Справа № 420/22194/25
Суддя: Катаєва Е.В.
Дата ухвалення: 2025-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі ГУ ПФУ), у якому він просить суд: - визнати протиправною бездіяльність ГУ ПФУ щодо не зарахування до страхового стажу періодів роботи на території рф з 29.11.1991 по 29.12.1992 та страхового стажу з 17.08.1993 по 18.06.1996 на підставі трудової книжки НОМЕР_1 та довідки №73 від 05.07.1996 протиправною; - зобов`язати ГУ ПФУ зарахувати до страхового стажу позивача періодів роботи на території рф з 29.11.1991 по 29.12.1992 та страхового стажу з 17.08.1993 по 18.06.1996 на підставі трудової книжки НОМЕР_1 та довідки №73 від 05.07.1996, провести перерахунок та виплату пенсії позивача з урахуванням проведених виплат з моменту виникнення права, тобто з 05.06.2025 pоку.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 05.06.2025 року він звернувся до ГУ ПФУ із заявою про призначення пенсії за віком, за результатом розгляду якої прийнято рішення №66 від 05.06.2025, під час прийняття якого до страхового стажу не зараховані періоди роботи на території РФ страховий стаж на території рф з 29.11.1991 по 29.12.1992 в АТ «ВЕЖА» Московська обл. м. Троїцьк та з 17.08.1993 по 18.06.1996 в ТОВ «АФК-Львов» м. Львів на підставі трудової книжки НОМЕР_1 та довідки №73 від 05.07.1996, виданої директором «АФК Львов».

Позивач вважає прийняте рішення протиправним, оскільки підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, що підтверджується трудовою книжкою. Весь офіційно набутий трудовий стаж у підприємствах території РФ підлягає зарахуванню до страхового стажу, оскільки він виконував вказану роботи у час, коли міжнародні договори були чинні. Навіть у випадку виходу держави-учасниці із Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, пенсійні права громадян такої держави не втрачають своєї сили.

Крім того період роботи з 17.08.1993 по 18.06.1996 в ТОВ «АФК-Львов» м. Львів також підлягає зарахуванню, оскільки цей період підтверджується трудовою книжкою та довідкою №73 від 05.07.1996, виданої директором «АФК Львов».

Ухвалою суду від 11.07.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Представник ГУ ПФУ в Одеській області подав відзив на позов, у якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог, зазначивши, що 05.06.2025 Головним управлінням на підставі заяви та наданих документів винесено рішення №66 про призначення пенсії за віком. За доданими документами до страхового стажу не зараховано: - період з 29.11.1991 по 29.12.1992 згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 від 22.10.1984 року, оскільки з 01.01.2023 року РФ припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року; - період з 17.08.1993 по 18.06.1996 згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 від 22.10.1984 року та довідки №73 від 05.07.1996 року, оскільки відсутні первинні документи на підставі яких вона видана.

Справа розглянута у письмовому провадженні.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянином України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_2 .

05.06.2025 року позивач звернувся до ГУ ПФУ із заявою щодо призначення пенсії за віком, за результатом розгляду якої відповідачем прийнято рішення №66 від 05.06.2025 про призначення пенсії за віком за врахованого страхового стажу 35 років 6 місяців 3 дні.

Згідно з розрахунком страхового стажу, до нього не враховано періоди роботи з 29.11.1991 по 29.12.1992 в АТ «ВЕЖА» Московська обл. м. Троїцьк та з 17.08.1993 по 18.06.1996 в ТОВ «АФК-Львов» м. Львів.

Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не зарахування до страхового стажу всіх періодів роботи, звернувся до суду з цим позовом.

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон №1058-IV) визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Згідно з ст.1 Закону №1058-IV в редакції від 04.04.2025, чинній на час прийняття оскаржуваного рішення, страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, кошти, сплачені за договором про добровільну сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Частиною 1 статті 44 Закону №1058-IV передбачено, що призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Відповідно до ч.1 ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі Закон №1788-ХІІ) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з записами №3-4 трудової книжки серії НОМЕР_1 від 22.10.1984 року позивач з 29.11.1991 по 29.12.1992 працював на посаді консультанта Акціонерного товариства «ВЕЖА» (накази № 179 від 29.11.1991, №41 від 29.12.1992), яке було розташовано в Московській області РФ.

Відповідно до ч.2 ст.4 Закону №1058-IV якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Одним із міжнародних договорів з питань пенсійного забезпечення, який підписала Україна, стала багатостороння Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року, зобов`язання за якою взяли на себе дев`ять держав - учасниць СНД, в тому числі, Україна та РФ (далі Угода).

Ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав - учасниць Угоди (ст.5 Угоди).

Відповідно до ст.1 Угоди, пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Статтею 6 Угоди встановлено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Згідно ч.3 ст.6 Угоди, обчислення пенсій відбувається із заробітку (доходів) за періоди роботи, які зараховуються в трудовий стаж. У тому випадку якщо у державах-учасницях Угоди введено національну валюту, розмір заробітку (доходу) визначається виходячи з офіційно встановленого курсу на момент призначення пенсії.

Суд не приймає доводи відповідача на відсутність правових підстав для обчислення пенсії із врахуванням страхового стажу роботи позивачки на території РФ, оскільки з 01.01.2023 року РФ припинила участь в Угоді, з огляду на наступне.

Відповідно до Постанови КМУ від 29.11.2022 №1328 «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення» (далі Постанова №1328), Україна вийшла з вищезазначеної Угоди. Вказана постанова набрала чинності 02.12.2022. Отже, до набрання чинності Постановою №1328, Україна як держава-учасниця Угоди виконує зобовґязання, взяті згідно із Угодою.

Згідно п.2 ст.13 Угоди пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

Таким чином, Угода підлягає застосуванню при зарахуванні спірного стажу роботи позивачки на підприємствах, розташованих на території РФ, оскільки вказана Угода була чинною на момент виникнення спірних правовідносин.

Також відповідно до ч.3 ст.23 Загальної декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської соціальної хартії та ст. 46 Конституції України, працівники у старості мають право на пенсію, що є основним джерелом існування, яка має забезпечувати достатній життєвий рівень.

Суд дійшов висновку, що у даному випадку і при обставинах, що зумовили вихід РФ із Угоди, пенсійним органом не може бути відмовлено у врахуванні при обчисленні розміру пенсії заробітної плати (доходу) позивачки за періоди роботи на території РФ.

Отже, відповідачем протиправно при призначенні позивачу пенсії за віком не зараховано до страхового скажу періоду роботи з 29.11.1991 по 29.12.1992 в Акціонерному товаристві «ВЕЖА».

Також ГУ ПФУ під час призначення позивачу пенсії не враховано до страхового скажу період роботи позивача з 17.08.1993 по 18.06.1996 в ТОВ «АФК-Львов» м. Львів, оскільки відсутні первинні документи, на підставі яких видана довідка №73 від 05.07.1996.

Досліджуючи правомірність неврахування пенсійним органом вищезазначеного періоду роботи, суд враховує наступне.

Відповідно до ч.1 ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі Закон №1788-ХІІ) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом першим Порядку підтвердження наявного стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі Порядок №637) (в редакції від 20.05.2025 року) визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування - є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

На період внесення записів до трудової книжки позивачки в рамках спірного періоду трудової діяльності діяла Інструкція №58, згідно з п.п.1.1 п.1 якої трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Верховним Судом сформований правовий висновок, згідно якого право пенсіонера на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки. Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі, самі по собі не можуть бути підставою для відмови у призначенні (постанови від 07.02.2018 по справі №275/615/17, від 24.05.2018 по справі №490/12392/16-а).

Верховний Суд свої висновки підтвердив у постанові від 20.01.2022 року №591/7003/16а, згідно якої відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, якій ця трудова книжка належить, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Водночас, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, а тому вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивачки конституційного права на соціальний захист в частині призначення пенсії за віком.

Частиною 5 ст.242 КАС України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Сталою практикою Верховного Суду є посилання на дотримання суб`єктами владних повноважень положень законодавства, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Так у постанові від 02.12.2021 по справі №263/9464/16-а Верховний Суд зазначив, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній орган Пенсійного Фонду має право обчислити трудовий стаж на підставі даних, наявних в реєстрі застрахованих осіб державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також інших первинних документів (довідок, виписок із наказів, особових рахунків і відомостей на видачу заробітної плати, посвідчень, характеристик, письмових трудових договорів та угод з відмітками про їх виконання, та ін.).

Вказана правова позиція відповідає усталеній практиці Верховного Суду у цій категорії справ.

У постанові від 20.01.2022 року у справі №591/7003/16а Верховний Суд вказує, що у касаційній скарзі відповідач заперечує проти зарахування до трудового стажу, який дає позивачці право на призначення пенсії на пільгових умовах, посилаючись на відсутність уточнюючих довідок.

Подібні правовідносини були предметом розгляду у Верховному Суді.

Зокрема, у постановах від 25.09.2018 у справі №242/65/17, від 11.07.2019 у справі №242/1484/17 та від 12.12.2019 у справі №423/405/17 Верховний Суд зазначив, що відповідно до ст.62 Закону основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У постанові від 20.01.2022 року у справі №591/7003/16а 27 зазначено, що колегія суддів не знаходить підстав для відступу від цього правового висновку у справі, що розглядається.

Суд вважає, що недотримання підприємством вимог законодавства не є відповідальністю працівника та не може бути причиною позбавлення останнього права на належне пенсійне забезпечення. Право позивачки на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Позивачем на підтвердження періоду роботи з 17.08.1993 по 18.06.1996 надавались копії трудової книжки серії НОМЕР_1 від 22.10.1984 року, згідно записів №7-8 якої він у період з 17.08.1993 по 18.06.1996 працював у Товаристві з обмеженою відповідальністю «АФК-Львов» (накази №1 від 17.08.1993, №53 від 18.06.1996). Записи підписані директором товариства та скріплені печаткою.

При цьому, у записі №8 трудової книжки про звільнення в даті наказу №53 від 18.06.1996 цифра « 8» виправлена.

Позивачем на підтвердження трудового періоду надано довідку №73 від 05.07.1996, видану директором Товариства з обмеженою відповідальністю «АФК-Львов», згідно якої ОСОБА_1 звільнений за власним бажанням 18.06.1996 року. При цьому будь-які посилання на первинні документи у довідці відсутні.

У відзиві на позов представник ГУ ПФУ зазначає, що довідка №73 від 05.07.1996 не підлягає врахуванню, оскільки відсутні первинні документи, на підставі яких вона видана, що є обов`язковим згідно з п.20 Порядку №637.

Згідно з п.20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.

Таким чином, передбачена Порядком №637 вимога щодо обов`язковості зазначення у довідці первинних документів, на підставі яких вона видана, поширюється на правовідносини щодо призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років.

Натомість позивачу пенсія за віком призначена на загальних підставах, отже п.20 Порядку №637 не поширюється на спірні правовідносини.

Крім того суд вважає, що відповідачем протиправно не враховано довідку №73 від 05.07.1996, оскільки п.20 Порядку №637 не вимагає надання пенсіонером пенсійному органу первинних документів, на підставі яких видана уточнююча довідка.

Суд вважає, що ГУ ПФУ протиправно при призначенні позивачу пенсії за віком не зараховано до страхового скажу періоду роботи з 17.08.1993 по 18.06.1996 в Товаристві з обмеженою відповідальністю «АФК-Львов».

Суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню та захисту шляхом: - визнання протиправною бездіяльності ГУ ПФУ, що виразилась в не зарахуванні до страхового скажу позивача при призначенні пенсії за віком періодів роботи з 29.11.1991 по 29.12.1992 в Акціонерному товаристві «ВЕЖА» та з 17.08.1993 по 18.06.1996 в Товаристві з обмеженою відповідальністю «АФК-Львов»; - зобов`язання ГУ ПФУ зарахувати до страхового стажу позивача періоди роботи з 29.11.1991 по 29.12.1992 в Акціонерному товаристві «ВЕЖА» та з 17.08.1993 по 18.06.1996 в Товаристві з обмеженою відповідальністю «АФК-Львов» та провести позивачу перерахунок і виплату пенсії з дня призначення пенсії - 05.06.2025 pоку.

Частиною 2 ст.77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачем сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Суд вважає, що по цій справі підлягають стягненню з ГУ ПФУ за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 6, 7, 8, 9, 12, 132, 134, 139, 241-246 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012, ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, що виразилась в не зарахуванні до страхового скажу ОСОБА_1 при призначенні пенсії за віком періодів роботи з 29.11.1991 по 29.12.1992 в Акціонерному товаристві «ВЕЖА» та з 17.08.1993 по 18.06.1996 в Товаристві з обмеженою відповідальністю «АФК-Львов».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 29.11.1991 по 29.12.1992 в Акціонерному товаристві «ВЕЖА» та з 17.08.1993 по 18.06.1996 в Товаристві з обмеженою відповідальністю «АФК-Львов» та провести ОСОБА_1 перерахунок і виплату пенсії з дня призначення пенсії - 05.06.2025 pоку.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Рішення набирає законної сили у порядку ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст. 295-297 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва