Справа № 440/9171/25
Суддя: В.І. Бевза
Дата ухвалення: 2025-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2025 року м. ПолтаваСправа № 440/9171/25

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бевзи В.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

І. РУХ СПРАВИ

1. Стислий зміст позовних вимог.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Офісу Генерального прокурора про зобов`язання вчинити певні дії, а саме просить:

- стягнути з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 ередній заробіток за весь період затримки розрахунку по невиплаченій заробітній платі за період з 13.03.2024 по 30.09.2024, включно до дня ухвалення судового рішення, але не більше як за шість місяців;

- стягнути з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за компенсацію за невикористані 78 днів відпустки у розмірі, обчисленому відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100 з урахуванням надбавок за вислугу років з 13.03.2024 по 30.09.2024 до дня фактичного розрахунку;

- стягнути з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за матеріальну допомогу у розмірі, обчисленому з урахуванням надбавок за вислугу років з 13.03.2024 по 30.09.2024 до дня фактичного розрахунку;

- стягнути з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за листки непрацездатності у розмірі, обчисленому з урахуванням надбавок за вислугу років з 13.03.2024 по 30.09.2024 до дня фактичного розрахунку;

- зобов`язати Офіс Генерального прокурора видати ОСОБА_1 довідку про складові заробітної плати станом на 30.09.2024 із зазначенням розміру належного посадового окладу та 30% надбавки за вислугу років.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачка безперервно працювала в органах прокуратури з 29 травня 2006 року по 30 вересня 2024 року. Наказом виконувача обов`язків Генерального прокурора О.Хоменка від 26.09.2024 № 1304-ц, мене звільнено з органів прокуратури на підставі підпункту 2 пункту 19 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури», з 30.09.2024.

У судовому порядку (рішення від 07.01.2025 у справі № 440/10806/24) визнана протиправною бездіяльність Офісу Генерального прокурора щодо не нарахування та невиплати мені в повному обсязі заробітної плати відповідно до положень статті 81 Закону України «Про прокуратуру», а саме без нарахування та виплати надбавки за вислугу років в розмірі 30% від посадового окладу, за період з 13 березня 2024 року по 30 вересня 2024 року та зобов`язано Офіс Генерального прокурора нарахувати та виплатити в повному обсязі заробітну плату відповідно до положень статті 81 Закону України «Про прокуратуру», а саме нарахувати та виплати надбавку за вислугу років в розмірі 30% від посадового окладу, за період з 13 березня 2024 року 30 вересня 2024 року, а також здійснити перерахунок та виплату коштів за цей період по лікарняних, відпустках та наданих матеріальних допомогах з урахуванням надбавки за вислугу років в розмірі 30% посадового окладу.

Згідно з інформацією, наданою Офісом Генерального прокурора, викладеною у листі № 27/3-1120вих-25 від 24.06.2025 на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду у справі № 440/10806/24 від 07.01.2025, було донараховану суму заробітної плати, невиплачену при звільненні 108 390, 98 грн.

06.06.2025 Офісом Генерального прокурора, після утримання податків і зборів, шляхом перерахування суми коштів на мій банківський рахунок здійснено виплату у розмірі 83 461, 05 грн.

При цьому, Офісом Генерального прокурора і досі не здійснено перерахунок та не виплачено відповідні суми за листки непрацездатності надані у травні та липні 2024 року, які оплачуються із розрахунку середньомісячної заробітної плати, що підтверджується листом Офісу Генерального прокурора № 21/1202вих-25 від 25.06.2025.

Вказане зумовило виникнення у відповідача зобов`язання виплатити додатково середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців (відповідно до ст. 117 КЗпП України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 № 13, постанови Верховного Суду від 23.01.2018 у справі № 273/212/16-ц), з чим позивач і звернулася до суду.

2. Стислий зміст заперечень відповідача.

Департаментом планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку та звітності Офісу Генерального прокурора 05.06.2025 здійснено перерахунок та виплату ОСОБА_1 заробітної плати, в тому числі виплат, передбачених законодавством, за період з 13.03.2024 по 30.09.2024 з включенням надбавки за вислугу років в розмірі 30% від посадового окладу з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням обов`язкових платежів до відповідних бюджетів.

Зокрема на картковий рахунок ОСОБА_1 06.06.2025 перераховано 83 461,05 грн (сума вказана після сплати податків, зборів та інших обов`язкових платежів), що підтверджується нею у позовній заяві; військовий збір 5 419,55 грн; податок на доходи фізичних осіб 19 510,38 грн.

Звертаємо увагу, що до складу суми, виплаченої ОСОБА_1 на виконання вищевказаного рішення суду, входили:

1) надбавка за вислугу років у розмірі 30% від посадового окладу, розрахована з урахуванням кількості відпрацьованих ОСОБА_1 робочих днів за період з 13 до 31 березня 2024 року, у сумі 9 657,14 грн;

2) надбавка за вислугу років у розмірі 30% від посадового окладу, розрахована з урахуванням кількості відпрацьованих ОСОБА_1 робочих днів у квітні 2024 року, у сумі 15 600,00 грн;

3) надбавка за вислугу років у розмірі 30% від посадового окладу, розрахована з урахуванням кількості відпрацьованих ОСОБА_1 робочих днів у травні 2024 року, у сумі 13 565,22 грн;

4) надбавка за вислугу років у розмірі 30% від посадового окладу, розрахована з урахуванням кількості відпрацьованих ОСОБА_1 робочих днів у червні 2024 року, у сумі 15 600,00 грн;

5) надбавка за вислугу років у розмірі 30% від посадового окладу, розрахована з урахуванням кількості відпрацьованих ОСОБА_1 робочих днів у липні 2024 року, у сумі 13 565,22 грн;

6) надбавка за вислугу років у розмірі 30% від посадового окладу, розрахована з урахуванням кількості відпрацьованих ОСОБА_1 робочих днів у серпні 2024 року, у сумі 4 963,64 грн; перерахована матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, яка була виплачена у серпні 2024 року, з урахуванням складової заробітної плати надбавки за вислугу років за період з 13.03.2024 по30.09.2024 у розмірі 9 393,56 грн; перерахована сума заробітної плати за час соціальних відпусток у цей період з урахуванням складової заробітної плати надбавки за вислугу років за період з 13.03.2024 по 30.09.2024 у сумі 4 870,95 грн;

7) надбавка за вислугу років у розмірі 30% від посадового окладу, розрахована з урахуванням кількості відпрацьованих ОСОБА_1 робочих днів у вересні 2024 року, у сумі 15 600,00 грн; перерахована компенсація за всі невикористані дні відпусток з урахуванням складової заробітної плати надбавки за вислугу років за період з 13.03.2024 по 30.09.2024 у сумі 5 575,25 грн.

Щодо зобов`язання Офісу Генерального прокурора видати ОСОБА_1 довідку про складові заробітної плати станом на 30.09.2024 із зазначенням розміру належного посадового окладу та 30% надбавки за вислугу років повідомляємо, що вказана позовна вимога не підлягає задоволенню з огляду на те, що Офісом Генерального прокурора на адвокатський запит адвоката Шевченка А.Г., який діяв в інтересах ОСОБА_1 , така довідка була надана.

Отже, відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

3. Клопотання та заяви учасників справи.

29.07.2025 до суду надійшла від позивача відповідь на відзив.

4. Процесуальні дії по справі

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 07.07.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №440/9171/25; вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

ІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини справи та відповідні правовідносини.

Згідно з наказом виконувача обов`язків Генерального прокурора «Про звільнення» від 26 вересня 2024 року №1304ц відповідно до статті 9 Закону України «Про прокуратуру» наказано звільнити ОСОБА_1 з посади прокурора першого відділу організації процесуального керівництва управління організації процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, яке здійснюється слідчими регіональних прокуратур та територіальних органів досудового розслідування Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України та органів прокуратури з 30 вересня 2024 року на підставі рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації (підпункт 2 пункту 19 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури»); підстава рішення кадрової комісії Офісу Генерального прокурора №2 від 03 липня 2024 року.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 07.01.2025 у справі №440/10806/24, яке залишено без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 03.04.2025 ухвалено, зокрема:

визнати протиправною бездіяльність Офісу Генерального прокурора щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 заробітної плати, в тому числі виплат, передбачених законодавством, з урахуванням надбавки за вислугу років в розмірі 30% від посадового окладу за період з 13 березня 2024 року по 30 вересня 2024 року; зобов`язати Офіс Генерального прокурора здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 заробітної плати, в тому числі виплат, передбачених законодавством, за період з 13 березня 2024 року по 30 вересня 2024 року з урахуванням надбавки за вислугу років в розмірі 30% від посадового окладу з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням передбачених законом податків і обов`язкових платежів.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 26.05.2025 у цій справі заяву позивача щодо встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі №440/10806/24 задоволено, зобов`язано Офіс Генерального прокурора подати звіт про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 07 січня 2025 року у справі №440/10806/24 у строк до 02 липня 2025 року з відповідними підтверджуючими доказами щодо його виконання.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 25.06.2025 у цій справі, яка залишена без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 03.04.2025, прийнято звіт Офісу Генерального прокурора про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 07 січня 2025 року у справі №440/10806/24.

У даній ухвалі встановлено, що 5 червня 2025 року Офісом Генерального прокурора здійснено перерахунок та виплату позивачу заробітної плати, у тому числі виплат, передбачених законодавством, за період з 13 березня 2024 року по 30 вересня 2024 року, з урахуванням надбавки за вислугу років в розмірі 30% від посадового окладу, з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням передбачених законом податків і обов`язкових платежів, що підтверджується платіжними інструкціями

До складу суми, виплаченої ОСОБА_1 на виконання вищевказаного рішення суду, входили, відповідно до листа відповідача від 25.06.2025 № 21-1202вих-25:

1) надбавка за вислугу років у розмірі 30% від посадового окладу, розрахована з урахуванням кількості відпрацьованих ОСОБА_1 робочих днів за період з 13 до 31 березня 2024 року, у сумі 9 657,14 грн;

2) надбавка за вислугу років у розмірі 30% від посадового окладу, розрахована з урахуванням кількості відпрацьованих ОСОБА_1 робочих днів у квітні 2024 року, у сумі 15 600,00 грн;

3) надбавка за вислугу років у розмірі 30% від посадового окладу, розрахована з урахуванням кількості відпрацьованих ОСОБА_1 робочих днів у травні 2024 року, у сумі 13 565,22 грн;

4) надбавка за вислугу років у розмірі 30% від посадового окладу, розрахована з урахуванням кількості відпрацьованих ОСОБА_1 робочих днів у червні 2024 року, у сумі 15 600,00 грн;

5) надбавка за вислугу років у розмірі 30% від посадового окладу, розрахована з урахуванням кількості відпрацьованих ОСОБА_1 робочих днів у липні 2024 року, у сумі 13 565,22 грн;

6) надбавка за вислугу років у розмірі 30% від посадового окладу, розрахована з урахуванням кількості відпрацьованих ОСОБА_1 робочих днів у серпні 2024 року, у сумі 4 963,64 грн; перерахована матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, яка була виплачена у серпні 2024 року, з урахуванням складової заробітної плати надбавки за вислугу років за період з 13.03.2024 по30.09.2024 у розмірі 9 393,56 грн; перерахована сума заробітної плати за час соціальних відпусток у цей період з урахуванням складової заробітної плати надбавки за вислугу років за період з 13.03.2024 по 30.09.2024 у сумі 4 870,95 грн;

7) надбавка за вислугу років у розмірі 30% від посадового окладу, розрахована з урахуванням кількості відпрацьованих ОСОБА_1 робочих днів у вересні 2024 року, у сумі 15 600,00 грн; перерахована компенсація за всі невикористані дні відпусток з урахуванням складової заробітної плати надбавки за вислугу років за період з 13.03.2024 по 30.09.2024 у сумі 5 575,25 грн.

Також, у цьому листі зазначено, що оплата листків непрацездатності за травень та липень 2024 року здійснювалася відповідно до вимог Постанови № 1266, яка не передбачає підстав для перерахунку вже сплачених виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю.

Відповідно до довідки відповідача від 25.06.2025 № 21-365зп, заробітна плата, що включається у розрахунок середньоденної заробітної плати за два місяці, що передували звільненню позивачу, відповідно до Порядку №100, складає: за липень 2024 року - 58 782, 61 грн, за серпень 2024 - 21 550,52 грн, разом - 80 333,13 грн. Середньоденний заробіток складає - 2975,30 грн.

Відповідно до скріншоту про зарахування коштів, позивачу 06.06.2025 відповідач виплатив 83 461, 05 грн на виконання рішення суду від 07.01.2025 у справі № 440/10806/24.

Відповідачем підтверджена обставина, що у суму 80 333,13 грн. не включена сума перерахунку виплат за листки непрацездатності у розмірі, обчисленому з урахуванням надбавок за вислугу років з 13.03.2024 по 30.09.2024, оскільки рішенням у справі №440/10806/24 така сума позивачу не присуджувалась, у відповідача відсутні відповідні зобов`язання.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 07.01.2025 у справі №440/10806/24 ухвалене:

«Позов обґрунтований тим, що позивач з 29 травня 2006 року безперервно працює в органах прокуратури України, у тому числі з 25 грудня 2012 року в Генеральній прокуратурі України, на посадах прокурора відділів. У період з 18 жовтня 2019 року по 20 лютого 2020 року позивач перебувала на лікарняному по вагітності та пологах, а з 21 лютого 2020 року у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а тому з об`єктивних причин атестацію відповідно до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» та Порядку проходження прокурорами атестації, затвердженого наказом Генерального прокурора України від 03 жовтня 2019 року № 221, не проходила. Перебуваючи у декретній відпустці 28 квітня 2023 року позивачем, з метою проходження атестації, подано заяву до Кадрової комісії Офісу Генерального прокурора про включення до графіку складання іспитів. 21 серпня 2023 року позивач успішно пройшла перший етап атестації, 12 вересня 2023 року другий та була допущена до наступного етапу співбесіди. 02 жовтня 2023 року позивач вийшла з декретної відпустки та продовжила роботу на посаді прокурора відділу Генеральної прокуратури України, до завершення проходження третього етапу атестації. Третій етап атестації співбесіду позивачу було призначено на 03 травня 2024 року. Всупереч вимогам чинного законодавства відповідачем свідомо та незаконно не нараховується та не виплачується (а відповідно і не враховується при здійсненні розрахунків та оплаті лікарняних, відпусток та матеріальної допомоги тощо) надбавка за вислугу років у розмірі 15600,00 грн (30% посадового окладу) за кожний місяць її роботи, починаючи з 02 жовтня 2023 року. Листом №27/3-205вих-24 від 01 лютого 2024 року відповідачем повідомлено про те, що при оплаті праці прокурорам, які продовжують перебувати на посадах в Генеральній прокуратурі України, регіональних та місцевих прокуратурах до атестації застосовується принцип розрахунку винагороди, аналогічний тому, який встановлено частиною десятою статті 135 Закону України «Про судоустрій та статус суддів»: «для судді, який не здійснює правосуддя, винагорода складається виключно з посадового окладу». З бездіяльністю відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу заробітної плати з урахуванням надбавки за вислугу років в розмірі 30% від посадового окладу за період з 02 жовтня 2023 року по день ухвалення судом першої інстанції рішення по справі позивач не погоджується, вважаючи, що Закон України «Про судоустрій і статус суддів» визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні і жодним чином не стосується та не регулює питання виплати або обмежень щодо розрахунку заробітної плати працівникам прокуратури, в тому числі і тих які не завершили (не пройшли) атестацію.

Також вказаною ухвалою визнано поважними причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення до суду із цим позовом у частині позовних вимог щодо нарахування та виплати надбавки за вислугу років в розмірі 30% від посадового окладу та перерахунку і виплаті коштів по лікарняних, відпустках та матеріальних допомог за період з 13 березня 2024 року по 08 червня 2024 року та поновлено такий строк звернення, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №440/10806/24 за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії у частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Офісу Генерального прокурора щодо ненарахування та невиплати в повному обсязі прокурору відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_1 заробітної плати відповідно до положень статті 81 Закону України «Про прокуратуру», а саме без нарахування та виплати надбавки за вислугу років в розмірі 30% від посадового окладу, за період з 13 березня 2024 року по день ухвалення судом першої інстанції рішення по справі та зобов`язання Офісу Генерального прокурора нарахувати та виплатити в повному обсязі прокурору відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_1 заробітну плату відповідно до положень статті 81 Закону України «Про прокуратуру», а саме: нарахувати та виплати надбавку за вислугу років в розмірі 30% від посадового окладу, за період з 13 березня 2024 року по день ухвалення судом першої інстанції рішення по справі, а також здійснити перерахунок та виплату коштів за цей період по лікарняних, відпустках та наданих матеріальних допомогах з урахуванням надбавки за вислугу років в розмірі 30% посадового окладу - за період з 13 березня 2024 року по 10 вересня 2024 року, а також розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, витребувано докази.

Відповідно до розрахункових листів за березень 2024 року вересень 2024 року /а.с. 119-122/ ОСОБА_1 нараховано (з урахуванням податків та зборів):

- за березень 2024 року: оклад за 21 день у сумі 52000,00 грн;

- за квітень 2024 року: оклад за 22 дні у сумі 52000,00 грн;

- за травень 2024 року: оклад за 20 днів у сумі 45217,39 грн;

- за червень 2024 року: оклад за 20 днів у сумі 52000,00 грн; лікарняні за 3 дня (травень 2024 року) у сумі 6350,49 грн;

- за липень 2024 року: оклад за 20 днів у сумі 45217,39 грн;

- за серпень 2024 року: оклад за 7 днів у сумі 16545,45 грн; лікарняні за 3 дня (липень 2024 року) у сумі 6052,14 грн; матеріальна допомога на СПП у сумі 51971,99 грн; індексація доходів 2012 у сумі 41,43 грн; відпустка додаткова на дітей за 20 днів у сумі 30904,20 грн;

- за вересень 2024 року: оклад за 21 день у сумі 52000,00 грн; компенсація за невикористану відпустку по календ. за 24 дні у сумі 37489,20 грн; індексація доходів 2012 у сумі 130,20 грн; компенсація за невикористану відпустку по календ. за 54 дні у сумі 75484,98 грн;

- відповідні суми виплачено з урахуванням утриманих податків та зборів.

Тож з розрахункових листів за березень 2024 року вересень 2024 року слідує, що при обчисленні позивачу заробітної плати за вказаний період надбавка за вислугу років не враховувалася.

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Офісу Генерального прокурора (вул. Різницька, буд. 13/15, м. Київ, 01011. ідентифікаційний код 00034051) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Офісу Генерального прокурора щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 заробітної плати, в тому числі виплат, передбачених законодавством, з урахуванням надбавки за вислугу років в розмірі 30% від посадового окладу за період з 13 березня 2024 року по 30 вересня 2024 року.

Зобов`язати Офіс Генерального прокурора здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 заробітної плати, в тому числі виплат, передбачених законодавством, за період з 13 березня 2024 року по 30 вересня 2024 року з урахуванням надбавки за вислугу років в розмірі 30% від посадового окладу з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням передбачених законом податків і обов`язкових платежів.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.»

Судом встановлена обставина, що відсутній факт виплати позивачу 06.06.2025 суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за листки непрацездатності у розмірі, обчисленому з урахуванням надбавок за вислугу років з 13.03.2024 по 30.09.2024 на виконання рішення суду від 07.01.2025 у справі №440/10806/24.

Спірні правовідносини у цій справі стосуються застосування відповідальності визначеної статтею 117 Кодексу законів про працю України за затримку розрахунку при звільненні, які фактично виплачені позивачу 06.06.2025, та не стосується обставин виконання рішення суду у справі №440/10806/24, оскільки підставами та предметом позову не є правомірність виплати та обрахунку заробітної плати прокурору.

Також судом встановлена відсутність звернення позивача щодо видачі їй довідки про складові заробітної плати станом на 30.09.2024 із зазначенням розміру належного посадового окладу та 30% надбавки за вислугу років.

Вказані обставини, на думку позивача, зумовили виникнення у відповідача зобов`язання виплатити додатково середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні прокурора за весь по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців, з чим позивач і звернулася до суду.

ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВА

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Законом України "Про прокуратуру" не врегульовано порядок виплати грошового забезпечення за час затримки розрахунку з особою, звільненою з прокуратури, а тому до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми Кодексу законів про працю України, оскільки загальні норми підлягають застосуванню лише за умови неврегульованості правовідносин нормами спеціального законодавства.

Відповідно до ст.116 КЗпП України (в редакції, чинній на час звільнення позивача зі служби) при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Частиною 1 статті 117 КЗпП України передбачено, що у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті (ч. 2 ст.117 КЗпП України).

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений ч.1 ст.117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст.116 КЗпП України, при цьому, визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Отже, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто, за період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум, але не більш ніж за шість місяців.

Подібна позиція з даного питання викладена Верховним Судом у постанові від 22.05.2020 у справі № 320/1263/19.

Згідно абз. 4, 5, 8 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі Порядок № 100), середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата.

Суд констатує, що загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків в Україні, поняття та порядок проведення переказу коштів у межах України регулюються Законом України від 5 квітня 2001 року №2346-III "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" (далі - Закон №2346).

Дата валютування - це зазначена платником у розрахунковому документі або в документі на переказ готівки дата, починаючи з якої кошти, переказані платником отримувачу, переходять у власність отримувача банку або в установі - учасників платіжної системи (пункт 1.3 статті 1 Закону №2346).

Порядок застосування дати валютування для банків установлюється нормативно-правовими актами Національного банку України.

Сума переказу, що обліковується в банку, який обслуговує отримувача, до настання дати валютування не може бути об`єктом примусового списання, що застосовується до отримувача (пункт 22.11 статті 22 Закону N 2346).

Ініціатор до настання дати валютування може відкликати кошти, які до зарахування їх на рахунок отримувача або видачі в готівковій формі обліковуються в банку, що обслуговує отримувача (пункт 23.4 статті 23 Закону №2346).

Загальний порядок завершення переказу встановлено статтею 30 Закону №2346.

Переказ вважається завершеним з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача або її видачі йому в готівковій формі.

ІV. ВИСНОВКИ СУДУ

Так, судом встановлено, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 07.01.2025 у справі № 440/10806/24, яке залишено без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 03.04.2025 ухвалено, зокрема: зобов`язати Офіс Генерального прокурора здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 заробітної плати, в тому числі виплат, передбачених законодавством, за період з 13 березня 2024 року по 30 вересня 2024 року з урахуванням надбавки за вислугу років в розмірі 30% від посадового окладу з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням передбачених законом податків і обов`язкових платежів.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 25.06.2025 у цій справі, яка залишена без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 03.04.2025, прийнято звіт Офісу Генерального прокурора про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 07 січня 2025 року у справі №440/10806/24.

Так, в даній ухвалі встановлено, що 5 червня 2025 року Офісом Генерального прокурора здійснено перерахунок та виплату позивачу заробітної плати, у тому числі виплат, передбачених законодавством, за період з 13 березня 2024 року по 30 вересня 2024 року, з урахуванням надбавки за вислугу років в розмірі 30% від посадового окладу, з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням передбачених законом податків і обов`язкових платежів, що підтверджується платіжними інструкціями.

До складу суми, виплаченої ОСОБА_1 на виконання вищевказаного рішення суду, входили, відповідно до листа відповідача від 25.06.2025 № 21-1202вих-25:

1) надбавка за вислугу років у розмірі 30% від посадового окладу, розрахована з урахуванням кількості відпрацьованих ОСОБА_1 робочих днів за період з 13 до 31 березня 2024 року, у сумі 9 657,14 грн;

2) надбавка за вислугу років у розмірі 30% від посадового окладу, розрахована з урахуванням кількості відпрацьованих ОСОБА_1 робочих днів у квітні 2024 року, у сумі 15 600,00 грн;

3) надбавка за вислугу років у розмірі 30% від посадового окладу, розрахована з урахуванням кількості відпрацьованих ОСОБА_1 робочих днів у травні 2024 року, у сумі 13 565,22 грн;

4) надбавка за вислугу років у розмірі 30% від посадового окладу, розрахована з урахуванням кількості відпрацьованих ОСОБА_1 робочих днів у червні 2024 року, у сумі 15 600,00 грн;

5) надбавка за вислугу років у розмірі 30% від посадового окладу, розрахована з урахуванням кількості відпрацьованих ОСОБА_1 робочих днів у липні 2024 року, у сумі 13 565,22 грн;

6) надбавка за вислугу років у розмірі 30% від посадового окладу, розрахована з урахуванням кількості відпрацьованих ОСОБА_1 робочих днів у серпні 2024 року, у сумі 4 963,64 грн; перерахована матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, яка була виплачена у серпні 2024 року, з урахуванням складової заробітної плати надбавки за вислугу років за період з 13.03.2024 по30.09.2024 у розмірі 9 393,56 грн; перерахована сума заробітної плати за час соціальних відпусток у цей період з урахуванням складової заробітної плати надбавки за вислугу років за період з 13.03.2024 по 30.09.2024 у сумі 4 870,95 грн;

7) надбавка за вислугу років у розмірі 30% від посадового окладу, розрахована з урахуванням кількості відпрацьованих ОСОБА_1 робочих днів у вересні 2024 року, у сумі 15 600,00 грн; перерахована компенсація за всі невикористані дні відпусток з урахуванням складової заробітної плати надбавки за вислугу років за період з 13.03.2024 по 30.09.2024 у сумі 5 575,25 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 117 при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника.

Враховуючи, що не проведення з вини відповідача розрахунку з позивачем у строки, визначені статтею 116, є підстава для відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш ніж за шість місяців, у позивача наявне право на отримання відшкодування за затримку виплати заробітної плати, в тому числі виплат, передбачених законодавством, на підставі ст.117 КЗпП України, які були їй присуджені рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 07.01.2025 у справі № 440/10806/24.

Тому доводи позивача про протиправність бездіяльності відповідача щодо не нарахування та не виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є обґрунтованими.

Так, позивача звільнено 30.09.2024.

Відповідно до скріншоту про зарахування коштів, позивачу 06.06.2025 відповідач виплатив 83 461,05 грн. на виконання рішення суду від 07.01.2025 у справі № 440/10806/24.

Відповідно до довідки відповідача від 25.06.2025 № 21-365зп за липень 2024 заробітна плата, що включається у розрахунок середньоденної заробітної плати складає 58 782, 61 грн, за серпень 2024 - 21 550,52 грн, разом - 80333,13 грн, відпрацьовано 27 днів.

Дана довідка враховує висновки рішення суду від 07.01.2025 у справі № 440/10806/24, оскільки видана після проведення виплат 06.06.2025 на виконання рішення суду від 07.01.2025 у справі № 440/10806/24.

Середньоденний заробіток позивача становить 2975, 30 грн. Спір щодо даного обрахунку відсутній між сторонами, а також довідка видана самостійно відповідачем.

Період затримки розрахунку при звільненні з 06.12.2024 по 06.06.2024 - 183 дні (шість місяців відповідно до ст. 117 КЗпП України у редакції Закону № 2352-IX від 01.07.2022).

З урахуванням заявленої вимоги про виплату позивачу середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період сума становить 2975,30 грн.* 183 дні = 544479, 9 грн.

Враховуючи редакцію статті 117 КЗпП України, викладену відповідно до Закону №2352-ІХ, на користь позивача за період з 19.07.2022 (з урахуванням обмеження шість місяців 183 дні) середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні за становить 544479, 9 грн.

Щодо вимог позивача стягнути з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за компенсацію за невикористані 78 днів відпустки у розмірі, обчисленому відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100 з урахуванням надбавок за вислугу років з 13.03.2024 по 30.09.2024 до дня фактичного розрахунку;стягнути з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за матеріальну допомогу у розмірі, обчисленому з урахуванням надбавок за вислугу років з 13.03.2024 по 30.09.2024 до дня фактичного розрахунку, суд зазначає, що суми за компенсацію за невикористані 78 днів відпустки та за матеріальну допомогу з урахуванням надбавок за вислугу років з 13.03.2024 по 30.09.2024, були виплачені відповідачем 06.06.2025 у сумі 83461,05 грн. на виконання рішення суду від 07.01.2025 у справі № 440/10806/24, яким зобов`язаний Офіс Генерального прокурора здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 заробітної плати, в тому числі виплат, передбачених законодавством, за період з 13 березня 2024 року по 30 вересня 2024 року з урахуванням надбавки за вислугу років в розмірі 30% від посадового окладу з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням передбачених законом податків і обов`язкових платежів.

Предметом та підставами позову є факт невчасного розрахунку при звільненні позивача, тобто застосування відповідальності визначеної ст. 117 КЗпП України, а не правомірність розрахунку та виплати складових заробітної плати позивача, що становило зміст спору у справі № 440/10806/24.

Для розгляду даної справи і вирішення спору по суті, суду необхідно встановити факт несвоєчасного розрахунку під час звільнення позивача, дату фактичної виплати і розмір середньоденної заробітної плати, що є необхідним для застосування та обрахунку розміру відповідальності, тобто середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

Щодо вимоги позивача стягнути з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за листки непрацездатності у розмірі, обчисленому з урахуванням надбавок за вислугу років з 13.03.2024 по 30.09.2024 до дня фактичного розрахунку, то відповідач не здійснив виплату коштів за листки непрацездатності на виконання рішення суду від 07.01.2025 у справі № 440/10806/24, про що зазначено у листі відповідача від 25.06.2025 № 21-1202вих-25, і що ним не заперечується у відзиві.

При цьому, у постанові Другого апеляційного адміністративного суду від 11.08.2025 у цій справі зазначено, що зобов`язальна частина рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 07 січня 2025 року у справі №440/10806/24 не містить жодної вимоги до відповідача щодо здійсненні перерахунку та виплати позивачу конкретних складових заробітної плати або інших виплат, передбачених законодавством, або обчислення їх в певному порядку чи розмірі. В межах розгляду вказаної справи вирішувалось питання наявності або відсутності у позивача права на нарахування та виплату надбавки за вислугу років в розмірі 30% від посадового окладу за період з 13 березня 2024 року по 30 вересня 2024 року. Тобто, спору в частині визначення видів складових заробітної плати або інших виплат, передбачених законодавством, а також щодо обчислення їх в певному порядку чи розмірі, не існувало. Вимоги, зумовлені незгодою позивача із розрахунком оплати лікарняних листків у травні та липні 2024 року, компенсації за невикористані дні відпусток, тощо можуть бути заявлені в окремому позові.

Отже, вимога щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за листки непрацездатності у розмірі, обчисленому з урахуванням надбавок за вислугу років з 13.03.2024 по 30.09.2024 до дня фактичного розрахунку, є передчасною та задоволенню не підлягає.

Щодо позовних вимог про видачу довідки про складові заробітної плати станом на 30.09.2024 із зазначенням розміру належного посадового окладу та 30% надбавки за вислугу років, то суд констатує про відсутність звернення позивача до Офісу генерального прокурора. За таких обставин у цій частині відсутній спір, тому у цих вимогах необхідно відмовити.

Позивача надала тільки відповіді відповідача на запити про доступ до публічної інформації, до яких не долучила свої звернення, з огляду на надані докази, судом встановлена відсутність звернення позивача про видачу довідки.

Відповідно до частин першої та другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Нормами статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. У адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

При цьому, у таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Докази суду надають учасники справи.

Одним із суттєвих елементів принципу верховенства права є принцип юридичної визначеності. Цей принцип має різні прояви. Зокрема, він є одним з визначальних принципів "доброго врядування" і "належної адміністрації" (встановлення процедури і її дотримання), частково співпадає з принципом законності (чіткість і передбачуваність закону, вимоги до "якості" закону).

Отже, враховуючи встановлені судом обставини справи, оцінивши добуті докази в їх сукупності за правилами ст. 90 КАС України та аналізуючи наведені положення законодавства, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково.

При цьому, суд враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29).

Таким чином, в контексті обставин даної справи судом надана оцінка та відповідь на всі доводи позивача, які можуть вплинути на правильне вирішення спору. Інші доводи позивача не впливають на висновки суду.

Відтак, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

V. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Зважаючи на те, що позивач звільнений від сплати судового збору, підстави для розподілу судових витрат відсутні в цій частині.

На підставі викладеного та керуючись статтями 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Офісу Генерального прокурора (вул. Різницька, буд. 13/15, м. Київ, 01011. ідентифікаційний код 00034051) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Офісу Генерального прокурора у невиплаті ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 06.12.2024 по 06.06.2024 - не більш як за шість місяців, відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100.

Стягнути з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період ОСОБА_1 із визначенням розміру грошового забезпечення за шість місяців у загальній сумі 544479,9 грн. (п`ятсот сорок чотири тисячі чотириста сімдесят дев`ять гривень 90 коп).

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В.І. Бевза