Справа № 560/17459/24
Суддя: Печений Є.В.
Дата ухвалення: 2025-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

30 серпня 2025 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Печеного Є.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, в якому просить:

« - визнати рішення командира військової частини НОМЕР_1 № 3768 від 02.10.2024 року щодо відмови в задоволенні рапорту ОСОБА_1 на звільнення на підставі п.2 ч.4 (частини 12) ст.26 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу» протиправним, скасувати рішення командира військової частини про відмову в звільненні з військової служби на вищезазначених підставах;

- зобов`язати командування військової частини НОМЕР_1 повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 та прийняти рішення щодо звільнення Позивача, з військової служби на підставі п.2 ч.4 (частини 12) ст.26 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу».

Ухвалою від 29.11.2024 відкрито провадження в адміністративній справі; постановлено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження; зобов`язано військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України в п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали надати до суду: належним чином завірену копію рапорту ОСОБА_1 від 24.09.2024 про звільнення його з військової служби, з усіма доданими до нього документами; інформацію про результат розгляду рапорту ОСОБА_1 від 24.09.2024 про звільнення його з військової служби; належним чином завірену копію рішення, прийнятого за результатами розгляду рапорту ОСОБА_1 від 24.09.2024 про звільнення його з військової служби.

Від відповідача до суду 11.12.2024 надійшли відзив на позовну заяву та витребувані судом документи.

Згідно із позовною заявою, ОСОБА_1 позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити з огляду на таке.

Вказує, що проживав до введення воєнного стану в Україні зі своїм батьком - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - який є пенсіонером та має II групу інвалідності, потребує постійної сторонньої допомоги, яку йому надавав саме позивач.

Стверджує, що 24.09.2024 звернувся з рапортом до командування Військової частини НОМЕР_1 щодо звільнення з військової служби на зазначених вище підставах, до якого додав завірені належним чином копії документів, які підтверджують його право на звільнення.

Позивач посилається на те, що за результатом розгляду його рапорту, відповідачем відмовлено у його задоволенні з тих підстав, що у його батька є ще один син, який є членом сім`ї першого ступеня споріднення, повнолітнім та відповідно до законодавства зобов`язаний здійснювати догляд за своїм батьком.

Вказану відмову позивач вважає протиправною, такою, що порушує його права, а тому, звернувся до суду з цим позовом.

За відзивом на позовну заяву, Військова частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України проти задоволення позовних вимог заперечує, просить у їх задоволенні відмовити повністю з огляду на таке.

Відповідач посилається на те, що у спірних правовідносинах діяв лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стверджує, що відмова у задоволенні рапорту позивача про звільнення з військової служби є законною, а тому, немає підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено таке.

ОСОБА_1 проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 Міністерства оборони України.

Позивач 24.09.2024 звернуся до командування Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України з рапортом щодо звільнення із лав Збройних Сил України, відповідно до п. 4 п. 2 г) ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» - через такі сімейні обставини: у зв`язку із необхідністю здійснення догляду за батьком, який має II групу інвалідності та потребує постійного догляду.

Листом відповідача від 02.10.2024 № 5768 у задоволенні рапорту позивача про дострокове звільнення від проходження військової служби відмовлено, у зв`язку з тим, що з наданих позивачем на розгляд документів вбачається, що у батька ОСОБА_1 є ще один син ОСОБА_3 , 1980 р.н., який є членом сім`ї першого ступеня споріднення, повнолітнім та відповідно до законодавства зобов`язаний здійснювати догляд за своїм батьком.

Вважаючи протиправним рішення відповідача, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року №2232-XII (далі - Закон №2232-XII в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), частиною першою статті 1 якого передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Відповідно до частин першої-третьої статті 1 Закону №2232-ХІІ, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ) введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб. На момент розгляду адміністративної справи строк дії воєнного стану в Україні продовжено.

Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом (частина п`ята статті 1 Закону №2232-XII).

Пунктом 6 статті 2 Закону №2232-ХІІ передбачені такі види військової служби: базова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів та закладів вищої освіти, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти), а також закладів фахової передвищої військової освіти; військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Підстави звільнення з військової служби передбачені статтею 26 Закону №2232-XII.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» №3633-IX від 11.04.2024, що набув чинності 18.05.2024, статтю 26 Закону №2232-XII викладено в новій редакції, за якою пункт 2 частини четвертої цієї статті передбачає, що військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби, зокрема, на підставах:

г) через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу);

У свою чергу, пунктом 3 частини дванадцятої цієї статті визначено, що під час дії воєнного стану військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин, зокрема, на таких підставах:

- необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я;

- необхідність здійснювати постійний догляд за членом сім`ї другого ступеня споріднення, який є особою з інвалідністю I або II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого та другого ступенів споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого та другого ступенів споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

На відміну від попередньої редакції, яка підставою для звільнення визначала саму лише наявність батьків із числа осіб з інвалідністю I чи II групи, нова редакція в цьому контексті дозволяє звільнення з військової служби лише при необхідності здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків, який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Водночас, необхідно зазначити, що наказом Міністерства оборони України від 23.07.2024 №495, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10.09.2024 № 1361/42706 внесено зміни до Додатку 19 до Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (пункт 12.11 розділу XII), яким визначено Перелік документів, що подаються з Поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби, зокрема конкретизовано, що при поданні до звільнення з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» подаються: копія аркуша бесіди; копія рапорту військовослужбовця; копія розрахунку вислуги років військової служби (при набутті права на пенсійне забезпечення за вислугою років), документи, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин, а саме:

26) у разі необхідності здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я:

- документи, що підтверджують відповідні родинні зв`язки з цією особою (особами) ,зокрема, один із документів, що підтверджує відсутність в особи інших членів сім`ї першого ступеня споріднення (батьків, її чоловіка або дружини, дітей, у тому числі усиновлених) чи другого ступеня споріднення (рідних братів, сестер та онуків): один із документів, що підтверджує інвалідність особи першого чи другого ступеня споріднення, її потребу у постійному догляді та акт обстеження сімейного стану військовослужбовця із зазначенням інформації про наявність чи відсутність осіб, які здійснюють або можуть здійснювати такий догляд, затвердженого керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Отже, однією з підстав для звільнення військовослужбовця (як такого, що висловив своє небажання продовжувати проходження військової служби) з військової служби під час воєнного стану через сімейні обставини або інші поважні причини є необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I або II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого та другого ступенів споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого та другого ступенів споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Зі змісту норми п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону № 2232 висновується, що для звільнення з військової служби у випадку необхідності здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, достатньою є наявність однієї з таких умов:

- відсутність інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи;

- інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Отже, «відсутність інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи» означає реальну відсутність таких осіб, які фактично могли б здійснювати постійний догляд за особою з інвалідністю, яка цього потребує. У випадку ж «юридичної наявності» інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи, які, при цьому, реально не можуть здійснювати постійний догляд за такою особою з об`єктивних причин (перебування у полоні, відбування покарання у місцях позбавлення волі, проходження військової служби, тощо), то така особа відсутня у розумінні приписів абзацу 13 пункту 3 частини дванадцятою статті 26 Закону № 2122-IX.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постанові від 27 лютого 2025 року у справі № 380/16966/24.

Із матеріалів справи вбачається, що батько позивача - ОСОБА_2 - є особою з другою групою інвалідності.

Окрім того, відповідно до медичного висновку лікарсько-консультативної комісії КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги Краснокутської селищної ради» Богодухівського району, який також наявний у матеріалах справи, ОСОБА_2 потребує постійного стороннього догляду.

У відповідності до п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону №2232, визначальною підставою для звільнення особи з військової служби у спірних правовідносинах є необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків, який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Підпунктом 14.1.263 п.14.1 ст.263 Податкового кодексу України (з наступними змінами та доповненнями) визначено, що членами сім`ї фізичної особи першого ступеня споріднення вважаються її батьки, її чоловік або дружина, діти такої фізичної особи, у тому числі усиновлені. Членами сім`ї фізичної особи другого ступеня споріднення вважаються її рідні брати та сестри, її баба та дід з боку матері і з боку батька, онуки.

Однак, додатковою умовою, окрім необхідності здійснення постійного догляду за батьком, який є особою з інвалідністю II групи, є відсутність інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Згідно з матеріалами справи, у батька позивача ОСОБА_2 , окрім позивача, є також рідний син - ОСОБА_3 (член сім`ї першого ступеня споріднення).

У позовній заяві ОСОБА_1 посилається на те, що він є однією особою, яка може піклуватися про свого батька, зокрема, з тих підстав, що ОСОБА_2 не спілкується зі своїм сином - ОСОБА_3 .

При цьому, вказані твердження позивача не можуть слугувати доказом відсутності можливості у ОСОБА_3 здійснювати догляду за батьком, який є особою з інвалідністю ІІ групи та потребує постійного догляду для цілей підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону № 2232-XII, оскільки ці твердження є суб`єктивною оцінкою ОСОБА_1 та не підтверджені належними та допустимими доказами.

Отже, суд резюмує, що у батька позивача ОСОБА_2 , окрім позивача, наявний ще один член сім`ї ступеня першого споріднення (його другий син - ОСОБА_3 ), відтак відсутні будь-які підстави для звільнення позивача з військової служби, оскільки ним не доведено належними та допустимими доказами, що ОСОБА_3 реально не може здійснювати постійний догляд за своїм батьком з об`єктивних причин (перебування у полоні, відбування покарання у місцях позбавлення волі, проходження військової служби, тощо).

За результатами розгляду справи, перевіривши обґрунтованість заявлених позовних вимог, оцінивши надані сторонами докази, суд приходить до переконання, що у задоволенні адміністративного позову належить відмовити повністю.

Інші аргументи сторін не спростовують вказаних вище висновків суду за результатами розгляду справи.

Також щодо інших доводів скаржників, то суд зазначає, що у рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії», заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, а інших витрат у справі не встановлено, питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись ст. ст. 80, 132, 139, 242-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 )
Відповідач:Військова частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_3 )

Головуючий суддя Є.В. Печений