Справа № 520/4343/25
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2025-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2025 р. Справа № 520/4343/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Русанової В.Б. , Бегунца А.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.05.2025, головуючий суддя І інстанції: Бідонько А.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 05.05.25 по справі № 520/4343/25

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Харківській області

про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом та просив суд:

1. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Відповідача № 6-2023-UA0093944 від 27.06.2023 року, про визначення суми податкового зобов`язання з земельного податку за податковий період 2023 рік, щодо земельної ділянки загальною площею 50,0000 га, Кадастровий номер: :02:000:0730, в сумі 80592,50 грн., № -2029-UA0093944 від 31.08.2023, про визначення суми податкового зобов`язання з земельного податку за податковий період 2023 рік, щодо земельної ділянки загальною площею 50,0000 га, Кадастровий номер: :02:000:0730, в сумі 80592,50 грн., № 6-2029-UA0093944 від 10.06.2024 року, про визначення суми податкового зобов`язання з земельного податку за податковий період 2024 рік, щодо земельної ділянки загальною площею 50,0000 га, Кадастровий номер: :02:000:0730, в сумі 95458,00 грн.

2. Стягнути з Відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь Позивача судові витрати, пов`язані з розглядом справи, які будуть заявлені та відповідні докази будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду у справі.

В обґрунтування позову позивач зазначав, що податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській № 6-2023-UA0093944 від 27.06.2023 року, № -2029-UA0093944 від 31.08.2023 та № 6-2029-UA0093944 від 10.06.2024 року, є протиправним та підлягають скасуванню, оскільки спірна земельна ділянка фактично перебуває у користуванні Селянського господарства "Колос", а фізична особа, яка її отримала з цільовим призначенням "для ведення селянського (фермерського) господарства", здійснює на ній діяльність не особисто, а через створену ним юридичну особу, відповідно земельний податок підлягає сплаті фактичним землекористувачем - фермерським господарством, до якого перейшли права й обов`язки землекористувача.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 05.05.2025 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення № 6-2023-UA0093944 від 27.06.2023 року прийняте Головного управління ДПС у Харківській області, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання з земельного податку у сумі 80592,50 грн.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення № -2029-UA0093944 від 31.08.2023 прийняте Головного управління ДПС у Харківській області, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання з земельного податку у сумі 80592,50 грн.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення № 6-2029-UA0093944 від 10.06.2024 року прийняте Головного управління ДПС у Харківській області, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання з земельного податку в сумі 95458,00 грн.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 2566 (дві тисячі п`ятсот шістдесят шість) гривень 43 копійок.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Так в апеляційній скарзі скаржник посилається на те, що податкові повідомлення - рішення вiд 27.06.2023 № 6-2023-UA0093944, вiд 31.08.2023 № -2029-UA0093944 надіслано позивачу відповідно до вимог ст. 42 ПК України на його податкову адресу засобами поштового зв`язку рекомендованим листом з повідомленням про вручення та вручено особисто 15.09.2023 ( трек номер поштового відправлення 206).

Отже, початком відліку строку для оскарження податкових повідомлень-рішень є 15.09.2023. З огляду на приписи ч. 2 ст. 122 КАСУ строк звернення до суду сплив відповідно 15.03.2024. З відповідним позовом позивач звернувся 25.02.2025, що свідчить про свідоме та тривале зволікання з реалізацією позивачем його права на судове оскарження рішень суб`єкта владних повноважень, враховуючи, що строк судового оскарження є обмеженим, в силу положень чинного законодавства.

Стверджує, що позов подано майже через рік після спливу строку на звернення до адміністративного суду, що є підставою для залишення позову в цій частині без розгляду.

Щодо нарахування суми земельного податку за 2021, 2023, 2024 роки, згідно з оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями, відповідач зазначає, що нарахування земельного податку з фізичних осіб ОСОБА_1 проводилось відповідно до ст.102 та ст.286, 287.10 ст. 287 ПК України.

Відповідач звертає увагу, що податкові повідомлення - рішення вiд 27.06.2023 № 6-2023-UA0093944, вiд 31.08.2023 № -2029-UA0093944 надіслано позивачу відповідно до вимог ст. 42 ПК України на його податкову адресу засобами поштового зв`язку рекомендованим листом з повідомленням про вручення та вручено особисто 15.09.2023 ( трек номер поштового відправлення 206).

В свою чергу, податкове повідомлення-рішення вiд 10.06.2024 № 6-2029-UA0093944 направлено Позивачу відповідно до вимог ст. 42 ПК України на його податкову адресу засобами поштового зв`язку рекомендованим листом з повідомленням про вручення та повернуто Укрпоштою за зворотною адресою 30.11.2024 (поштове відправлення № 716) у зв`язку з закінченням строку зберігання.

Крім того, апелянт вважає помилковим висновок Харківського окружного адміністративного суду, що нарахування земельного податку як фізичній особі є неправомірним, оскільки земельні ділянки використовуються фермерським господарством СГ «Колос», засновником та керівником якого є позивач, та яке сплачує єдиний податок 4-ї групи, оскільки з моменту державної реєстрації фермерського господарства як юридичної особи право постійного користування земельною ділянкою, яку отримав саме для ведення такого господарства його засновник, переходить до цього господарства.

Стверджує, що засновник фермерського господарства - фізична особа не є суб`єктом господарювання та як самостійна особа не може використовувати надану ділянку за призначенням без створення юридичної особи, тобто відбувається фактична заміна постійного землекористувача, і обов`язки останнього переходять до селянського (фермерського) господарства з дня його державної реєстрації. Відтак, з моменту її державної реєстрації землекористувачем стає господарство, а не фізична особа. І тому відповідно з часу державної реєстрації цього господарства воно повноважне зареєструвати за собою право постійного користування земельною ділянкою, яку раніше для ведення фермерського господарства отримав його засновник.

Відповідач звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що позивач 14.12.2021, індексний номер: 62261001, зареєстрував право постійного користування земельною ділянкою за собою, ОСОБА_1 , а не за ФГ СГ «Колос», , засновником якого він є, а тому ОСОБА_1 , як фізична особа (засновник фермерського господарства), що отримала правовстановлюючий документ на земельну ділянку, в якому визначено цільове призначення земельної ділянки для ведення фермерського господарства та зареєструвала за собою це речове право, сплачує земельний податок за вказану земельну ділянку.

Позивач скористався своїм правом та надав до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому стверджує, що у позивача відсутній обов`язок зі сплати земельного податку з фізичних осіб за земельну ділянку з кадастровим номерам :02:000:0730, оскільки відповідний обов`язок покладено на ФГ, яке є фактичним землекористувачем, що підтверджується доказами, які містяться у матеріалах справи та не спростовано відповідачем.

Посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просить залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції - без змін.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права № 290104551 від 14.12.2021 на підставі державного актку на право постійного користування землею, серія та номер: ХР-26-00-000001, виданий 09.03.1994, видавник: Чугуївська рада народних депутатів, Реєстраційний номер 254, Кадастровий номер: :02:000:0730, постійно користується земельною ділянкою загальною площею 50,0000 га, цільове призначення: для ведення фермерського господарства.

Позивач є засновником та керівником юридичної особи - фермерського господарства Селянське господарство "Колос", , юридична адреса: Україна, 63544, Харківська обл., Чугуївський р-н, селище міського типу Чкаловське, зареєстрованого 07.02.2000 року, основна форма діяльності відповідно до КВЕД: 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур, що підтверджено витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань № 34476031 від 06.02.2025 та яке має статус платника єдиного податку четвертої групи, що підтверджується довідками № 20101/10/20-40 від 19.04.2019 року, виданими ГУ ДФС у Харківській області.

Фермерське господарство СГ "Колос" провадить свою діяльність зокрема на земельній ділянці загальною площею 50,0000 га, Кадастровий номер: :02:000:0730, що підтверджено відповідними податковими деклараціями платника єдиного податку четвертої групи та відповідно сплачує його у визначених об`ємах.

Головним управлінням ДПС у Харківській області прийнято податкові повідомлення рішення:

- № 6-2023-UA0093944 від 27.06.2023 року, про визначення суми податкового зобов`язання з земельного податку, щодо земельної ділянки загальною площею 50,0000 га, Кадастровий номер: :02:000:0730, в сумі 80592,50 грн.,

- № -2029-UA0093944 від 31.08.2023, про визначення суми податкового зобов`язання з земельного податку , щодо земельної ділянки загальною площею 50,0000 га, Кадастровий номер: :02:000:0730, в сумі 80592,50 грн.,

- № 6-2029-UA0093944 від 10.06.2024 року, про визначення суми податкового зобов`язання з земельного податку, щодо земельної ділянки загальною площею 50,0000 га, Кадастровий номер: :02:000:0730, в сумі 95458,00 грн.

Позивач, не погоджуючись з податковим повідомленням рішенням, звернувся до суду із даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що обов`язок зі сплати податку за таку земельну ділянку покладається на фермерське господарство, до якого перейшли права й обов`язки землекористувача.

У зв`язку з чим, суд першої інстанції дійшов висновку про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень № 6-2023-UA0093944 від 27.06.2023 року, № -2029-UA0093944 від 31.08.2023, № 6-2029-UA0093944 від 10.06.2024 року.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, апеляційний суд виходить з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтями 1 і 8 Конституції України проголошено, що Україна є правовою державою, де визнається і діє верховенство права.

Згідно з ч. 1 ст. 67 Конституції України, п. 16.1 статті 16 ПК України,_кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Порядок здійснення судочинства в адміністративних судах визначається КАС України (стаття 1 цього Кодексу), процесуальні строки звернення до суду є обов`язковою складовою процедури її ініціації (частина перша статті 122 КАС України).

Тривалість такого строку та початок відліку є його обов`язковими елементами, які визначаються залежно від предмета судового оскарження та обраного позивачем способу захисту порушеного права. За загальним правилом, визначеним частиною другою статті 122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Процесуальним наслідком пропущення строків звернення до адміністративного суду стаття 123 КАС України передбачає повернення позову чи залишення його без розгляду (залежно від стадії виявлення судом факту пропуску чи причин поважності пропуску).

День, коли особа дізналася про порушення свого права - це встановлений доказами день, коли Позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.01.2023 у справі № 140/1770/19, провадження № 11-106апп22 зазначила, що - на підставі частин першої - третьої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (п. 90).

Частиною другою статті 44 КАС України передбачено, що учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки (п.91).

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору в публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів (п.92).

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій (п.93).

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними (п. 94).

Частинами другою та третьою статті 122 КАС України чітко визначено момент, з яким пов`язано початок відліку строку звернення до адміністративного суду, а саме з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (п.95).

Порівняльний аналіз словоформ "дізналася" та "повинна була дізнатися" дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх прав. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду (п. 96).

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами (п. 97).

Колегія суддів вважає, що доводи позивача про те, що фактичною датою ознайомлення з оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями є 03.02.2025, в момент їх завантаження з Електронного кабінету, не відповідають дійсності та, з метою викривлення фактичних обставин справи, направлене на намагання поновити процесуальний шестимісячний строк на звернення до адміністративного суду, передбаченого ч.2 ст.122 КАС України.

Податкові повідомлення - рішення від 27.06.2023 № 6-2023- UA0093944, від 31.08.2023 № -2029-UA0093944 надіслано позивачу відповідно до вимог ст. 42 ПК України на його податкову адресу засобами поштового зв`язку рекомендованим листом з повідомленням про вручення та вручено особисто 15.09.2023 (трек - номер поштового відправлення 206).

Отже, початком відліку строку для оскарження податкових повідомлень-рішень є 15.09.2023. З огляду на приписи ч. 2 ст. 122 КАСУ строк звернення до суду сплив відповідно 15.03.2024. З відповідним позовом позивач звернувся 25.02.2025, що свідчить про свідоме та тривале зволікання з реалізацією Позивачем його права на судове оскарження рішень суб`єкта владних повноважень, враховуючи, що строк судового оскарження є обмеженим, в силу положень чинного законодавства.

Отже, позов подано майже через рік після спливу строку на звернення до адміністративного суду, що є підставою для залишення позову в цій частині без розгляду.

Щодо посилання позивача, як на причину пропуску строку звернення до суду, на запровадження воєнного стану, колегія суддів зазначає, що введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду з позовами.

Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу дій протягом установленого законом строку. Зазначена позиція контролюючого органу відповідає правовим висновкам, сформованим у постановах Верховного Суду, зокрема, у постановах від 16.04.2024 у справі № 280/381/23, від 02.08.2023 № 620/830/23.

Позивач у заяві не навів об`єктивних підстав, які б унеможливили своєчасне звернення до суду в межах встановленого КАС України строку.

Таким чином, аналізуючи в сукупності фактичні обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що на час подання даного позову пропущений шестимісячний строк звернення позивача до адміністративного суду в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 27.06.2023 № 6-2023- UA0093944, від 31.08.2023 № -2029-UA0093944, визначений статею 122 КАС України. Тобто, позов подано після спливу строку на звернення до адміністративного суду, що є підставою для залишення такого позову без розгляду.

Щодо податкового повідомлення - рішення № 6-2029-UA0093944 від 10.06.2024 року прийнятого Головного управління ДПС у Харківській області, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання з земельного податку в сумі 95458,00 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Земельні відносини в Україні регулюються Земельним кодексом України (далі - ЗК України), а справляння плати за землю здійснюється відповідно до положень Податкового кодексу України (далі - ПК України).

У відповідності до ст. 206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Плата за землю є складовою частиною податку на майно, яка, у свою чергу, складається із земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності. Порядок нарахування та сплати плати за землю регламентується статтями 269-289 ПК України.

Відповідно до п.п. 14.1.72 п. 14.1 ст. 14 ПК України земельний податок - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів.

Нормами ст. 10 ПК України земельний податок віднесено до місцевих податків, які відповідно до п. 12.3 ст. 12 ПК приймаються рішеннями сільських, селищних, міських рад в межах своїх повноважень. Відповідно до п. 284.1 ст. 284 ПК України органам місцевого самоврядування надано повноваження щодо встановлення ставок плати за землю та пільг щодо земельного податку, що сплачується на відповідній території.

Відповідно до ст.ст. 269, 270 ПК України платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі, а об`єктами оподаткування земельним податком є, зокрема, земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні, та земельні частки (паї), які перебувають у власності.

Базою оподаткування плати за землю є, зокрема, нормативна грошова оцінка земельної ділянки з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом (п.п. 271.1.1 п. 271.1 ст.271 ПК України).

Порядок індексації нормативної грошової оцінки земель визначений ст. 289 ПК України, згідно з яким коефіцієнт індексації прямо залежить від індексу споживчих цін за попередній рік.

Відповідно до положень п. 286.1 ст. 286 ПК України підставою для нарахування земельного податку є, зокрема, дані державного земельного кадастру, дані Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, дані інших правовстановлюючих документів, якими посвідчується право власності.

Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, у сфері будівництва щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 287.1 ст. 287 ПК України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

Відповідно до ст. 285 ПК України базовим податковим (звітним) періодом плати за землю є календарний рік.

Відповідно до п. 286.5 ст. 286 ПК України нарахування фізичним особам сум плати за землю проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають платнику податку у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу, разом із детальним розрахунком суми податку, який, зокрема, але не виключно, має містити кадастровий номер та площу земельної ділянки, розмір ставки податку та розмір пільги зі сплати податку.

Відповідно до п. 287.5 ст. 287 ПК України податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Згідно з даними інформаційних ресурсів Державної податкової служби України, що знаходяться в розпорядженні ГУ ДПС у Харківській області та відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, за гр. ОСОБА_1 обліковується земельна ділянка:

- загальною площею 50 га, кадастровий номер: :02:000:0730, для ведення фермерського господарства, державний акт на право постійного користування землею, виданий 09.03.1994 року, № ХР-26-00-000001, видавник: Чугуївська рада народних депутатів.

З матеріалів справи вбачається, що нарахування земельного податку з фізичних осіб ОСОБА_1 проводилось відповідно до ст.102 та ст.286, 287.10 ст. 287 ПК України:

- за 2021 рік, Рішення LXШ сесії VШ скликання Чкаловської селищної ради, Харківської області від 25.06.2020, ставка податку становить 5% від нормативно грошової оцінки одиниці площі ріллі по Харківській області, становить 32237,00*5%=1611,85 грн/га. Тобто, 50га*1611,85грн/га=80592,50 грн., податкове повідомлення-рішення з земельного податку з фізичних осіб № -2029- UA0093944 від 31.08.2023;

- за 2023 рік, Рішення XIV сесії IX скликання Чкаловської селищної ради, Харківської області від 14.07.2021, ставка податку становить 5% від нормативно грошової оцінки одиниці площі ріллі по Харківській області, становить 32237,00*5%=1611,85 грн/га. Тобто, 50га*1611,85грн/га=80592,50 грн., податкове повідомлення-рішення з земельного податку з фізичних осіб № 6-2023-UA0093944 від 27.06.2023;

- за 2024 рік, Рішення XIV сесії IX скликання Чкаловської селищної ради, Харківської

області від 14.07.2021, ставка податку становить 5% від нормативно грошової оцінки земельної ділянки становить 1909160,00*5%=95458,00 грн, податкове повідомлення- рішення з земельного податку з фізичних осіб № 6-2029 - UA0093944 від 10.06.2024.

Податкове повідомлення-рішення від 10.06.2024 № 6-2029- UA0093944 направлено позивачу відповідно до вимог ст. 42 ПК України на його податкову адресу засобами поштового зв`язку рекомендованим листом з повідомленням про вручення та повернуто Укрпоштою за зворотною адресою 30.11.2024 (поштове відправлення № 716) у зв`язку з закінченням строку зберігання.

У Постанові від 23.06.2020 №179/1043/16-ц Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що з моменту державної реєстрації фермерського господарства як юридичної особи право постійного користування земельною ділянкою, яку отримав саме для ведення такого господарства його засновник, переходить до цього господарства.

Такий висновок Велика Палата робить на підставі аналізу положень Закону України «Про селянське (фермерське) господарство», яким було передбачено одержання земельної ділянки як обов`язкової умови для створення фермерського господарства. Водночас одержання громадянином державного акта, яким посвідчувалося право на земельну ділянку для ведення фермерського господарства, зобов`язувало таку фізичну особу в подальшому подати необхідні документи до відповідної місцевої ради для державної реєстрації фермерського господарства. Тобто, Закон не передбачав права громадянина використовувати земельну ділянку, надану йому в користування для ведення фермерського господарства, без створення такого фермерського господарства. Також, ураховуючи законодавчі обмеження у використанні земельної ділянки іншим чином, ніж це передбачено її цільовим призначенням, а також правові наслідки використання чи невикористання земельної ділянки не за її цільовим призначенням, надана громадянину у встановленому порядку для ведення фермерського господарства земельна ділянка в силу свого правового режиму є такою, що використовується виключно для здійснення підприємницької діяльності, а не для задоволення особистих потреб.

Отже, засновник фермерського господарства - фізична особа не є суб`єктом господарювання та як самостійна особа не може використовувати надану ділянку за призначенням без створення юридичної особи, тобто відбувається фактична заміна постійного землекористувача, і обов`язки останнього переходять до селянського (фермерського) господарства з дня його державної реєстрації. Відтак, з моменту її державної реєстрації землекористувачем стає господарство, а не фізична особа. І тому відповідно з часу державної реєстрації цього господарства воно повноважне зареєструвати за собою право постійного користування земельною ділянкою, яку раніше для ведення фермерського господарства отримав його засновник.

Статтею 125 ЗК України визначено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Статтею 126 ЗК України визначено, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Твердження суду першої інстанції про те, внесення права користування до реєстру речових прав носить суто формальний характер та не є визначальним за цих правовідносин є помилковим, оскільки прямо суперечить нормам ст.2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Пунктом 1 частини 1 ст.2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Пунктом 2 частини 1 зазначеної статті визначено, що Державний реєстр речових прав на нерухоме майно це єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження.

Отже, право власності/ користування земельними ділянками повинні бути оформлені та зареєстровані відповідно до законодавства.

Аналізуючи фактичні обставини справи та відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що позивач 14.12.2021, індексний номер: 62261001, зареєстрував право постійного користування земельною ділянкою за собою, ОСОБА_1 , а не за ФГ СГ «Колос», , засновником якого він є, а тому ОСОБА_1 , як фізична особа (засновник фермерського господарства), що отримав правовстановлюючий документ на земельну ділянку, в якому визначено цільове призначення земельної ділянки - для ведення фермерського господарства та зареєструвала за собою це речове право, сплачує земельний податок за вказану земельну ділянку.

Крім того, слід звернути увагу, що п. 286.5 ст.286 ПК України визначено, що платники плати за землю мають право письмово або в електронній формі засобами електронного зв`язку (з дотриманням вимог, визначених пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу) звернутися до контролюючого органу за своїм місцем реєстрації у контролюючих органах або за місцем знаходження земельних ділянок, у тому числі право на яку фізична особа має як власник земельної частки (паю), для проведення звірки даних щодо: розміру площ та кількості земельних ділянок, земельних часток (паїв), що перебувають у власності та/або користуванні платника податку; права на користування пільгою зі сплати податку з урахуванням положень пунктів 281.4 і 281.5 цієї статті; розміру ставки земельного податку; нарахованої суми плати за землю.

У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником плати за землю на підставі оригіналів відповідних документів або належним чином засвідчених копій таких документів, зокрема документів на право власності, користування пільгою, а також у разі зміни розміру ставки плати за землю контролюючий орган, до якого звернувся платник плати за землю, проводить протягом десяти робочих днів перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення разом з детальним розрахунком суми податку. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).

Отже, саме позивач має право на звернення до контролюючого органу з метою надання відповідних документів та проведення звірки щодо об`єктів оподаткування. Зворотного механізму положеннями ПК України не передбачено.

Проте, колегія суддів звертає увагу, що позивач із заявою про проведення звірки щодо нарахованого земельного податку з фізичних осіб до контролюючого органу не звертався, відтак, при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень - рішень ГУ ДПС керувалось відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, у відповідності до норм п. 286.1 ст. 286 ПК України.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення-рішення № 6-2029-UA0093944 від 10.06.2024 року, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання з земельного податку в сумі 95458,00 грн., ГУ ДПС діяло у порядку, на підставі та в межах повноважень, визначених чинним законодавством України.

Аналізуючи наведені нормативно - правові акти, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі, зробив помилкові висновки.

У відповідності до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, з огляду на викладене вище, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.05.2025 року по справі № 520/4343/25, прийнято з помилковим застосуванням норм матеріального права та підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України, підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області - задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.05.2025 по справі № 520/4343/25 - скасувати.

Прийняти постанову, якою позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасовання податкового повідомлення - рішення № 6-2023-UA0093944 від 27.06.2023 року прийнятого Головного управління ДПС у Харківській області, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання з земельного податку у сумі 80592,50 грн. та визнання протиправним та скасовання податкового повідомлення - рішення № -2029-UA0093944 від 31.08.2023 прийнятого Головного управління ДПС у Харківській області, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання з земельного податку у сумі 80592,50 грн. залишити без розгляду.

В іншій частині позовних вимог - в задоволенні відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.А. Калиновський
Судді В.Б. Русанова А.О. Бегунц