Справа № 200/6570/25
Суддя: Голуб В.А.
Дата ухвалення: 2025-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження

01 вересня 2025 року Справа №200/6570/25

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Голуб В.А., ознайомившись з позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправної бездіяльності та стягнення нарахованої, але не виплаченої пенсії у розмірі 296 092, 44 грн. за період з 01.06.2023 по 31.03.2025, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просить:

визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо невиплати пенсії ОСОБА_1 за період з 01.06.2023 по 31.03.2025 у розмірі 296 092, 44 грн;

стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 нараховану, але не виплачену пенсію, за період з 01.06.2023 по 31.03.2025 у розмірі 296 092, 44 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

З позовної заяви вбачається, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 23.10.2024 року у справі № 200/6634/24 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та зобов`язання поновити виплату пенсії за віком, було задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо припинення нарахування і виплати пенсії за віком ОСОБА_1 . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_1 з 01 червня 2023 року. Суд визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 68 від 02.07.2024. Зобов`яв Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області виплачувати пенсію за віком ОСОБА_1 .

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 18.08.2025 № 2000-0202-8/124672 було повідомлено, що на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23.10.2024 по справі № 200/6634/24 ОСОБА_1 поновлено виплату пенсії з 01.06.2023 та нараховано заборгованість за період з 01.06.2023 по 31.03.2025, виплату якої буде здійснено у порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 № 1165 «Про затвердження Порядку виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), не виплачених за період до місяця відновлення їх виплати, внутрішньо переміщеним особам та особам, які відмовилися відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на контрольованій Україною території» з урахуванням бюджетних призначень на цю мету, передбачених в бюджеті Пенсійного фонду України на 2025 рік.

Враховуючи наведене, суд доходить до висновку, що спірна заборгованість нарахована позивачу на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23.10.2024 у справі № 200/6634/24.

Відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень, являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.

Приписами ст. 129-1 Конституції України встановлено, що держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з частинами другою та третьою статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Суд зазначає, що Конституційний Суд України, розглядаючи справу № 1-7/2013 у Рішенні від 26.06.2013, звернув увагу, що вже неодноразово зазначав про те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 N18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 № 11-рп/2012).

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини в пункті 40 рішення у справі "Горнсбі проти Греції" зазначив, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов`язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін.

Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі "Піалопулос та інші проти Греції", пункт 68).

Конституційний Суд України бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в рішенні у справі "Шмалько проти України" від 20.07.2004 вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (п. 43).

Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Отже, обов`язок виконати судове рішення виникає з моменту набрання ним законної сили і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Аналіз предмету позову у справі, яка розглядається, свідчить, що підставою для звернення до суду із даним позовом стала незгода позивача із невиконанням рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23.10.2024 року у справі № 200/6634/24 в частині виплати нарахованої заборгованості в сумі 296 092, 44 грн.

Обраний позивачем у цій справі спосіб захисту - стягнення заборгованості з виплати пенсії - є одним із способів виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23.10.2024 у справі № 200/6634/24.

Отже, в даному випадку позовні вимоги у даній справі № 200/6570/25 та справою № 200/6634/24 за своєю суттю є однаковими та покликані вирішити один і той же спір щодо погашення заборгованості з пенсійних виплат. Перегляд справи за цих умов та за наявності зазначеного судового рішення, яким цей спір вже вирішено по суті, порушить імперативні положення статей 129, 129-1 Конституції України, згідно яких судове рішення є обов`язковим до виконання.

Наявність спеціальних правових норм Кодексу адміністративного судочинства України (ст.ст. 381-1, 382, 382-2, 382-3 383), направлених на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо, у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі.

Отже, суд приходить до висновку щодо наявності підстав для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі № 200/6570/25.

До відома позивача щодо саме стягнення заборгованості з пенсійних виплат з відповідача, нарахованої на виконання рішення суду, суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Частиною 3 статті 378 КАС України визначено, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.

Отже, позивач має право звернутися до Донецького окружного адміністративного суду в межах справи № 200/6634/24 в порядку статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України із заявою про зміну способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.

На підставі викладеного, керуючись статтями 14, 160, 161, 169, 170, 171, 256, 295, 370, 381-1, 382, 382-2, 382,-3 383, Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі № 200/6570/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправної бездіяльності та стягнення нарахованої, але не виплаченої пенсії у розмірі 296 092, 44 грн. за період з 01.06.2023 по 31.03.2025.

Повний текст ухвали складений та підписаний 01 вересня 2025 року.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо розгляд справи було здійснено в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду.

Ухвала суду набирає законної сили у строк та в порядку передбаченому статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.А. Голуб