Справа № 200/1572/25
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2025-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2025 року справа №200/1572/25

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г., Компанієць І.Д., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 17 квітня 2025 року (головуючий суддя І інстанції Смагар С.В.), складене у повному обсязі 17 квітня 2025 року у справі № 200/1572/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просить (з урахуванням уточнених позовних вимог):

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 17 лютого 2025 року № 09;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до стажу державної служби період його роботи на посадах у місцевому самоврядуванні з 07 липня 1993 року по 01 травня 2016 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області розглянути заяву від 08 січня 2025 року про перерахунок пенсії із врахуванням Закону України «Про державну службу».

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 17 квітня 2025 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 17 лютого 2025 року № 09 про відмову ОСОБА_2 у перерахунку пенсії.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 , подану 10 січня 2025 року, про перерахунок пенсії, зарахувавши до стажу державної служби період його роботи на посадах у місцевому самоврядуванні з 04 липня 2001 року по 01 травня 2016 року включно.

В іншій частині позовних вимог у задоволенні відмовлено.

Не погодившись з вищевказаним судовим рішенням відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального процесуального права, просив суд скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити у задоволені позовних вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає, що основним критерієм, який визначає підстави для зарахування того чи іншого періоду роботи особи на посаді державного службовця до стажу, який дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» є встановлення за займаною посадою відповідного рангу.

До стажу державної служби ОСОБА_1 зараховано період роботи з 07.07.1993 року по 04.07.2001 року, який становить 7 років 11 місяців 28 днів. З 04.07.2001 набрав чинності Закон України «Про службу в органах місцевого самоврядування» № 2493-ІІІ від 07.06.2001, згідно з яким керівні посади і спеціалісти місцевих рад набули статусу посадових осіб органів місцевого самоврядування.

Відповідно до Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування здійснюється відповідно до Закону № 1058.

Починаючи з 04.07.2001 року, ОСОБА_1 перебував на службі в органах місцевого самоврядування, та станом на 01.05.2016 року не обіймав посаду державної служби, у зв`язку з чим відсутні підстави для переведення на пенсію за віком, відповідно до Закону № 889.

Відповідач зазначає, що оскільки Головним управлінням не допущені порушення при здійсненні владних повноважень відносно позивача, то підстави для задоволення позовних вимог позивача відсутні.

Сторони в судове засідання не викликались, про дату та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Апеляційним судом витребувано у Донецького окружного адміністративного суду справу № 200/1572/25, однак листом суд першої інстанції повідомив що справа в паперовому вигляді не формувалась. Також повідомлено, що всі документи експортовано в комп`ютерну програму «Діловодство спеціалізованого суду».

Відтак, апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі «Електронний суд»

Суд, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_1 , виданим Краснолиманським МВ УМВС України в Донецькій області 20 вересня 1996 року, РНОКПП НОМЕР_2 .

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області як отримувач пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 13 січня 2023 року, що підтверджується матеріалами справи.

10 січня 2025 року позивач через вебпортал електронних послуг звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою, датованою 08 січня 2025 року, про перехід на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу», просив здійснити перерахунок з 13 січня 2025 року.

Вказана заява позивача була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області.

За наслідком розгляду вказаної заяви Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області прийнято рішення від 10 січня 2025 року № 09, яким відмовлено ОСОБА_1 у переході з пенсії за віком згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком згідно із Законом України «Про державну службу» № 889-VІІІ від 10.12.2015. У рішенні зазначено, що згідно із записами у трудовій книжці НОМЕР_3 від 19.07.1982 ОСОБА_1 24.07.2001 склав присягу посадової особи місцевого самоврядування, робота в органах місцевого самоврядування зараховується як державна служба до 04.07.2001. Оскільки до заяви додано скановану ксерокопію паспорта, а також відсутні довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років), довідка про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця за формою, затвердженою Постановою правління ПФУ від 17.01.2017 № 3-1, підстав для перерахунку пенсії немає.

30 січня 2025 року позивачем подана заява у доповнення до заява, датованої 08 січня 2025 року. До заяви позивачем були додані довідки згідно із додатками 4 6 до Постанови Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 р. № 622 «Призначення пенсій деяким категоріям осіб».

Заяву від 30 січня 2025 року за принципом екстериторіальності було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області та рішенням № 09 від 05 лютого 2025 року відмовлено, оскільки з 04.07.2001 року, ОСОБА_1 перебував на службі в органах місцевого самоврядування, та станом на 01.05.2016 року не обіймав посаду державної служби.

17 лютого 2025 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області прийнято рішення № 09 про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 на зміну рішення від 10 січня 2025 року. У рішенні зазначено, що статтею 90 Закону України від 10.12.2015 № 889-VIII «Про державну службу» передбачено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Згідно з підпунктом 1 пункту 2 розділу ХІ Закону № 889, Закон України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ «Про державну службу» втратив чинність, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу ХІІ Закону № 889. З огляду на положення пунктів 10 і 12 розділу ХІІ Закону № 889 право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723 мають особи, які на день набрання чинності Законом № 889 (на 01.05.2016) мали відповідний стаж на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону № 3723 та актами Кабінету Міністрів України. До стажу державної служби заявнику зараховано період роботи з 07.07.1993 року по 04.07.2001 року, який становить 7 років 11 місяців 28 днів. 04.07.2001 року набрав чинності Закон України № 2493-ІІІ «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 07.06.2001. Відповідно до статті 21 Закону №2493-ІІІ пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Починаючи з 04.07.2001 року, ОСОБА_1 перебував на службі в органах місцевого самоврядування, та станом на 01.05.2016 року не обіймав посаду державної служби, тому для переведення на пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про державну службу» підстави відсутні.

Суд зазначає, що позивачем оскаржується рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 09 від 17 лютого 2025 року. Позивач зазначає, що станом на 01 травня 2016 року мав необхідних 20 років стажу державної служби для переходу на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу», просить зарахувати період роботи з 07 липня 1993 року по 01 травня 2016 року на посадах в органах місцевого самоврядування до стажу державної служби.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд погоджує висновки суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог та зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Умови пенсійного забезпечення державних службовців до 01 травня 2016 року визначалися Законом України «Про державну службу» №3723-XI ( далі Закон №3723-XI).

За приписами частини першої статті 37 Закону №3723-XI на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стаж державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

01 травня 2016 року набув чинності Закон України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу» (далі Закон № 889-VIII), підпунктом 1 пункту 2 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» якого визнано таким, що втратив чинність, Закон України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Відповідно до п.п. 10 та 12 розд. ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII:

- державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців (п. 10);

- для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців (п. 12).

Таким чином, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців

Вказані висновки щодо застосування норм права викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі №822/524/18.

Водночас для осіб, які мають не менш 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, статтею 37 Закону №3723-ХІІ передбачено додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.

Отже, з наведеного вбачається, що обов`язковою умовою для збереження в особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ після 01 травня 2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону №3723-ХІІі розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VIII щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Як вбачається зі спірного рішення Пенсійного фонду, підставою для відмови позивачу у переході на пенсію за віком на підставі Закону №889-VIII слугувало те, що позивач станом на 01.05.2016 року не обіймав посаду державної служби та не має необхідного стажу державної служби.

Щодо правомірності висновків, викладених у рішенні пенсійного органу, суд зазначає наступне.

Пунктом 4 частини другої статті 46 Закону №889-VIII визначено, що до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Відповідно до частини третьої статті 46 Закону №889-VIII Кабінет Міністрів України постановою від 25 березня 2016 року №229 затвердив Порядок обчислення стажу державної служби (чинний з 01 травня 2016 року), який визначає механізм обчислення стажу державної служби.

Згідно з пунктом 6 цього Порядку стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом №889-VIII обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення цього Закону.

Пунктом 8 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VIII передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Статтею 25 Закону №3723-ХІІ (набрав чинності 28 грудня 1993 року), на яку є посилання у пунктах 10-12 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VIII, визначено, що основними критеріями класифікації посад державних службовців є організаційно-правовий рівень органу, який приймає їх на роботу, обсяг і характер компетенції на конкретній посаді, роль і місце посади в структурі державного органу. Також установлено класифікацію посад державних службовців з першої по сьому категорію та передбачено, що віднесення існуючих посад державних службовців, не перелічених у цій статті, а також віднесення до відповідної категорії нових посад державних службовців проводиться Кабінетом Міністрів України за погодженням з відповідним державним органом.

На виконання постанови Верховної Ради України від 16 грудня 1993 року «Про введення в дію Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., №52, ст.491) постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року №283 був затверджений Порядок №283. Цим Порядком визначено посади і органи, час роботи в яких зараховуються до стажу державної служби.

Як вбачається зі спірного рішення, для зарахування до стажу державної служби спірним є період роботи позивача в органах місцевого самоврядування з 04 липня 2001 року по 01 травня 2016 року.

Отже, до спірних правовідносин підлягає застосуванню Порядок №283.

Відповідно до пункту 2 Порядку №283 до стажу державної служби зараховується робота (служба): на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» (2493-14), а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.

За приписами пункту 4 Постанови №283 документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи.

Відповідно до записів в трудовій книжці серії НОМЕР_3 позивач:

- 07.07.1993 року прийнятий до Краснолиманського міськвиконкому головою комітету у справах молоді (запис № 19);

- 06.05.1994 року на підставі ст. 24, 25, 26 Закону України «Про державну службу» присвоєна 6 категорія 12 ранг державного службовця (запис № 20);

- 26.05.1994 року прийняв присягу державного службовця (запис № 21);

- 31.07.1997 року Комітет у справах молоді реорганізований у відділ у справах сім`ї та молоді (запис № 22);

- 07.08.1997 року призначений завідуючим відділом у справах сім`ї та молоді. Присвоєна 5 категорія 10 ранг державного службовця (запис № 23);

- 27.12.1999 року призначений черговий 9 ранг державного службовця (запис № 24);

- 23.07.2001 року на підставі статті 15 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» присвоєно 9 ранг посадової особи місцевого самоврядування (запис № 25);

- 24.07.2001 року склав Присягу посадової особи місцевого самоврядування (запис № 26);

- 27.02.2006 року Відділ у справах сім`ї та молоді реорганізований у відділ у справах сім`ї, молоді та спорту міської ради (запис № 27);

- 27.02.2006 року призначений на посаду завідувача відділу у справах сім`ї та молоді реорганізований у відділ у справах сім`ї, молоді та спорту міської ради (запис № 28);

- 11.05.2006 року посада завідувача відділу у справах сім`ї, молоді та спорту міської ради перейменована на посаду начальника відділу у справах сім`ї, молоді та спорту міської ради (запис № 29);

- 02.02.2009 року звільнений із займаної посади за переведенням у відділ у справах сім`ї, молоді та спорту міської ради з правом юридичної особи п. 5 ст. 36 КЗпП України (запис № 30);

- 02.02.2009 року призначений на посаду начальника відділу у справах сім`ї, молоді та спорту Краснолиманської міської ради (запис № 31);

- 21.07.2016 року Відділ у справах сім`ї, молоді та спорту Краснолиманської міської ради перейменований на відділ у справах сім`ї, молоді та спорту Лиманської міської ради (запис № 32);

- 26.12.2017 року звільнений із займаної посади у зв`язку з реорганізацією п. 1 ст. 40 КЗпП України (запис № 33);

- 27.12.2017 року призначений на посаду начальника відділу з питань цивільного захисту, мобілізаційної роботи та військового обліку виконавчого комітету Лиманської міської ради, як такого, що перебуває у кадровому резерві для служби в органах місцевого самоврядування. Збережено 9 ранг посадової особи місцевого самоврядування в межах 5 категорії (запис № 34);

- 09.03.2022 року звільнений з посади п. 1 ст. 36 КЗпП України за угодою сторін (запис № 35).

До стажу державної служби позивача зарахований період з 07.07.1993 року по 04.07.2001 року, який становить 7 років 11 місяців 28 днів.

Починаючи з 04.07.2001 року, ОСОБА_1 перебував на службі в органах місцевого самоврядування, станом на 01.05.2016 року не обіймав посаду державної служби.

04 липня 2001 року набрав чинності Закон України «Про службу в органах місцевого самоврядування» №2493-ІІІ (далі Закон №2493-ІІІ).

Пунктами 2, 3 розділу VII Прикінцеві та перехідні положення Закону №2493-ІІІ передбачено, що дія Закону України «Про державну службу» поширюється на органи і посадових осіб місцевого самоврядування в частині, що не суперечить Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (№280/97-ВР), цьому Закону та іншим законам України, що регулюють діяльність місцевого самоврядування. За посадовими особами місцевого самоврядування, посади яких на момент набрання чинності цим Законом було віднесено до відповідних категорій та яким присвоєно ранг згідно з пунктом 5 розділу V Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», зберігається така сама категорія та присвоюється такий самий ранг з додержанням вимог цього Закону. З набранням чинності цим Законом посадовим особам органів місцевого самоврядування присвоюються ранги на рівні тих, які вони мали відповідно до Закону України «Про державну службу».

Постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2001 року №1435 внесені зміни до пункту 2 Порядку №283, який доповнений новим абзацом, за змістом якого до стажу державної служби включається час роботи: на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» (№2493-III), а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування (абзац тринадцятий).

Так, посадами в органах місцевого самоврядування є: виборні посади, на які особи обираються територіальною громадою; виборні посади, на які особи обираються або затверджуються відповідною радою; посади, на які особи призначаються сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України (стаття 3 Закону №2493-III).

Згідно зі статтею 14 Закону №2493-III в органах місцевого самоврядування встановлюються такі категорії посад, зокрема, п`ята категорія посади міських (міст районного значення) голів, селищних і сільських голів, заступників голів районних рад, керуючих справами виконавчих апаратів районних рад, керуючих справами (секретарів) виконавчих комітетів районних у містах рад, помічників голів, радників (консультантів), спеціалістів, головних бухгалтерів управлінь і відділів виконавчого апарату обласних, секретаріатів Київської та Севастопольської міських рад, керівників управлінь, відділів та інших виконавчих органів міських (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення) рад та їх заступників, керівників відділів (підвідділів) у складі самостійних управлінь, відділів виконавчих органів міських (міст обласного значення) рад.

Статтею 15 Закону №2493-III встановлено, що при прийнятті на службу в органи місцевого самоврядування присвоюються ранги у межах відповідної категорії посад. Встановлюються такі ранги посадових осіб місцевого самоврядування: особам, які займають посади, віднесені до п`ятої категорії, може бути присвоєно 11, 10 і 9 ранг. У трудовій книжці посадової особи місцевого самоврядування робиться запис про присвоєння, зміну чи позбавлення її відповідного рангу.

Статтею 22 Закону №2493-III передбачено, що до стажу служби в органах місцевого самоврядування зараховується період роботи на посадах, на які поширюється дія цього Закону, а також на посадах і в органах, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби.

Таким чином, суд погоджує висновок суду першої інстанції, що посади, які обіймав позивач за час роботи в органах місцевого самоврядування з 04 липня 2001 року по 01 травня 2016 року відносяться до посад, визначених статтею 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», а відтак цей період підлягає зарахуванню до стажу державної служби.

З огляду на встановлені судами обставини справи, позивач станом на 01.05.2016 року має більше 20 років стажу державної служби (період з 07.07.1993 року по 04.07.2001 року, зарахований пенсійним органом до стажу державної служби, та період з 04.07.2001 року по 01.05.2016 року, який підлягає зарахуванню до стажу державної служби).

Водночас, станом на 01 травня 2016 року позивач працював на посаді, робота на якій зараховується до державної служби, відтак позивач має право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

З огляду на викладене, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 17 лютого 2025 року № 09 про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 є протиправним та підлягає скасуванню.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог із скасуванням спірного рішення, зобов`язанням повторно розглянути заяву ОСОБА_2 про перерахунок пенсії, із зарахуванням до стажу державної служби період його роботи на посадах у місцевому самоврядуванні з 04 липня 2001 року по 01 травня 2016 року включно.

В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржувалось.

Відповідно до положень ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, оскільки суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись статтями 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 17 квітня 2025 року у справі № 200/1572/25 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 03 вересня 2025 року.

Судді А.В. Гайдар

Е.Г. Казначеєв

І.Д. Компанієць