Справа № 620/17968/23
Суддя: Черпак Юрій Кононович
Дата ухвалення: 2025-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Черпак Ю.К.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Черпака Ю.К.,

суддів Василенка Я.М., Штульман І.В.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу адвоката Слєпченка Сергія Анатолійовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2024 року, ухвалене в порядку спрощеного (письмового) позовного провадження без повідомлення та виклику сторін, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2023 року ОСОБА_1 (далі - позивач/апелянт/ ОСОБА_1 ) звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) (далі - відповідач/апелянт/ВЧ НОМЕР_1 ) з вимогами:

- визнати незаконним нарахування не в повному обсязі ОСОБА_1 додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період проходження ним служби у ІНФОРМАЦІЯ_1 з 01 квітня 2022 року по 31 грудня 2022 року;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду в повному обсязі відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період з 01 квітня 2022 року по 31 грудня 2022 року з урахуванням раніше виплачених сум.

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтував тим, що протягом зазначеного періоду він приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, у зв`язку з чим набув право на виплату додаткової винагороди на підставі постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року № 168. Однак, всупереч вимог чинного законодавства України, відповідач додаткову винагороду йому не виплатив.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2024 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив з того, що сам факт проходження позивачем військової служби у прикордонному загоні та виконання ним завдань з охорони державного кордону, навіть у складі нарядів, що мають потенційно бойовий характер (як-от «вогнева засідка», «пост спостереження» тощо), не є достатньою підставою для виплати збільшеної додаткової винагороди у розмірі до 100 000 грн, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168. Суд наголосив, що виплата такої винагороди можлива виключно за умови безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з нацбезпеки й оборони, відсічі і стримування збройної агресії - за умови перебування безпосередньо в районах здійснення таких заходів. Крім того, така участь має бути належно підтверджена сукупністю документів, передбачених відповідними наказами Адміністрації Держприкордонслужби, зокрема: бойовим наказом, журналом бойових дій і рапортом командира з вказанням конкретного військовослужбовця, кількості днів участі та характеру завдань. При цьому, матеріали справи не містять усієї необхідної сукупності підтверджуючих документів. Журнал бойових дій, на який посилається позивач, не є достатнім самостійним доказом, а рапорти командира підрозділу про виплату винагороди без супровідних бойових наказів та інших підтверджень не створюють належної правової підстави для виплати. Окрім того, у спірний період відсутні дані про ведення бойових дій, вогневих зіткнень або обстрілів на тій ділянці кордону, де проходив службу позивач, що додатково підтверджує відсутність кваліфікуючих умов для виплати підвищеної винагороди. Таким чином, враховуючи відсутність належних доказів фактичного виконання бойових завдань у визначеному порядку, суд дійшов висновку про відсутність у позивача права на отримання додаткової винагороди у підвищеному розмірі, а тому відмовив у задоволенні позову в повному обсязі.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Слєпченко Сергій Анатолійович, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги. Скарга обґрунтована тим, що суд неправильно застосував положення постанови Кабінету Міністрів України № 168, звузивши її дію виключно до військовослужбовців, які безпосередньо перебувають у зоні бойових дій. При цьому, зазначена постанова передбачає право на додаткову винагороду за участь у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, які охоплюють також охорону державного кордону, що й здійснював позивач. Військова частина, в якій проходив службу ОСОБА_1 , входить до складу сил оборони, залучених до зазначених заходів, тому сам факт несення служби в її складі підтверджує наявність підстав для нарахування винагороди. Крім того, скаржник звертає увагу на наявність у матеріалах справи витягу з бойового розпорядження, журналу обліку бойових дій та рапорту командира, в якому зазначено кількість днів участі позивача в заходах, пов`язаних з обороною держави. Апелянт вважає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки цим доказам, не застосував відповідну практику Верховного Суду та не вжив заходів для всебічного з`ясування всіх обставин справи, зокрема не витребував додаткові документи, які могли б підтвердити правомірність позовних вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач підтримав рішення суду першої інстанції та просив залишити його в силі. Зазначив, що надання додаткової винагороди військовослужбовцям у розмірі до 100 000 грн здійснюється винятково за умов, чітко визначених постановою Кабінету Міністрів України № 168, а саме: за фактичної участі військовослужбовця у бойових діях або виконанні заходів із національної безпеки і оборони, безпосередньо в районах, де ведуться такі дії. Водночас сам факт проходження служби на ділянці державного кордону, яка формально віднесена до району здійснення заходів з нацбезпеки, не є достатньою підставою для виплати цієї винагороди. Виплата такої винагороди передбачає дотримання встановленого порядку документального підтвердження участі у відповідних заходах, зокрема наявність бойового наказу, запису у журналі бойових дій, а також рапорту командира, в якому зазначено конкретного військовослужбовця, характер виконуваних ним завдань та кількість днів участі. Однак у матеріалах справи відсутні документи, які у своїй сукупності підтверджують участь позивача саме у бойових діях або заходах оборонного характеру, передбачених постановою № 168. Зокрема, рапорт командира підрозділу не супроводжується необхідними бойовими наказами, а журнал бойових дій, наданий позивачем, містить лише загальні записи та не фіксує виконання бойових завдань конкретно ОСОБА_1 . З аналізу обстановки в районі виконання службових обов`язків позивача не вбачається фактичного ведення бойових дій або інших обставин, які б свідчили про перебування військовослужбовця в умовах, що давали б право на підвищену винагороду.

Апеляційний розгляд справи відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами та на основі наявних доказів.

Згідно з частинами першою та другою статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

З метою повного та всебічного встановлення обставин справи, колегією суддів вирішено продовжити на розумний строк її апеляційний розгляд.

Перевіривши повноту встановлення фактичних обставин справ та їх правову оцінку, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, що ОСОБА_1 проходив військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_1 ) Державної прикордонної служби України з 15 червня 2017 року та зокрема, з 09 грудня 2022 року на посаді начальника першої групи інспекторів прикордонної служби першого відділення інспекторів прикордонної застави « ІНФОРМАЦІЯ_3 » прикордонної комендатури « ІНФОРМАЦІЯ_4 ».

Із витягів з робочого зошита начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б) ОСОБА_2 за період з 30 квітня 2022 року по 31 серпня 2022 року та книги прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » за період з 31 серпня 2022 року по 31 грудня 2022 року слідує, що ОСОБА_1 здійснював охорону та оборону державного кордону у таких нарядах: робоча група на кордоні (РГК), вогнева засідка (ВЗ), сторожовий пост (СП), чатовий (ЧТ), пост спостереження (ПС), «КРП» - контрольний пост, «РПГ» - розвідувальна-пошукова група (т. 1, а.с.23-33).

Начальник відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б) ОСОБА_2 рапортами, поданими начальнику ІНФОРМАЦІЯ_5 полковнику ОСОБА_3 , клопотав про виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану»:

- від 05 травня 2022 року № Вх.№ р-4456 у розмірі 30 000 грн за період з 01 квітня 2022 року по 30 квітня 2022 року (т.1, а.с. 34);

- від 06 червня 2022 року № Вх.№ р-5693 у розмірі 30 000 грн за період з 01 травня 2022 року по 31 травня 2022 року та в розмірі 70 000 грн за період з 01 квітня 2022 року по 04 квітня 2022 року (т. 1, а.с.36);

- від 02 липня 2022 року № Вх.№ р/6-103 у розмірі 70 000 грн за період з 01 червня 2022 року по 20 червня 2022 року та з 26 червня 2022 року по 30 червня 2022 року (т. 1, а.с.35);

- від 02 липня 2022 року № Вх.№ р/6-106 у розмірі 70 000 грн за період з 05 квітня 2022 року по 30 квітня 2022 року (т. 1, а.с.38);

- від 01 вересня 2022 року № Вх.№ р/6-342 у розмірі 30 000 грн за період з 01 серпня 2022 року по 31 серпня 2022 року (т. 1, а.с.39);

- від 01 жовтня 2022 року № Вх.№ р/6-376 у розмірі 30 000 грн за період з 01 вересня 2022 року по 30 вересня 2022 року (т. 1, а.с. 40);

- від 01 листопада 2022 року № Вх.№ р/6-442 у розмірі 30 000 грн за період з 01 жовтня 2022 року по 31 жовтня 2022 року (т. 1, а.с. 41;)

- від 30 листопада 2022 року № Вх.№ р/6-576 у розмірі 30 000 грн за період з 01 листопада 2022 року по 30 листопада 2022 року (т. 1, а.с. 42);

- від 19 грудня 2022 року № Вх.№ р-4/499 у розмірі 30 000 грн за період з 01 грудня 2022 року по 31 грудня 2022 року (т. 1, а.с.43).

Відповідно до витягу з журналу бойових дій ІНФОРМАЦІЯ_6 (з м.д. АДРЕСА_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_7 (з м.д. АДРЕСА_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_2 від 01 грудня 2022 року № 4.5/29 позивач в період з 30 листопада 2022 року по 31 грудня 2022 року виконував бойові завдання в районі н.п. Загатка в наряді «СП» та «ПС» (т. 1, а.с.47-48).

На думку позивача, в період проходження ним служби з 01 квітня 2022 року по 31 грудня 2022 року він не отримав всіх належних сум грошового забезпечення, а саме додаткову винагороду відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі 100 000 грн за місяць.

Колегія суддів, переглядаючи рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, враховує наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ (далі - Закон № 2011-ХІІ) відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Згідно з частиною другою статті 1-2 Закону № 2011-XІІ у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до абзацу 1 частини першої статті 9 Закону № 2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Частинами другою-третьою статті 9 Закону № 2011-ХІІ визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022 (далі - Указ № 64/2022), затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 введено воєнний стан, строк дії якого в подальшому продовжено відповідними Указами Президента України і який діє дотепер.

Одночасно, військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12 травня 2015 року № 389-VIII (далі - Закон № 389-VIII) воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Статтею 16 Закону № 389-VIII передбачено, що за рішенням Ради національної безпеки і оборони України, введеним у дію в установленому порядку указом Президента України, утворені відповідно до законів України військові формування залучаються разом із правоохоронними органами до вирішення завдань, пов`язаних із запровадженням і здійсненням заходів правового режиму воєнного стану, згідно з їх призначенням та специфікою діяльності.

Згідно з положеннями статті 1 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» від 03 квітня 2003 року № 661-IV (далі - Закон № 661-IV) на Державну прикордонну службу України покладаються завдання щодо забезпечення недоторканності державного кордону та охорони суверенних прав України в її прилеглій зоні та виключній (морській) економічній зоні.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду цієї справи, що відповідач входить до структури Державної прикордонної служби України, а тому починаючи з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 здійснює передбачені Законом № 389-VIII заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оборону України» від 06 грудня 1991 року № 1932-XII (далі - Закон № 1932-XII) військове формування - створена відповідно до законодавства України сукупність військових з`єднань і частин та органів управління ними, які комплектуються військовослужбовцями і призначені для оборони України, захисту її суверенітету, державної незалежності і національних інтересів, територіальної цілісності і недоторканності у разі збройної агресії, збройного конфлікту чи загрози нападу шляхом безпосереднього ведення воєнних (бойових) дій.

Частиною першою статті 12 Закону № 1932-XII визначено, що участь в обороні держави разом із Збройними Силами України беруть у межах своїх повноважень інші військові формування, утворені відповідно до законів України, Державна спеціальна служба транспорту, Державна служба спеціального зв`язку та захисту інформації України, а також відповідні правоохоронні органи.

На виконання Указів Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64 та «Про загальну мобілізацію» 24 лютого 2022 року № 69 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року № 168 (далі - Постанова № 168).

Згідно з пунктом 1 Постанови № 168 (в редакції постанов Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 № 168» від 08 жовтня 2022 року № 1146, яка застосовувалась у спірний період) установлено:

- на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах (абзац перший);

- нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення (абзац другий);

- виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників) (абзац третій).

Отже, виплата додаткової винагороди в розмірі до 100 000,00 гривень пропорційно в розрахунку на місяць виплачується зокрема військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії та перебувають під час такої участі у бойових діях чи здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.

Пунктом 2-1 Постанови № 168 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168» від 07 липня 2022 року № 793) установлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

З метою виконання вимог Постанови № 168 та для врегулювання виплат військовослужбовцям Державної прикордонної служби України Адміністрацією Державної прикордонної служби України видано наказ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168» від 30 липня 2022 року № 392/0/81-22-АГ (далі - Наказ №392-АГ), пунктом 1 якого передбачено, що військовослужбовцям, крім випадків, передбачених цим наказом, які проходять військову службу в Адміністрації Державної прикордонної служби України, регіональних управліннях, органах охорони державного кордону, загонах морської охорони (у тому числі строкову), навчальних закладах, підрозділах спеціального призначення та органах забезпечення (далі - органи Держприкордонслужби) з дня призову (прийняття) на військову службу до дня виключення із списків особового складу органу Держприкордонслужби (у зв`язку із звільненням з військової служби) на період дії воєнного стану щомісячно здійснюється виплата додаткової винагороди в розмірі до 30 тисяч гривень у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання відповідно до законодавства України обов`язків військової служби. Додаткова винагорода збільшується до 100 тисяч гривень у розрахунку на місяць пропорційно часу безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах ведення бойових дій у період здійснення зазначених заходів.

Відповідно до пункту 4 Наказу № 392-АГ підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, здійснюється на підставі сукупності наявної інформації у таких документах: 1) бойового наказу (бойового розпорядження); 2) журналу бойових дій (службово-бойових дій, вахтового, навігаційно-вахтового, навігаційного журналу), журналу ведення оперативної обстановки, бойового донесення (підсумкового, термінового, позатермінового) або постової відомості (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); 3) рапорту (донесення) начальника (командира) підрозділу (тимчасово створеної групи військовослужбовців, зведеного загону, катерів і кораблів Морської охорони, екіпажу літака, вертольоту тощо) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням військових звань, прізвищ, імен та по батькові, а також кількості днів участі військовослужбовців у таких діях та заходах.

Згідно із пунктом 11 Наказу № 392-АГ склад органів і підрозділів Держприкордонслужби, які беруть (брали) участь у бойових діях або заходах у відповідних районах ведення бойових дій, визначаються щомісячно наказом Адміністрації Держприкордонслужби відповідно до рішень (наказів, директив, розпоряджень) Головнокомандувача Збройних Сил України. Інформація про військовослужбовців, відряджених з інших органів та підрозділів Держприкордонслужби, дні їх безпосередньої участі у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, подаються начальниками органів Держприкордонслужби (органів військового управління (штабів угрупувань військ (сил) або штабів тактичних груп), включених до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави, до 5 числа щомісячно (у поточному місяці за попередній) в органи, в яких ці військовослужбовці проходять службу, за формою, наведеною у додатку 2 до цього наказу.

Виплата військовослужбовцям додаткової винагороди здійснюється щомісяця (у поточному місяці за попередній) на підставі наказів начальника (командира) органу Держприкордонслужби, а начальникам (командирам) органів Держприкордонслужби - на підставі наказів вищих начальників (командирів). До наказу про виплату додаткової винагороди, виходячи з розміру до 100 тисяч гривень на місяць, в обов`язковому порядку додаються узагальнені дані, отримані з документів, передбачених пунктами 4-6 цього наказу (пункт 12 Наказу № 392-АГ).

Отже, у військовослужбовців Державної прикордонної служби України, які приймають безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в таких районах у період здійснення зазначених заходів, є право на отримання додаткової винагороди в розмірі 100 000,00 грн у розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Підставою для нарахування та виплати такої винагороди є відповідний перелік документів.

У позовній заяві та апеляційній скарзі позивач зазначає, що протягом спірного періоду приймав участь у забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, тому має право на виплату додаткової винагороди в збільшеному розмірі.

З витягів з робочого зошита начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б) та книги прикордонної служби цього ж відділу вбачається, що у період з квітня по грудень 2022 року позивач ніс службу в нарядах на державному кордоні, зокрема у складі робочої групи на кордоні, вогневих засідок, сторожових постів, постів спостереження, а також у складі розвідувально-пошукових груп і контрольних постів. Також матеріали справи містять низку рапортів начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ОСОБА_2 , в яких клопоталося перед командуванням військової частини про виплату позивачу додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 168, зокрема в підвищеному розмірі - 70 000 грн за окремі періоди.

Однак, як вбачається з пояснень відповідача, не всі рапорти було реалізовано, оскільки до них не були долучені необхідні підтверджувальні документи щодо виконання позивачем конкретних бойових завдань.

Водночас, на виконання положень постанови № 168 та відповідно до Наказів Адміністрації ДПСУ № 164-АГ, № 392/0/81-22-АГ, № 628/0/81-22-АГ, виплата додаткової винагороди у розмірі до 100 000 грн на місяць можлива лише за наявності сукупності документів, а саме: бойового наказу (розпорядження), журналу бойових дій або аналогічного документа, а також рапорту командира підрозділу із зазначенням конкретного військовослужбовця, його звання та кількості днів участі у бойових діях або заходах оборонного характеру.

Суд першої інстанції обґрунтовано вказав, що матеріали справи не містять зазначеної сукупності документів, яка б свідчила про безпосередню участь позивача у бойових діях чи виконанні бойових завдань, пов`язаних із ризиком прямого зіткнення з противником або перебуванням під вогневим впливом.

В матеріалах справи відсутні бойові накази, які б визначали участь позивача у вогневих зіткненнях, протидії штурмам чи відбитті атак, або виконанні інших завдань, що, згідно з положеннями вищезазначених нормативних актів, є підставою для нарахування винагороди у підвищеному розмірі.

Як обґрунтовано зазначено судом першої інстанції, перебування військовослужбовця на прикордонній заставі та участь у прикордонних нарядах (зокрема у складі постів спостереження, розвідувально-пошукових груп тощо) саме по собі не є достатньою умовою для отримання додаткової винагороди у підвищеному розмірі. Відповідно до Постанови № 168 та наказів Адміністрації Держприкордонслужби України підставою для такої виплати є безпосередня участь у бойових діях або виконання бойових завдань у районах ведення бойових дій, що підтверджується сукупністю визначених документів. Така сукупність документів у матеріалах справи відсутня.

Також суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги посилання позивача на журнал бойових дій п`ятнадцятої прикордонної застави, оскільки такий документ без наявності бойового наказу та рапорту командира із персоніфікацією завдань, не є достатнім доказом для встановлення права на виплату винагороди у підвищеному розмірі.

Посилання на інші приклади виплати винагороди іншим військовослужбовцям, зокрема ОСОБА_5 , не є релевантними у контексті даної справи, оскільки не підтверджено, що позивач та інший військовослужбовець спільно виконували ідентичні бойові завдання у межах спірного періоду.

Апелянт не надав документів, які у сукупності підтверджували б особисту та безпосередню участь позивача у бойових діях або заходах із забезпечення національної безпеки й оборони у визначені постановою періоди. Наявність лише витягів із журналів бойових дій та окремих рапортів не відповідає встановленим стандартам доказування, оскільки відсутні бойові накази або розпорядження, рапорти з фіксацією конкретного участі позивача в бойових завданнях із зазначенням переліку військовослужбовців, тривалості участі та конкретного характеру дій.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність належного документального підтвердження виконання позивачем бойових (спеціальних) завдань у значенні, що встановлене постановою Кабінету Міністрів України №168 та внутрішніми нормативними актами Адміністрації ДПСУ.

У зв`язку з цим відсутні правові підстави для задоволення позову в частині виплати додаткової винагороди у підвищеному розмірі.

Оскільки суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, то колегія суддів згідно із статтею 316 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги залишає її без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Слєпченка Сергія Анатолійовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2024 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати ухвалення та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: Черпак Ю.К.

Судді: Василенко Я.М.

Штульман І.В.