Справа № 160/5646/24
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2025-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

02 вересня 2025 року м. Дніпросправа № 160/5646/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Семененка Я.В., Суховарова А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Тернопільської митниці

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 червня 2024 року

у справі №160/5646/24

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МОТОТЕХІМПОРТ»

до Тернопільської митниці

про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «МОТОТЕХІМПОРТ» звернулось до суду з адміністративним позовом до Тернопільської митниці, у якому просило визнати протиправним та скасувати рішення Тернопільської митниці про коригування митної вартості товару №UA403070/2023/000203/2 від 26.10.2023.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем для митного оформлення товару, який надійшов за зовнішньоекономічним договором від 02.01.2023 №TOY/2, подано митну декларацію разом з усіма необхідними документами, проте, відповідач протиправно відмовив позивачу у митному оформленні товарів та прийняв рішення про коригування митної вартості товарів, згідно якому митна вартість товарів визначена за резервним методом.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 червня 2024 року адміністративний позов задоволено.

Суд встановив, що позивач надав митниці усі наявні у нього на момент здійснення митного оформлення платіжні та бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару, використовуючи зазначені у них відомості, митниця мала можливість перевірити числові показники вартості товару. За висновком суду першої інстанції митним орган не надано доказів того, що документи, подані позивачем, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, невідповідності обраного позивачем методу визначення митної вартості товарів. У поданих при митному оформленні товарів документах відсутні розбіжності, оскільки вони містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару та щодо ціни, що підлягала сплаті за цей товар.

Також суд зауважив, що факт того, що рівень задекларованої митної вартості товару значно нижчий за рівень митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, сам собою не може бути підставою для витребування додаткових документів; цей факт є лише підставою для поглибленої перевірки повноти та достовірності документів. І лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК України, є підставою для витребування додаткових документів.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Тернопільська митниця подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Митний орган вважає, що суд не надав належної оцінки тому, що позивачем до митного оформлення надано документи, на підставі яких неможливо достовірно стверджувати про правильність визначення митної вартості товару. В обґрунтування своїх доводів відповідач наводить обставини, які покладені в основу рішення про коригування митної вартості товарів, зазначає, що за результатами опрацювання поданих декларантом документів встановлені невідповідності, які дають підстави для сумніву у дійсності цих документів, у зв`язку з чим наявні ризики декларування недостовірних відомостей щодо митної вартості товарів та не включення всіх складових митної вартості у повному обсязі. Скаржник наполягає на правомірності визначення митної вартості товару за резервним методом, вказуючи, що за результатом проведеної консультації з декларантом, відповідно до положень частини 4 ст. 57 МК України, дійшли згоди про неможливість визначення митної вартості згідно з положеннями статей 59-63 МК України. При цьому скаржник звертає увагу, що норми статті 64 МК України не зобов`язують митний орган наводити додаткові пояснення щодо обсягу партії чи умов поставки тощо, а передбачають лише використання раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостей.

Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, між позивачем - ТОВ «МОТОТЕХІМПОРТ» (м. Дніпро) (Покупець) з компанією ZHEJIANG TOYOO PUMP CO., LTD (Китай) (Продавець) укладений зовнішньоекономічний контракт від 02.01.2023 №TOY/2 на поставку товарів в асортименті, кількості та за цінами, вказаними у Специфікаціях (Додатках), які є невід`ємною частиною даного контракту.

На виконання вказаного зовнішньоекономічного контракту № TOY/2 від 02.01.2023, згідно Специфікацій №2023-2 від 01.06.2023 та №2023-2b-z від 30.06.2023, рахунком-фактурою (інвойс) № TOY2023-2В від 14.08.2023 здійснено поставку ТОВ «МОТОТЕХІМПОРТ» товарів (кормоподрібнювачі та електродвигуни).

Товарна партія поставлена на умовах FOB згідно міжнародних торговельних правил «ІНКОТЕРМС 2010».

З метою митного оформлення товару декларантом до Тернопільської митниці подано електронну митну декларацію (ЕМД) №23UA07U7 від 24.10.2023, згідно якої заявлено до митного оформлення товари:

Товар 1: «Обладнання для заготівлі та приготування кормів для домашніх тварин та птиці. Призначені для подрібнення та розмелювання стебел рослин, початків кукурудзи, овочів та фруктів та інших культур. Напруга 220В, потужність двигуна 2,5 кВт, продуктивність до 240 кг/год. Кормоподрібнювач ДТЗ КР-02Т 800 шт. Кормоподрібнювач ДТЗ КР-02ТА 650 шт. Виробник: ZHEJIANG TOYOO PUMP CO., LTD.»;

Товар 2: «Двигуни електричні асинхронні (універсальні), змінного струму, однофазні, потужністю понад 750 Вт. Запасні частини до кормоподрібнювачів, призначені для приведення в дію механізма подрібнювача. Не подвійного або військового призначення: - Електродвигун 2,5 кВт/220В КР-02 12 шт. Електродвигун 2,8 кВт ДТЗ КР-02T 12 шт. Виробник: ZHEJIANG TOYOO PUMP CO., LTD.».

Заявлена митна вартість товару позивачем визначена декларантом за основним методом (п. 1 ч. 1 ст. 57 Митного кодексу України) - за ціною договору (контракту).

Для підтвердження вартості товару, яка повинна бути сплачена продавцю, ТОВ «МОТОТЕХІМПОРТ» надано митному органу документи, передбачені частинами 2 та 3 ст.53 МКУ, перелік яких зазначений в гр.44 митної декларації, а саме: декларація митної вартості; зовнішньоекономічний контракт № TOY/2 від 02.01.2023 року; Специфікації №2023-2 від 01.06.2023 року та №2023-2b-z від 30.06.2023 року; рахунок - фактура №TOY2023-2В від 14.08.2023 року; пакувальний лист; платіжні інструкції №228 від 04.08.2023 року та №330 від 15.09.2023 року.

На підтвердження заявленої митної вартості товару під час проведення митного контролю та митного оформлення позивачем разом з митною декларацією надано документи, передбачені ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, що перелічені у графі 44 цієї МД: пакувальний лист № б/н від 14.08.2023; рахунок-фактура (інвойс) № TOY2023-2B від 14.08.2023; коносамент № BW23080256 від 25.08.2023; накладна УМВС № 00062 від 21.10.2023; сертифiкат про походження товару №23C3326А4269/00016R від 22.08.2023; платіжні інструкції №228 від 04.08.2023 та №330 від 15.09.2023; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №L62148 від 09.10.2023; документ, що підтверджує вартість перевезення товару - акт виконаних послуг від 23.10.2023; документ, що підтверджує вартість перевезення товару - довідка про транспортні витрати від 23.10.2023; документ, що підтверджує вартість перевезення товару - заявка на перевезення № 40 від 18.08.2023; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 2023-2 від 01.06.2023; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 2023-2b-z від 30.06.2023; зовнішньоекономічний договір (контракт) № TOY/2 від 02.01.2023; внутрішній договір (контракт) комісії № 1503-1 від 15.03.2023; доповнення до внутрішнього договору (контракту) комісії - доручення № 0505 від 05.05.2023; договір (контракт) про перевезення № 2712/917/2022 від 27.12.2022.

Під час здійснення митного контролю митницею опрацьовано інформацію, яка міститься у наданих до митного оформлення документах, і встановлено:

1. декларантом надано до митного оформлення банківський платіжний документ, що стосується товару від 04.08.2023 № 228, в графі №70 якого зазначено специфікацію від 03.01.2023 №2023-1. Проте, декларантом до митного оформлення не подано специфікацію № 2023-1 від 04.08.2023;

2. у митній декларації № 23UA07U7 від 24.10.2023 декларантом зазначено невірний характер угоди. Зокрема, декларант долучає до митної декларації договір комісії №1503-1 від 15.03.2023, що суперечить коду 011, який зазначено в графі 24 МД.

Посилаючись на те, що документально не підтверджено числові значення складових митної вартості, які є обов`язковими при її обчисленні, а саме фактурну вартість та витрати на страхування (якщо здійснювалось), митниця направила уповноваженій особі повідомлення з вимогою про надання додаткових документів: транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; - якщо рахунок сплачено; - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; - за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару. - якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Одночасно вказано, що у разі відсутності вище зазначених документів, відповідно до частини 3 статті 53 МКУ необхідно надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; - виписку з бухгалтерської документації; - каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; - копію митної декларації країни відправлення; - висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару.

На вимогу митного органу позивач листом №109 від 24.10.2023 додатково надав митниці комерційну пропозицію та прайс лист, виписки з банківського рахунку за серпень та вересень 2023 року, копію Договору комісії №1503-1 від 15.03.2023, а також повідомив митницю, що усі наявні у підприємства, документи, які підтверджують вартість товарів та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, повною мірою підтверджують розрахунок митної вартості, здійснений декларантом, у зв`язку з чим, будь-які інші додаткові документи у ході митного оформлення задекларованого товару, надаватись не будуть та висловило прохання здійснити митне оформлення за наявними документами.

За результатами розгляду поданих позивачем документів, митницею винесено рішення про коригування митної вартості товарів № UA403070/2023/000203/2 від 26 жовтня 2023 року, у гр. 33 якого зазначено, що митна вартість імпортованого товару не може бути визнана за основним методом визначення митної вартості товару, у зв`язку з тим, що у документах наявні розбіжності, а також документально не підтверджено числові значення складових митної вартості, які є обов`язковими при її обчисленні та на вимогу митного органу не подано документів, що підтверджують митну вартість товару: якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару. У митного органу виникли обґрунтовані сумніви щодо заявленої митної вартості даного товару, враховуючи також те, що митна вартість згідно бази даних Держмитслужби щодо оформлених раніше митними органами товарів є вищою.

За результатами опрацювання документів встановлено таке:

Оцінюваний товар постачається на підставі зовнішньоекономічного договору від 02.01.2023 № TOY/2. Комерційна пропозиція від 22.06.2023 №б/н містить інформацію щодо цін на товари виключно на умовах поставки FOB, що обмежує конкурентність, ціни дійсні до 22.08.2023.

Прайс-лист від 22.06.2023 № б/н містить інформацію щодо цін на товари виключно на умовах поставки FOB, що обмежує конкурентність, ціни дійсні до 22.08.2023.

Таким чином, за твердженням митного органу наявні ризики декларування недостовірних відомостей щодо митної вартості товарів.

В МД 23UA07U7 від 24.10.2023 зазначено невірний характер угоди, оскільки декларант долучає до МД договір комісії №1503-1 від 15.03.2023, що суперечить коду 011, який зазначено в графі 24 МД.

В наданому банківському платіжному документ, що стосується товару від 04.08.2023 №228 в графі №70 зазначено специфікацію від 03.01.2023 №2023-1, яка не подана до митної декларації.

Як зазначено митницею у вказаному рішенні від 26.10.2023 № UA403070/2023/000203/2, за результатом проведеної консультації з декларантом, відповідно до положень частини 4 ст. 57 Митного кодексу України, дійшли згоди про неможливість визначення митної вартості згідно з положеннями статтею 58 Митного кодексу України. Другорядні методи не були застосовані через відсутність достатньої інформації про ціну угоди щодо ідентичних та подібних товарів. Метод на основі віднімання вартості не може бути використаний оскільки відсутня інформація про ціни ідентичних чи подібних (аналогічних) товарів, що продаються на території України, а також про складові компоненти, що можуть бути виділені із ціни. Метод на основі додавання вартості не може бути використаний оскільки відсутня інформація про вартість всіх витрат, що зараховуються до ціни товару. За результатом проведеної консультації з декларантом, відповідно до положень частини 4 ст. 57 МК України, дійшли згоди про неможливість визначення митної вартості згідно з положеннями статей 59-63 МК України. Митна вартість товарів визначена за резервним методом визначення митної вартості згідно ст. 64 МК України.

За основу для обрахунку митної вартості товару №1 взято інформацію щодо вартості обрахованого згідно митного оформлення, яке здійснено в попередніх періодах за ЕМД від 12.10.2022 №UA204020/2022/025936 на рівні 2,2038 дол. США/кг. (умови поставки FOB CHONGQING).

За основу для обрахунку митної вартості товару №2 взято інформацію щодо вартості обрахованого згідно митного оформлення, яке здійснено в попередніх періодах за ЕМД від 07.09.2023 №UA100320/2023/027515 на рівні 3,5 дол. США/кг., (40,8340 USD/шт.) (умови поставки FOB Ningbo).».

Не погодившись з означеним рішенням про коригування митної вартості товарів, позивач звернувся до суду.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Відповідно до частини 2 статті 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

За правилами ст.53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, міститься в частині 2 статті 53 Митного кодексу України, а саме:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові, зазначені в цій частині, документи.

За правилами ч.6 ст. 53 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Виходячи з аналізу наведених норм, право митного органу на витребування додаткових документів не є абсолютним, а виникає за наявності хоча б однієї з таких підстав: надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Отже, суть повноважень митного органу щодо перевірки правильності визначення митної вартості товарів полягає у перевірці правильності визначення саме числових значень, які стосуються складових митної вартості товару і які зазначені у документах, що відповідно до статті 53 Митного кодексу України підтверджують цю митну вартість.

Тобто виявлені митним органом розбіжності (ознаки підробки, недостатність відомостей, невідповідність) повинні бути наявними саме у тих документах, що підтверджують митну вартість товарів.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу (ч.3 ст.54 Митного кодексу України).

Згідно з пп.1-4 ч.2 ст.55 Митного кодексу України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, крім іншого:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, наведені у статті 57 Митного кодексу України.

Згідно даної статті такими методами є 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до ст.64 Митного кодексу України резервний метод визначення митної вартості товарів полягає в наступному.

У разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

Митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі:

1) ціни товарів українського походження на внутрішньому ринку України;

2) системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних вартостей;

3) ціни товарів на внутрішньому ринку країни-експортера;

4) вартості виробництва, іншої, ніж обчислена вартість, визначена для ідентичних або подібних (аналогічних) товарів відповідно до положень статті 63 цього Кодексу;

5) ціни товарів, що поставляються з країни-експортера до третіх країн;

6) мінімальної митної вартості;

7) довільної чи фіктивної вартості.

У разі якщо ця стаття застосовується митним органом, він на вимогу декларанта або уповноваженої ним особи зобов`язаний письмово поінформувати їх про митну вартість, визначену відповідно до положень цієї статті, та про використаний при цьому метод.

При цьому, суд зазначає, що митний орган при здійсненні митного контролю, у тому числі й з питань контролю правильності визначення митної вартості, має діяти у спосіб, визначений Митним кодексом України, зокрема, ч.6 ст.54 Митного кодексу України, яка, як вказано вище, визначає підстави, за наявності яких митний орган відмовляє декларанту у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю, а відомості, які містяться в ЄАІС ДМСУ, мають допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень.

За визначенням, наведеним у статті 49 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається декларантом відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів.

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи (ч.ч.2, 3 ст.58 Митного кодексу України).

У відповідності до частини 4 вказаної статті митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

В свою чергу, за визначенням, наведеним у ч.5 ст.58 Митного кодексу України, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Згідно ч.ч.6, 8, 9 ст.58 Митного кодексу України платежі можуть бути здійснені прямо чи опосередковано. Прикладом опосередкованого платежу може бути врегулювання покупцем повністю чи частково боргу продавця.

Термін «ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті» стосується лише ціни оцінюваних товарів. Дивіденди або інші платежі покупця на користь продавця, не пов`язані з оцінюваними товарами, не є частиною митної вартості. Додавання, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, згідно з цією статтею робляться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню.

Розрахунки згідно із цією статтею робляться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню.

Відповідно до ч. 10 статті 58 Митного кодексу України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема: 5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 7) витрати на страхування цих товарів.

10 квітня 2008 року Верховною Радою України шляхом прийняття Закону України №250-VI ратифіковано Протокол про вступ України до Світової організації торгівлі (надалі - СОТ) та приєдналася до Угоди про СОТ, чим держава взяла на себе зобов`язання, серед іншого, дотримуватися положень Генеральної угоди про тарифи та торгівлю 1994 року (ГАТТ 1994).

Відповідно до статті VII п. 2. (a) Генеральної угоди по тарифам и торгівлі 1947 року (ГАТТ 1947) оцінка імпортованого товару для митної мети повинна ґрунтуватись на дійсній вартості імпортованого товару, який обкладається митом, або аналогічного товару, та не повинна ґрунтуватись на вартості товару національного походження або на вільних чи фіктивних оцінках.

Пунктом 2(b) статті VII ГААТ 1947 встановлено, що від «дійсною вартістю» слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи аналогічний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. У тому ступені, в якому на ціну такого чи аналогічного товару впливає кількість окремої трансакції, ціна, що розглядається, повинна єдиним способом пов`язуватися або (i) з порівнюваними кількостями, або (ii) з кількостями, не менш сприятливими для імпортерів, ніж ті, в яких більший обсяг товарів продається у торгівлі між країнами експорту та імпорту.

Отже, митний орган наділений повноваженнями щодо перевірки правильності визначення митної вартості товарів, тобто правильності визначення саме числового значення і саме складових митної вартості товару, заявленого декларантом до митного оформлення, а також щодо перевірки достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, та відсутності законодавчо встановлених обмежень для визначення митної вартості за ціною договору.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з цим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст. 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації (постанова Верховного Суду від 02.06.2015 у справі 21-498а15).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з чим погоджується суд апеляційної інстанції, виходив з того, що подані позивачем документи в повній мірі давали змогу відповідачу визначити митну вартість товару за ціною договору (контракту).

Наведені митним органом в оскаржуваному рішенні обставини не є підставою для коригування митної вартості товару, оскільки в поданих декларантом документах відсутні розбіжності або явні ознаки підробки, факт неподання декларантом додаткових документів без належного обґрунтування відповідачем, що вони можуть усунути сумніви спірних відомостей, не може слугувати підставою для відмови в митному оформленні товару.

Надаючи оцінку обставинам, які стали підставою для прийняття спірного рішення про коригування митної вартості, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції.

Стосовно доводів митного органу про не надання платіжних документів, на підтвердження оплати товару, колегія суддів зазначає наступне.

Пунктами 1, 6 Специфікації №2023-2 від 01.06.2023 визначено, що загальна вартість поставленого товару складає 55 497,00 дол. США та узгоджено умови оплати, як 100 відсоткова попередня оплата.

Згідно платіжних інструкцій ТОВ «МОТОТЕХІМПОРТ» здійснено повну оплату валютних коштів вартості товару за Специфікацією №2023-2, а саме:

- у графах 32 та 70 платіжної інструкції №228 зазначено, що здійснено попередню оплату вартості товару відповідно до контракту №TOY/2 від 02.01.2023 та специфікації №2023-2 від 01.06.2023 в сумі 36 724,20 дол. США;

- у графах 32 та 70 платіжної інструкції №330 зазначено, що здійснено попередню оплату вартості товару відповідно до контракту №TOY/2 від 02.01.2023 року та специфікації №2023-2 від 01.06.2023 року в сумі 18 772,80 дол. США.

ТОВ «МОТОТЕХІМПОРТ» сплачено загальну суму вартості товару 55 497,00 дол. США, що відповідає загальній сумі вартості товару, зазначеній у Специфікації №2023-2.

Оплата за Специфікацією №2023-2b-z не здійснювалась, оскільки п.6 Специфікації визначено, що строк оплати вартості товару становить протягом 90 днів з моменту фактичної доставки товару.

Відповідно до умов поставки FOB, визначених в Міжнародних торговельних правилах «Інкотермс 2010», поставка вважається завершеною з моменту переходу товару через поручні судна. Фактична поставка партії продавцем виконана 25.08.2023, що підтверджується відомостями Коносаменту №BW23080256 від 25.08.2023. Таким чином, строк оплати за товар спливав 22.11.2023, тобто, на момент декларування спірної товарної партії (24.10.2023) та винесення спірного Рішення (26.10.2023) строк оплати не сплинув, оплата здійснена не була, відповідно, банківські платіжні документи у позивача були відсутні, тому їх надання було неможливим. Відповідно до п.4 ч.2 ст.53 МК України, банківські платіжні документи на підтвердження заявленої митної вартості надаються декларантом виключно у випадку, коли рахунок сплачено.

Листом №109 від 24.10.2023 ТОВ «МОТОТЕХІМПОРТ» повідомило митницю про зазначені обставини щодо здійснення оплати вартості товару.

Відповідно до умов Додаткової угоди №1 від 20.11.2023 строк оплати за Специфікацією №2023-2b-z продовжено до 270 днів з моменту фактичного отримання товару - до 21.05.2024.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції стосовно того, що ТОВ «МОТОТЕХІМПОРТ» надано митниці усі наявні у нього на момент здійснення митного оформлення банківські платіжні документи.

Щодо непідтвердження фактурної вартості задекларованого товару. Фактурна вартість задекларованого товару, як складова митної вартості підтверджена наданими товариством митниці документами: зовнішньоекономічним Контрактом №TOY/2 від 02.01.2023, Специфікаціями №2023-2 від 01.06.2023 та №2023-2b-z від 30.06.2023, рахунком на оплату №TOY2023-2В від 14.08.2023, платіжними інструкціями №228 від 04.08.2023 та №330 від 15.09.2023, додатково наданими прайс-листом та комерційною пропозицією виробника, з яких вбачається що в даному випадку поставлена одна з декількох товарних партій, з загальної товарної партії, визначеної у специфікаціях, зафіксована у рахунку-фактурі (відповідно до пунктів 2.1, 2.2 Контракту TOY/2). Вартість загальної товарної партії відповідно до обох специфікацій складає 55 497,00 дол. США. Вартість поставленої та задекларованої товарної партії зафіксована у рахунку-фактурі №TOY2023-2В та складає 28 461,42 дол. США.

Докази зміни ціни товару, укладення сторонами зовнішньоекономічного контракту №TOY/2 від 02.01.2023 додаткової угоди в матеріалах справи відсутні, сторонами не надані.

Щодо зауважень митниці з приводу змісту прайс-листа та комерційної пропозиції, суд апеляційної інстанції вважає, що з огляду на засаду свободи підприємницької діяльності митним органам заборонено втручатися у підприємницьку діяльність декларантів шляхом відмови взяти до уваги прайс-лист з мотивів його недопустимості у зв`язку з наявністю чи відсутністю у ньому певних відомостей (реквізитів).

Також суд апеляційної інстанції зауважує, що чинним міжнародним законодавством не встановлено типової форми комерційної пропозиції та прайс-листа. Згідно загальноприйнятої світової практики прайс-лист (комерційна пропозиція) має містити відомості, яких достатньо будь-якому покупцю для отримання інформації щодо умов продажу товару, а саме: найменування товару, артикул, якість товару (за необхідності), одиниці виміру (штуки, упаковки тощо), ціну, з обов`язковим зазначенням валюти, контактна інформація про продавця та будь-які інші положення, що стосуються умов продажу товарів.

Прайс -лист та комерційна пропозиція не є основними документами, які згідно ч.2 ст.53 МК України декларант зобов`язаний надати для підтвердження заявленої митної вартості, а тому митниця, маючи у розпорядженні весь пакет комерційних та товаросупровідних документів, мала змогу і без прайс- листа та комерційної пропозиції здійснити контроль та перевірку числових показників митної вартості товарів.

Наявність чи відсутність у прайс-листі/комерційній пропозиції певних відомостей (реквізитів), не може свідчити про заниження позивачем митної вартості товарів.

Стосовно решти доводів митниці, покладених в основу спірного рішення про коригування митної вартості товару, суд апеляційної інстанції вважає, що подані митному органу документи містили достатню інформацію щодо митної вартості товару і не мали будь-яких розбіжностей, що давало митному органу можливість перевірити числові значення заявленої митної вартості товару.

Обставини, на які в даному випадку посилається відповідач, не спростовують правильність визначення митної вартості отриманого позивачем товару, тому є правильним висновок суду першої інстанції, що рішення митного органу про коригування митної вартості товарів №UA403070/2023/000203/2 від 26.10.2023 є протиправним та підлягає скасуванню.

Суд першої інстанції під час розгляду даної справи повно дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Передбачені ст. 317 КАС України підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Тернопільської митниці залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 червня 2024 року у справі №160/5646/24 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, може бути оскаржена до касаційного суду у випадках та строки, встановлені ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Я.В. Семененко

суддя А.В. Суховаров