Справа № 380/9733/25
Суддя: Желік Олександра Мирославівна
Дата ухвалення: 2025-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2025 рокусправа № 380/9733/25

Львівський окружний адміністративний суд в складі судді Желік О.М., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін, за наявними у справі матеріалами адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 із вимогами:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у незвільненні з військової служби ОСОБА_1 відповідно до поданого ним 02.05.2025 рапорту;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення про звільнення ОСОБА_1 з військової служби на підставі поданого ним 02.05.2025 рапорту.

Позов обґрунтований тим, що 02 травня 2025 року позивач звернувся до свого командира зенітної ракетно-артилерійської батареї військової частини НОМЕР_1 з письмовим рапортом з проханням звільнити його з військової служби за сімейними обставинами, а саме: відповідно до абз. 12 п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин на таких підставах: під час дії воєнного стану: необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я. Даний рапорт був зареєстрований 04 травня 2025 року. В задоволенні рапорту було відмовлено, зазначаючи, що в акті обстеження сімейного стану від 28.04.2025 № 5346 зазначено інформацію, що наявні інші у особи з інвалідністю повнолітнього сина ОСОБА_2 стосовно якого відсутня інформація про його потребу у сторонньому догляді. Вважаючи вказану бездіяльність відповідача протиправною, позивач просить суд задовольнити позов.

Ухвалою судді від 19.05.2025 в справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін.

Від представника відповідача надійшли заява про залишення позову без руху у зв`язку з недоліками позовної заяви та заява про залишення позову без руху у зв`язку з неподанням усіх доказів.

Суд наголошує на тому, що матеріали справи містять копію адвокатського запиту із доказами його направлення відповідачу, а також у позовній заяві міститься письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав. Представництво позивача здійснює адвокат, у якого наявний електронний кабінет, а тому вимога щодо відомостей про наявність у позивача електронного кабінету не ставиться.

Таким чином, у задоволенні вказаних заяв слід відмовити повністю.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому посилається на те, що «член сім`ї» у сімейно-правому аспекті це особа, яка містить тісний правовий зв`язок з сім`єю, що ґрунтується на шлюбі, спорідненні, усиновленні, інших формах, характеризується спільністю життя та інтересів, наявністю взаємних прав і обов`язків, передбачених сімейним законодавством. Проте, позивачем наводяться доводи стосовно того, хто все ж таки відноситься до членів сім`ї лише з міркувань власної вигоди у питанні, що вирішується. Отже, відповідач зазначає, що твердження позивача про те що родичі батька позивача, які з ним не проживають, зокрема ОСОБА_2 , не є членами його сім`ї не знаходить законодавчого підтвердження та обґрунтування.

Від представника позивача надійшло клопотання про витребування доказів, у якому просить витребувати у військової частини НОМЕР_1 відповідь командира військової частини НОМЕР_1 за результатом розгляду рапорту ОСОБА_1 від 02 травня 2025 року.

Від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначає, що оскільки ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає окремо, виховує двох малолітніх дітей, сім`я має статус малозобезпечених, а інших родичів немає, в розуміння приписів абзацу 13 пункту 3 частини дванадцятою статті 26 Закону інші члени сім`ї першого або другого ступеня споріднення у батька позивача відсутні. Представник позивача зазначає, що відповідач цитує норму сімейного кодексу, відповідно до якого дитина належить до сім`ї свої батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. При цьому відповідач ігнорую норму, яка містить в статті 6 Сімейного кодексу «Правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття.». Відтак, норма про те, що дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає, розповсюджується на неповнолітніх синів та доньок, а на повновлітніх - не розповсюджується.

Від представника позивача до суду надійшло клопотання про доручення доказів, до якого представник позивача долучив відповідь на адвокатський запит.

Від представника відповідача до суду надійшло повідомлення про неможливість надання доказів, у якому зазначив, що в доданих документах до рапорту поданого 02.05.2025 ОСОБА_1 було недостатньо інформації для його погодження, а саме відсутність інформації про потребу брата позивача у постійному догляді за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи такий рапорт не було погоджено та шляхом накладення резолюції на рапорті повернуто на доопрацювання. Вказаний рапорт з накладеною резолюцією було передано позивачу та усно доведено причини такого не погодження. Відповідь іншої форми за результатами розгляду рапорту поданого 02.05.2025 ОСОБА_1 військовою частиною НОМЕР_1 не надавалась, у зв`язку із чим не може бути надана відповідачем на вимогу ухвали суду.

Від представника відповідача до суду надійшла відповідь на відзив, у якій зазначає, що ні в Акті, ні в інших документах не вказується місце проживання ОСОБА_2 , який є братом позивача. Це не виключає можливості проживання брата позивача в одному населеному пункті, навіть в сусідньому будинку, що в подальшому може також спростувати факт неможливості здійснювати догляд за своїм батьком. Отже, в Акті зазначається лише зареєстроване місце проживання позивача за однією адресою з його батьком, що не може бути безумовним доказом того, що він дійсно проживає за вказаною адресою, тим більше будучи відсутнім за вказаною адресою тривалий час, враховуючи умови проходження військової служби під час дії воєнного стану.

Розглянувши позов, подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини.

Позивач, ОСОБА_1 , є старшим солдатом зенітно-ракетної артилерійської батареї військової частини НОМЕР_1 .

Позивач має батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має інвалідність II групи та відповідно до висновку ЛКК потребує постійного стороннього догляду.

02 травня 2025 року позивач звернувся до свого командира зенітно-ракетної артилерійської батареї військової частини НОМЕР_1 з письмовим рапортом з проханням звільнити його з військової служби за сімейними обставинами, а саме: відповідно до абз. 12 п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин на таких підставах: під час дії воєнного стану: необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Даний рапорт був зареєстрований 04 травня 2025 року.

Рапорт було повернуто на доопрацювання, зазначаючи, що в акті обстеження сімейного стану від 28.04.2025 № 5346 зазначено інформацію, що наявні інші у особи з інвалідністю повнолітнього сина ОСОБА_2 стосовно якого відсутня інформація про його потребу у сторонньому догляді.

Позивач вважаючи, що відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо звільнення позивача з військової служби, звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Вирішуючи спір суд керується таким.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною 2 зазначеної статті у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, суд вважає за необхідне зазначити, що під час розгляду спорів щодо оскарження рішень (дій) суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення (дії) на їх відповідність усім зазначеним

Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-ХІІ, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 2232-ХІІ) здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Пунктом 3 ч. 12 ст. 26 Закону № 2232-ХІІ, визначено виключний перелік підстав для звільнення військовослужбовці з військової служби під час дії воєнного стану через сімейні обставини або з інших поважних причин.

Зокрема, однією з підстав для підстав для звільнення військовослужбовці з військової служби під час дії воєнного стану є необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Синтаксичний розбір вказаного законодавчого положення дає підстави вважати, що військовослужбовці які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, звільняються з військової служби під час воєнного стану, за таких умов:

у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю І чи II групи;

у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.

При цьому, сполучник «або» розділяє документи, які підтверджують зазначені обставини, та встановлює альтернативу, а саме: медичний висновок медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Разом з тим, згідно з ч. 7 ст. 26 Закону № 2232-ХІІ, звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - Положення № 1153/2008), яке визначається порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі. Це Положення застосовується також до відносин, що виникають у зв`язку з проходженням у Збройних Силах України кадрової військової служби особами офіцерського складу до їх переходу в установленому порядку на військову службу за контрактом або звільнення з військової служби.

Відповідно до пункту 233 Положення № 1153/2008, військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються:

підстави звільнення з військової служби;

думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю;

районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 № 170, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 1905.2009 за № 438/16454, відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (із змінами і доповненнями) та Указу Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153 «Про Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», затверджено Інструкцію про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - Інструкція).

Інструкція про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України визначає механізм реалізації та порядок організації у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту виконання вимог Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (п. 1.1 Інструкції).

Документи на звільнення військовослужбовців направляються безпосередньо до посадових осіб, які мають право їх звільнення з військової служби. Наказ по особовому складу про звільнення цих військовослужбовців повинен бути виданий і доведений до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем взяття громадянина на військовий облік та до військової частини за місцем проходження військової служби в строки, що забезпечуватимуть вчасне здавання справ і посад і розрахунок військовослужбовців, а також виконання строків звільнення, визначених Президентом України (абз. 13. п. 14.10 Інструкції).

Аналіз наведених вище норм свідчить про те, що звільнення військовослужбовців з військової служби під час воєнного стану через сімейні обставини, здійснюється щодо військовослужбовця, який не висловив бажання продовжувати військову службу, шляхом подання рапорту та документів, які підтверджують підстави для звільнення.

Судом встановлено, що 02 травня 2025 року позивач звернувся до свого командира зенітно-ракетної артилерійської батареї військової частини НОМЕР_1 з письмовим рапортом з проханням звільнити його з військової служби за сімейними обставинами, а саме: відповідно до абз. 12 п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин на таких підставах: під час дії воєнного стану: необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

До рапорту долучено копії таких документів: свідоцтва про народження ОСОБА_1 , довідка до акту огляду МСЕК серії 12ААД № 014797, Висновок ЛКК № 1333 від 22.11.2024, акт обстеження сімейного стану військовослужбовця, письмові пояснення та лист МОЗ України.

За резолюцією командира Військової частини НОМЕР_1 рапорт ОСОБА_1 про звільнення з військової служби повернуто позивачу на доопрацювання, через недостатність поданих документів.

Зокрема, підставою для повернення документів було те, що наявні інші у особи з інвалідністю повнолітнього сина ОСОБА_2 стосовно якого відсутня інформація про його потребу у сторонньому догляді.

Однак, наведені підстави для повернення документів не відповідають вимогам закону, з огляду на таке.

Суд зазначає, що ні Законом №2232-ХІІ, ні Положенням №1153/2008 та іншими нормативними документами не передбачено направлення рапортів військовослужбовців про звільнення на доопрацювання.

Отже, за встановлених обставин, у контексті наведених вимог законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що оскільки саме відповідач є суб`єктом, до повноважень якого належить вирішення питання щодо звільнення позивача з військової служби за наслідком розгляду рапорту про звільнення з військової служби або надання мотивованої відмови в такому, а тому в межах спірних правовідносин, не звільняє його, як суб`єкта, до повноважень якого належить вирішення питання щодо можливості звільнення позивача з військової служби, від обов`язку прийняття рішення, за наслідком розгляду рапорту, про звільнення останнього з військової служби або мотивовану відмову в такому. Суб`єкт владних повноважень не може утриматись від прийняття рішення, що входить до його виключної компетенції.

Таким чином, оскільки за наслідками поданого позивачем рапорту про звільнення відповідачем не прийнято належним чином оформленого наказу про звільнення позивача з військової служби чи відмову у його звільненні, а повернуто на доопрацювання рапорт з документами, а тому суд дійшов висновку, що відповідач формально віднісся до розгляду рапорту і рапорт позивача не є належним чином розглянутим.

Інших дій щодо поданого позивачем рапорту про його звільнення з військової служби за сімейними обставинами, відповідачем вчинено не було і таких доказів не надано суду.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає, що відповідач не довів правомірність та обґрунтованість повернення рапорту без прийняття відповідного рішення позивача, в супереч п. 14.10 Інструкції, а для належного захисту порушених прав позивача позов необхідно задовольнити частково шляхом визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо належного розгляду рапорту позивача про звільнення з військової служби на підставі п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» через необхідність здійснювати постійний догляд за батьком, якій є особою з інвалідністю II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи та зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт позивача про звільнення з військової служби на підставі п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» через необхідність здійснювати постійний догляд за батьком, який є особою з інвалідністю II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи та прийняти вмотивоване рішення, з урахуванням висновків викладених у цьому рішенні.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково.

Позивач звільнений від сплати судового збору за подання цього позову, а отже, враховуючи приписи статті 139 КАС України, судовий збір з відповідача не підлягає стягненню.

Керуючись ст. ст. 2, 8-10, 14, 72-79, 90, 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо належного розгляду рапорту ОСОБА_1 про звільнення з військової служби на підставі п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» через необхідність здійснювати постійний догляд за батьком, якій є особою з інвалідністю II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_1 про звільнення з військової служби на підставі п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» через необхідність здійснювати постійний догляд за батьком, який є особою з інвалідністю II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи та прийняти вмотивоване рішення, з урахуванням висновків викладених у цьому рішенні.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Судовий збір розподілу не підлягає.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду, з врахуванням гарантій встановлених пунктом 3 Розділу VI «Прикінцевих положень» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Желік О.М.