р. м. Чернівці Справа № 640/31980/20

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Григораша В.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві з такими позовними вимогами:

визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 12.09.2016 на підставі архівних довідок №1260 від 15.07.2016 та №1261 від 15.07.2016, які видані адміністрацією міста Червоний Луч луганської народної республіки, довідки про проходження військової служби №5/7/223 від 05.08.2020, виданої відділом військового комісаріату луганської народної республіки по місту Ровеньки та довідки про навчання у Таганрогському судомеханічному технікумі №11/ок від 03.02.2017, виданої Державними бюджетним професійним освітнім закладом Ростовської області "Таганрогський коледж морського приладобудування" та копію диплома НОМЕР_1 від 24.06.1975 протиправними;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві здійснити з 12.09.2016 перерахунок пенсії за віком ОСОБА_1 з урахуванням архівних довідок №1260 від 15.07.2016 та №1261 від 15.07.2016, виданих адміністрацією міста Червоний Луч луганської народної республіки, довідки про проходження військової служби №5/7/223 від 05.08.2020, виданої відділом військового комісаріату луганської народної республіки по місту Ровеньки та довідки про навчання у Таганрогськомусудомеханічному технікумі №11/ок від 03.02.2017, виданої Державними бюджетним професійним освітнім закладом Ростовської області "Таганрогський коледж морського приладобудування" та копію диплома НОМЕР_1 від 24.06.1975.

Ухвалою судді Окружного адміністративного суду міста Києва Патратій О.В від 22.12.2020 відкрито провадження в адміністративній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Ухвалою судді Окружного адміністративного суду міста Києва Погрібніченка І.М. від 02.04.2021 прийнято адміністративну справу №640/31980/20 до провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

На виконання положень п.2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" №2825-ІХ та відповідно Порядку передачі судових справ нерозглянутих Окружним адміністративним судом м. Києва, затвердженого наказом ДСА України від 16.09.2024 №399 до Чернівецького окружного адміністративного суду скерована дана адміністративні справа.

Відповідно до автоматизованого розподілу судової справи між суддями Чернівецького окружного адміністративного суду, адміністративну справу передано на розгляд головуючому судді Григорашу В.О.

Ухвалою суду від 11.03.2025 прийнято до свого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити дії та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження без повідомленням (виклику) сторін за наявними в справі матеріалами.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що не прийняття відповідачем при розгляді заяви про перерахунок пенсії довідок виданих закладами, які знаходяться на окупованих територіях, як доказів привело до порушення його прав на отримання належного пенсійного забезпечення та протиправної відмови у проведенні перерахунку його пенсії.

Відповідач, не погоджуючись з позовними вимогами, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позивачу відмовлено в перерахунку пенсії за наданими ним документами, оскільки будь який акт (рішення, документ) виданий органами або особами на тимчасово окупованих територіях є недійсними та не створюють правових наслідків. Також позивачу повідомлялося, що обчислення стажу роботу, яке дає право на пенсію за віком, можливо здійснити на підставі уточнюючих довідок, виданих підприємствами, установами, організаціями, які перереєструвались на території, підконтрольній українській владі.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Зважаючи на відсутність клопотання будь-якої зі сторін про інше, суд вважає за можливе продовжити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

З`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне.

Позивач, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві як отримувач пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

25.09.2020 позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із завою, в якій просив здійснити перерахунок розміру пенсії за віком з урахуванням:

- заробітної плати згідно довідок №1260 та №1261 від 15.07.2016, виданих адміністрацією міста Червоний Луч луганської народної республіки,

- термін навчання на денній формі у Таганрогськомусудомеханічному технікумі по спеціальності "Радіоапаратобудівництво", що підтверджується довідкою №11/ок від 03.02.2017 та дипломом серії НОМЕР_1 видиним 24.06.1975;

- періоди проходження військової служби з 10.11.1975 по 14.11.1977, що підтверджується довідкою №5/7/223 від 05.08.2020, виданої відділом військового комісаріату луганської народної республіки по місту Ровеньки.

Розглянувши вказану заяву, відповідач листом від 30.10.20220 №24905-25549/С-02/8-2600/20 повідомив позивача, що відповідно до ч. 2,3 ст. 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" будь-які органи, їх посадові особи та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначенні у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими ч. 2 цієї статті, є недійсними і не створює правових наслідків. Враховуючи викладене, Головне управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві не взяв до уваги архівні довідки №1260, №1261 від 15.07.2016, які видані установою, яка в зазначений термін не перемістилася на територію яких, органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі та не є дійсною. Також рекомендував позивачу звернутися із відповідною заявою та довідкою про періоди навчання до відділу обслуговування громадян №6 (сервісний центр).

17.11.2020 позивач повторно звернувся до відповідач із заявою про перерахунок пенсії за віком.

Листом від 26.11.2020 за №2600-0309-8/168226 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повідомило позивачу, що йому відмовлено в перерахунку пенсії за наданими документами та роз`яснено, що обчислення стажу роботи, яке дає право на пенсію за віком, можливо здійснити на підставі уточнюючих довідок, виданих підприємствами, установами, організаціями, які перереєструвались на території, підконтрольній українській владі.

Не погоджуючись із діями Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови в проведенні перерахунку пенсії, позивач звернувся до суду з позовом.

До спірних правовідносин суд застосовує наступні положення законодавства та робить висновки по суті пору.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 46 Конституції України передбачено, що громадяни України мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості та інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг, врегульовано Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV; в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ст.1 Закону №1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Статтею 8 Закону №1058-IV закріплено право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до ч.1 ст.40 Закону №1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Згідно з ч.1-3 ст.44 Закону №1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №1058-IV затверджено постановою правління Пенсійного Фонду України від 25.11.2005 № 22-1, затверджений в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (далі - Порядок №22-1, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно з п.2.1 Порядку №22-1 до заяви про призначення (перерахунок) пенсії за віком додаються, зокрема, документи про стаж та довідка про заробітну плату особи за період страхового стажу до 1 липня 2000 року, а, починаючи з 1 липня 2000 року, індивідуальні відомості про застраховану особу надаються відділом персоніфікованого обліку.

За змістом п.п. «в» п. 7 Порядку №22-1 заробітна плата для призначення пенсії за період роботи до 1 липня 2000 року підтверджується довідкою підприємства, установи, організації (форма і зміст довідки визначено в додатку 1 Порядку).

Відповідно до п. 2.10 цього Порядку довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.

Отже, обов`язковою умовою для обчислення чи перерахунку пенсії з урахування заробітної плати за період роботи до 1 липня 2000 року є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами.

З вищенаведених правових норм вбачається, що за бажанням особа має право звернутися до органу Пенсійного фонду за обчисленням пенсії із врахування заробітної плати (доходу) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року, надавши довідку про заробітну плату, яка має містити інформацію про назву первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам. Така довідка є підставою для обчислення пенсії за умови її підтвердження первинними документами.

В свою чергу, суд зазначає, що підтвердження достовірності даних довідки здійснюється шляхом проведення органом Пенсійного фонду перевірки за місцем зберігання первинної документації, а не шляхом покладення на особу, яка звернулася за перерахунком пенсії, обов`язку щодо надання цих первинних документів.

Судом встановлено, що позивач через веб-портал Пенсійного фонду України звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві з заявою, в якій просив здійснити перерахунок за віком з урахуванням:

- заробітної плати згідно довідок №1260 та №1261 від 15.07.2016, виданих Адміністрацією міста Червоний Луч луганської народної республіки,

- термінів навчання на денній формі у Таганрогськомусудомеханічному технікумі по спеціальності "Радіоапаратобудівництво", що підтверджується довідкою №11/ок від 03.02.2017 та дипломом серії НОМЕР_1 виданим 24.06.1975;

- періодів проходження військової служби з 10.11.1975 по 14.11.1977, що підтверджується довідкою №5/7/223 від 05.08.2020, виданої відділом військового комісаріату луганської народної республіки по місту Ровеньки.

Листом від 26.11.2020 за №2600-0309-8/168226 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повідомило позивачу, що йому відмовлено в перерахунку пенсії за наданими документами та роз`яснено, що обчислення стажу роботи, яке дає право на пенсію за віком, можливо здійснити на підставі уточнюючих довідок, виданих підприємствами, установами, організаціями, які перереєструвались на території, підконтрольній українській владі.

Також вказано, що відповідно до ч. 2,3 ст. 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" будьякі органи, їх посадові особи та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначенні у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими ч. 2 цієї статті, є недійсними і не створює правових наслідків.

Таким чином, суд робить висновок, що єдиною підставою відмови у здійсненні перерахунку пенсії за вказані позивачем періоди на підставі наданих довідок визначено ту обставину, що надані позивачем уточнюючі довідки щодо вказаних періодів видані установами, які знаходяться на тимчасово окупованих територіях.

Так судом встановлено, що позивачем до заяви про перерахунок пенсії долучено архівні довідки від 15.07.2016 №1260 та №1261 видані адміністрацією міста Хрустальний ( ОСОБА_2 ) луганської народної республіки.

Із вказаних довідок вбачається, що позивач з 01.11.1978 по 13.10.1986 працював в Краснолучському АТП 12772 на посаді водія (накази №113/к від 31.10.1978 та №84/к від 15.10.1986).

Довідка №1260 від 15.07.2016 містить інформацію про виплачену позивачу заробітну плату під час роботи в Краснолучському АТП 12772.

Відповідно до п. 1, 3 ч. 1 ст. 3 Закону України від 15 квітня 2014 року №1207-VII "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" (далі - Закон №1207-VII) для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається: сухопутна територія тимчасово окупованих російською федерацією територій України, водні об`єкти або їх частини, що знаходяться на цих територіях; інша сухопутна територія України, внутрішні морські води і територіальне море України, визнані в умовах воєнного стану тимчасово окупованими Кабінетом Міністрів України

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 №1085-р м. Хрустальний ( ОСОБА_2 ) належить до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Закон України "Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях" від 18.01.2018 №2268-VIII має на меті визначити особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях.

У межах тимчасово окупованих територій у Донецькій та Луганській областях діє особливий порядок забезпечення прав і свобод цивільного населення, визначений цим Законом, іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, принципами та нормами міжнародного права.

Згідно п. 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) розвиває цей принцип у своїй практиці. Наприклад, у справах "Лоізіду проти Туреччини" (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), "Кіпр проти Туреччини" (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та "Мозер проти Республіки Молдови та росії" (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016). "Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного, - вважають судді ЄСПЛ, - Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать".

При цьому, у виняткових випадках визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

Враховуючи викладене, суд вважає можливим застосувати практику Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів, виданих закладами, що знаходяться на території проведення антитерористичної операції, як доказів, оскільки не прийняття їх призведе до порушень та обмежень прав позивача на соціальний захист та гарантоване йому право на пенсійне забезпечення як громадянину, який працював на роботах зі шкідливими умовами праці.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом в постанові від 31.03.2021 по справі №0440/6809/18 (№К/9901/22227/19).

Таким чином, відсутність у позивача можливості надати відповідну довідку внаслідок знаходження архіву на тимчасово непідконтрольній українській владі території, не позбавляє позивача права на отримання пенсії, а тому посилання відповідача на ті обставини, що спірні довідки не можуть бути перевірені, є безпідставними, а тому неврахування довідок є порушенням конституційних прав позивача на отримання належного пенсійного забезпечення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постановах від 23 січня 2018 року у справі № 583/392/17, від 30 жовтня 2018 року у справі №234/3038/17, від 11 грудня 2018 року у справі № 360/1628/17, від 23 грудня 2019 року у справі № 235/2773/17 та від 04 березня 2020 року у справі № 235/2008/17, від 08 квітня 2020 року у справі №242/1568/17.

Крім того, Верховний Суд в постанові від 28 серпня 2018 року по справі №175/4336/16-а(2/175/97/16) (№ К/9901/20538/18) вказав, що відсутність у відповідача можливості здійснити перевірку відомостей на підприємстві, яке знаходиться на не підконтрольній українській владі території не може бути підставою для відмови особі у реалізації наявного у нього права на пенсійне забезпечення. Соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей. Тобто за умови підтвердження трудового стажу, як громадянин України, позивач наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних (надуманих) підстав.

Таким чином, дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо не прийняття довідок від 15.07.2016 №1260 та №1261, з підстав неможливості їх перевірки, у зв`язку з тим, що підприємство розміщується на території, яка тимчасово не контролюється українською владою, є протиправними.

Окрім того, суд звертає увагу, що інформація щодо роботи ОСОБА_1 у період з 01.11.1978 по 13.10.1986 у Краснолучському АТП 12772 підтверджується також записами, які містяться у його трудовій книжці.

Щодо зарахування до страхового стажу періоду проходження позивачем військової служби у радянскій армії , а саме з 10.11.1975 по 14.11.1977, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Враховуючи період проходження позивачем військової служби у зазначений період, слід застосувати Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій, затверджене Постановою Ради Міністрів СРСР від 03.08.1972 № 590.

Підпунктом "к" частини 1 пункту 109 вказаного Положення передбачено, що крім роботи в якості робочого або службовця в загальний стаж роботи зараховується також служба в складі Збройних Сил СРСР.

Таким чином, позивач має право на врахування до страхового стажу його роботи проходження військової служби в армії.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 6 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637) для підтвердження військової служби, служби цивільного захисту, служби в органах державної безпеки, розвідувальних органах, Держспецзв`язку приймаються: військові квитки; довідки територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, військових частин і установ системи Міноборони, МВС, МНС, Мінінфраструктури, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, ДПС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, Держприкордонслужби, Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС; довідки архівних і військово-лікувальних установ.

Відповідно до записів трудової книжки позивача, виданої 13.08.1975 вбачається, що позивач 30.10.1975 звільнений у зв`язку з призивом до лав радянської армії, а в період з 10.11.1975 по 14.11.1977 служба в радянській армії.

Також довідкою № 5/7/223 від 05.08.2020, виданою військовим комісаріатом луганської народної республіки м. Ровеньки підтверджено те, що ОСОБА_1 , проходив військову службу в період з 10.11.1975 по 11.11.1977. Підстава: архівна особиста справа офіцера запасу №3989.

При цьому, позиція відповідача щодо неможливості врахування до загального страхового стажу позивача вказаного періоду через те, довідка №5/7/223 від 05.08.2020 видана установою, яка розміщується на території, яка тимчасово не контролюється українською владою, не містить жодного нормативно-правового обґрунтування та прямо суперечить наведеним вище нормам законодавства.

Окрім того, суд звертає увагу, що позивач має відповідний запис у трудовій книжці щодо спірного періоду військової служби, та цей запис є належним та допустимим доказом підтвердження його трудового стажу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.02.2018 року, справа № 275/615/17, провадження №К/9901/768/17.

Відтак, із урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для зарахування до стажу роботи позивача періоду проходження військової служби з 10.11.1975 по 11.11.1977.

Щодо не зарахування періоду навчання на денній формі у Таганрогському судомеханічному технікумі по спеціальності "Радіоапаратобудівництво" в період з 01.09.1971 по 30.06.1975, суд зазначає наступне.

Вказаний період навчання підтверджується дипломом Таганрогського судомеханічного технікуму, серії НОМЕР_1 виданого 30.06.1975.

Також, в трудовій книжці міститься запис про навчання позивача в технікумі, який виконаний на підставі диплому серії НОМЕР_1 (запис № 1).

Окрім того, на підтвердження вказаних обставин позивачем надано архівну довідку №11/ок від 03.02.2017 видану Таганроським коледжом морського приладобудування.

Згідно з пунктом «д» частини 3 статті 56 Закону № 1788-XII до стажу роботи, що дає право на пенсію, зараховується час навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Відповідно до пункту «е» статті 3 Закону № 1788-XII право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом, зокрема, вихованці, учні, студенти, курсанти, слухачі, стажисти, клінічні ординатори, аспіранти, докторанти.

Згідно з п. 8 Порядку № 637 час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

Відтак у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній про навчання страховий стаж за періоди роботи до 01.01.2004 встановлюється на підставі дипломів, посвідчень, свідоцтв, а також довідок та інших документів, що видані на підставі архівних даних і містять періоди навчання. Якщо у поданому документі про стаж вказано лише роки без зазначення точних дат, за дату береться 1 липня відповідного року.

Відповідно до Інструкції Інструкції №58, до трудових книжок за місцем роботи вносяться окремим рядком з посиланням на дату, номер та найменування відповідних документів, зокрема, запис про час навчання у вищих навчальних закладах.

Для студентів, слухачів курсів, учнів, аспірантів та клінічних ординаторів, які мають трудові книжки, навчальний заклад (наукова установа) вносить записи про час навчання на денних відділеннях (у тому числі підготовчих) вищих навчальних закладів. Підставою для таких записів є накази навчального закладу (наукової установи) про зарахування на навчання та про відрахування з числа студентів, учнів, аспірантів, клінічних ординаторів (пункт 2.16 Інструкції № 58).

Як зазначено Верховним Судом у постанові від 09 квітня 2024 року у справі №380/15284/22, із змісту наведених норм видно, що навчанням у вищому навчальному закладі є період з дня зарахування особи до вищого навчального закладу на денну форму навчання до дня її відрахування у зв`язку із завершенням навчання та отриманням відповідного документа про вищу освіту державного зразка із внесенням записів про час навчання на денних відділеннях (у тому числі підготовчих) вищих навчальних закладів.

Таким чином записом трудової книжки позивача та наданим дипломом серії НОМЕР_1 підтверджується період навчання, а тому період навчання на денній формі у Таганрогському судомеханічному технікумі по спеціальності "Радіоапаратобудівництво" в період з 01.09.1971 по 30.06.1975 підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про протиправність дій відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії позивача.

Щодо позовних вимог зобов`язального характеру, суд зазначає наступне.

Згідно з Рекомендацією Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Частиною четвертою статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

За приписами вказаної правової норми слідує, що у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками розгляду звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.

Якщо ж таким суб`єктом на момент прийняття рішення не перевірено дотримання суб`єктом звернення усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення з урахуванням оцінки суду.

Отже, критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти при прийнятті рішення на власний розсуд.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 16.05.2019 по справі №812/1312/18.

Чинним законодавством України повноваження щодо перерахунку пенсій за віком покладено на територіальні органи ПФУ, а тому здійснення перевірки умов, визначених Законом №1058, покладається саме на останніх.

Враховуючи те, що пенсійним органом не перевірено дотримання суб`єктом звернення усіх визначених законом умов, необхідних для перерахунку пенсії за віком, належним способом захисту порушених прав позивача у спірних правовідносинах є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про перерахунок пенсії, з урахуванням висновків суду вказаних.

З огляду на викладене, суд приходить до в висновку про те, що належним способом захисту порушеного права є зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо здійснення перерахунку його пенсії, враховуючи висновки викладені у мотивувальній частині рішення суду.

При прийнятті рішення у цій справі суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява №65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково.

Стосовно розподілу судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи, за звернення до суду з позовом позивачем сплачено судовий збір у сумі 840,80 грн

Суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 420,40 грн.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити дії, - задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі його заяви від 17.11.2020.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 17.11.2020 про здійснення перерахунку його пенсії, враховуючи викладені у мотивувальній частині рішення суду висновки.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві судові витрати - судовий збір в сумі 420,40 грн.

У відповідності до статей 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 );

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві (вул. Бульварно-Кудрявська, 16, м. Київ, 04053, ).

Суддя В.О. Григораш