Справа № 280/3974/25
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2025-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

02 вересня 2025 року м. Дніпросправа № 280/3974/25

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Добродняк І.Ю., Суховарова А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 03 липня 2025 року (суддя А.В. Сіпака) у справі № 280/3974/25 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , у якому, з урахуванням ухвали Запорізького окружного адміністративного суду від 21 травня 2025 року про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі в частині позовних вимог, просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення командира військової частини НОМЕР_1 наказ №1817 від 10.07.2024 Про підсумки службового розслідування стосовно факту добровільної здачі в полон солдата ОСОБА_2 , яким старший навідник 1 гранатомета протитанкового взводу роти вогневої підтримки мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 визнано таким, що самоусунувся від виконання службових обов`язків;

- визнати протиправним та скасувати пункт 1 наказу командира військової частини НОМЕР_1 Про підсумки службового розслідування стосовно факту добровільної здачі в полон солдата ОСОБА_2 №1817 від 10.07.2024, щодо притягнення старшого навідник 1 гранатомета протитанкового взводу роти вогневої підтримки мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 до дисциплінарної відповідальності, позбавлення премії та додаткової грошової винагороди за березень 2024 року у повному обсязі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуваний наказ відповідача № 1817 від 10.07.2024, яким ОСОБА_2 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності, є протиправним, у зв`язку з порушенням тривалості проведення службового розслідування, передбаченого ст. 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України. Окрім того, висновок відповідача про самоусунення від виконання своїх обов`язків є необґрунтованим.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 03 липня 2025 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Судом першої інстанції зазначено, що за висновками службового розслідування, оформленого актом від 10.07.2024 та спірним наказом від 10.07.2024 №1817 встановлено, що ОСОБА_2 добровільно здався в полон, у зв`язку із чим повідомлено правоохоронні органи.

Суд зауважив, що згідно статті 9 Закону № 2011-XII за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або

безвісно відсутніми, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України. Разом з тим, суд врахував, що дія цього пункту не поширюється на військовослужбовців, які добровільно здалися в полон, самовільно залишили військові частини (місця служби) або дезертирували зі Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів.

Таким чином суд вважав, що підстави для скасування наказу від 10.07.2024 №1817 відсутні.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення адміністративного позову.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, скаржник вказує, що сповіщення сім`ї про те, що солдат ОСОБА_2 зник безвісті 17.03.2024 не скасовано. Зауважує про спірність доказів військової частини, які у наказі №1817 є основним доказом вини солдата ОСОБА_2 у добровільній здачі у полон, адже згідно наказу безпосередніми свідками є солдат ОСОБА_3 , який загинув та свідчень не надав, та невстановлений солдат військової частини НОМЕР_3 Торгачев, який також свідчень не надавав. Звертає увагу, що на відеозаписах наданих відповідачем не можливо встановив особу, яка на них зображена, а також відомості про дату та місце ведення відеозйомки. Вважає, що у наказі №1817 солдата ОСОБА_2 помилково позбавлено премії та додаткової винагороди за березень 2024 року без призначення дисциплінарного стягнення.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 . ОСОБА_2 не одружений, дітей немає.

Згідно Сповіщення сім`ї отриманого позивачем, солдат, старший навідник гранатомета протитанкового взводу роти вогневої підтримки мотопіхотного батальйону Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 зник безвісті 17.03.2024 під час виконання бойового завдання із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в районі населеного пункту Роздолівка Бахмутського району Донецької області.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 10.07.2024 №1817 «Про підсумки службового розслідування стосовно факту добровільної здачі в полон солдата ОСОБА_2 » наказано за самоусунення від виконання своїх службових обов`язків, порушення вимог ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, старшого навідника гранатомета протитанкового взводу роти вогневої підтримки мотопіхотного батальйону Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 притягнути до дисциплінарної відповідальності, позбавити премії та додаткової грошової винагороди за березень 2024 року у повному обсязі; начальнику відділення персоналу штабу військової частини НОМЕР_1 на підставі підпункту 14 пункту 116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України підготувати проект наказу командира військової частини НОМЕР_1 про зарахування солдата ОСОБА_2 старшого навідника гранатомета протитанкового взводу роти вогневої підтримки мотопіхотного батальйону Військової частини НОМЕР_1 у розпорядження, як військовослужбовця, що відсутній понад десять діб до повернення військовослужбовця у військову частину; начальнику групи психологічного супроводу та відновлення мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 копії матеріалів службового розслідування направити до територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у м. Краматорську та Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону для прийняття правового та процесуального рішення, внесення інформації до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

16.09.2024 Першим слідчим відділом Територіального управління ДБР, розташованого у м.Краматорську, до ЄРДР за № 0003222 внесені відомості про скоєння ОСОБА_2 злочину, передбаченого ст. 430 Кримінального кодексу України (добровільна здача у полон).

На звернення позивачки від 17.12.2024, листом Військової частини НОМЕР_1 від 07.01.2025 №25 повідомлено, що відповідно до результатів службового розслідування від 10.07.2024 №1508 - солдат ОСОБА_2 добровільно здався в полон. Згідно витягу з ЄРДР за № 0003222 відкрито кримінальне провадження у зв`язку з добровільною здачею у полон. На підставі вищезазначених даних та у відповідності до пункту 8 Порядку виплат грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого постановою Кабінетів Міністрів України №884 (зі змінами) виплата грошового забезпечення членам сімей військовослужбовців які добровільно здалися в полон, самовільно залишили військові частини (установи, організації), місця служби або дезертирували, не здійснюється.

Не погоджуючись із наказом відповідача № 1817 від 10.07.2024, позивачка звернулась до суду.

Переглядаючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів виходить із такого.

Частиною 1 статті 1 Закону України від 25.03.1992 № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає Дисциплінарний статут Збройних Сил України, який затверджений Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» (далі - Дисциплінарний статут ЗСУ).

Згідно ст. 1, 3 та 4 цього статуту Військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.

Військова дисципліна досягається шляхом: виховання високих бойових і морально-психологічних якостей військовослужбовців на національно-історичних традиціях українського народу та традиціях Збройних Сил України, патріотизму, свідомого ставлення до виконання військового обов`язку, вірності Військовій присязі; особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституції та законів України, Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог статутів Збройних Сил України; формування правової культури військовослужбовців; умілого поєднання повсякденної вимогливості командирів і начальників (далі - командири) до підлеглих без приниження їх особистої гідності, з дотриманням прав і свобод, постійної турботи про них та правильного застосування засобів переконання, примусу й громадського впливу колективу; зразкового виконання командирами військового обов`язку, їх справедливого ставлення до підлеглих; підтримання у військових з`єднаннях, частинах (підрозділах), закладах та установах необхідних матеріально-побутових умов, статутного порядку; своєчасного і повного постачання військовослужбовців встановленими видами забезпечення; чіткої організації і повного залучення особового складу до бойового навчання.

Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів; бути пильним, зберігати державну таємницю; додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Відповідно до вимог статей 83-86 Дисциплінарного статуту ЗСУ, на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності.

Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України визначається наказом Міністерства оборони України.

Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки кримінального правопорушення, командир військової частини письмово повідомляє про це орган досудового розслідування.

Наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 №608 затверджений Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, згідно якого службове розслідування - комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення (п. 2 розділу I Порядку №608).

Пунктом 3 розділу ІІ Порядку №608 визначено, що службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; ступеня вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; причин виникнення матеріальної шкоди, її розміру та винних осіб (у разі виявлення факту її заподіяння).

Пунктами 8 та 9 розділу ІІІ Порядку №608 визначено, що особи, які проводять службове розслідування, відповідають за всебічність, повноту, своєчасність та об`єктивність його проведення, додержання законодавства України, а також за нерозголошення інформації, яка стосується службового розслідування.

Посадові (службові) особи Збройних Сил зобов`язані надавати письмові пояснення по суті предмета службового розслідування та поставлених їм питань, а за попередньою згодою керівника - документи чи матеріали відповідно до своїх службових обов`язків.

Особи, які проводять службове розслідування, мають право запрошувати до місця проведення службового розслідування військовослужбовців, стосовно яких проводиться службове розслідування, інших військовослужбовців, цивільних осіб (за їх згодою), які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення (далі - учасники службового розслідування) (п. 2 розділу ІV Порядку №608).

Згідно розділу V порядку №608 за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.

Акт службового розслідування підписується особами, які його проводили. У разі виявлення суперечностей та незгоди з результатами службового розслідування кожна така особа має право висловити свою окрему думку, яка викладається на окремому аркуші (від руки або у друкованому вигляді) та долучається до акта службового розслідування.

Після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додаються всі матеріали службового розслідування.

Колегія суддів встановила, що відповідно до акта службового розслідування стосовно факту добровільної здачі в полон солдата ОСОБА_2 , солдат ОСОБА_2 старший навідник 1 гранатомета протитанкового взводу роти вогневої підтримки мотопіхотного батальйону виконував бойове завдання по відбиттю наступу сил противника у складі мотопіхотного батальйону в районі населеного пункту Роздолівка Соледарської міської громади, Бахмутського району, Донецької області. 17.03.2024 солдат ОСОБА_2 знаходився у складі 1 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону. Близько 11:25 противник здійснив штурмові дії позицій ротного опорного пункту мотопіхотного батальйону в районі південно-східної околиці населеного пункту Роздолівка Соледарської міської громади, Бахмутського району, Донецької області силами до мотострілецького взводу із застосуванням гранат з хімічними речовинами за підтримки мінометів та артилерії з напрямку населеного пункту Соледар Бахмутського району, Донецької області. В ході ведення бою після застосування противником боєприпасів із хімічними речовинами (скид із БПЛА) спроби наступу припинились. В ході ведення бою після застосування противником боєприпасів із хімічними речовинами, противник здійснив скид інформаційних листівок. Солдат ОСОБА_2 підняв один з листів та прочитав. Після того, як противник спробував здійснити штурм на інші позиції, солдат ОСОБА_2 розпочав рух у напрямку населеного пункту Краснополівка Соледарської міської громади, Бахмутського району, Донецької області, де знаходився противник. Близько 12:00 засобами аеророзвідки мотопіхотного батальйону було виявлено солдата ОСОБА_2 , що рухався з піднятими руками від позицій мотопіхотного батальйону по полю в напрямку населеного пункту Краснополівка Соледарської міської громади, Бахмутського району, Донецької області (тимчасово окупована територія) та в подальшому ймовірно добровільно здався в полон. Солдат ОСОБА_2 знаходився в засобах індивідуального захисту та без табельної зброї.

Отже, як правильно встановив суд першої інстанції, за результатами проведеного службового розслідування встановлено, що солдат ОСОБА_2 свідомо та добровільно здався у полон, чим самоусунувся від виконання своїх службових обов`язків.

Колегія суддів відхиляє аргументи скаржника про спірність доказів військової частини щодо вини солдата ОСОБА_2 у добровільній здачі у полон та самоусуненні від виконання службових обов`язків, оскільки висновок про добровільну здачу у полон з прямим умислом солдата ОСОБА_2 підтверджується матеріалами службового розслідування у сукупності, а саме відеозаписами та поясненнями військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , яким безпосередньо відомі обставини, що стосуються порушення солдатом ОСОБА_2 . Статуту № 548-XIV та Дисциплінарного статуту ЗСУ.

Відповідно до приписів ст.9 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції, станом на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або безвісно відсутніми, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Дія цього пункту не поширюється на військовослужбовців, які добровільно здалися в полон, самовільно залишили військові частини (місця служби) або дезертирували зі Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів.

Згідно розділу I Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, який затверджено Міністерством оборони України 07 червня 2018 року № 260, грошове забезпечення включає зокрема премію та одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відтак, оскільки за результатами проведеного службового розслідування відповідачем встановлено, що солдат ОСОБА_2 свідомо та добровільно здався у полон, колегія суддів вважає, що згідно спірного наказу відповідача № 1817 від 10.07.2024 солдата ОСОБА_2 правомірно позбавлено премії та додаткової винагороди відповідно до положень п. 4 ст.9 Закону № 2011-XII. Зворотні аргументи скаржника колегія суддів відхиляє.

Підсумовуючи, колегія суддів дійшла погоджується з висновком суду першої інстанції, що підстави для визнання протиправним та скасування спірного наказу відповідача від 10.07.2024 №1817 відсутні. Зворотні доводи скаржника про наявність таких підстав, свого підтвердження не знайшли.

Таки чином, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Передбачені ст.317 КАС України підстави для зміни або скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 03 липня 2025 року у справі № 280/3974/25 - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, передбачені ст.ст.328, 329 КАС України.

Повний текст постанови складено 02.09.2025

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя І.Ю. Добродняк

суддя А.В. Суховаров