Справа № 210/4680/24
Суддя: Сільченко В. Є.
Дата ухвалення: 2025-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МЕТАЛУРГІЙНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
Справа № 210/4680/24
Провадження № 2-а/210/2/25
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

01 вересня 2025 року

Металургійний районний суд міста Кривого Рогу у складі:

головуючого судді Сільченко В.Є.

секретаря судового засідання Козіної В.А.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача Дороша С.П.

представника відповідача Петренка О.О.

розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 о особі відокремленого підрозділу ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 №уи/10549 від 12 липня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні судді перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 о особі відокремленого підрозділу ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 №уи/10549 від 12 липня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності.

Позов мотивовано тим, що 12.07.2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковником ОСОБА_2 було постановлено Постанову №уи/10549 щодо передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та притягнуто останнього до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 17000,00 гривень.

Позивач зазначає, що Постанову №уи/10549 було складено на підставі встановлення невідомою посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_3 факту відмови від отримання повістки громадянином ОСОБА_1 11.06.2024 року.

Крім того, ОСОБА_1 зазначає, що у Постанові №уи/10549 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КупАП від 12.07.2024 року зазначено, що ОСОБА_1 не прибув на розгляд справи.

Ця обставина не відповідає дійсності та вводить суд в оману у зв`язку із наступним: саме 12.07.2024 року ОСОБА_1 у приміщення ІНФОРМАЦІЯ_3 подавав заяву на ім`я Голови комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 про надання йому відстрочки у зв`язку із вихованням трьох неповнолітніх дітей.

На свою заяву він отримав Довідку №4/1500 від 18.07.2024 року про надання йому відстрочки від призову на військову службу за мобілізацією на підставі п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію» до 10.01.2025 року.

Таким чином, позивач зазначає, що Постанова №уи/10549 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 12.07.2024 року містить інформацію, яка не відповідає дійсності, що є грубим порушенням положень КУпАП.

Крім того, позивач звертає увагу, що Постанову №уи/10549 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 12.07.2024 року він отримав аж 16.07.2024 року.

Щодо строків складенні Постанови №уи/10549 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП позивач зазначає наступне.

Згідно Постанови №уи/10549 від 12.07.2024 року Акт про відмову отримання Повістки ТЦК складено на ПАТ «АМКР» 11.06.2024 року. Відповідно до положень КУпАП винесення Постанови передує складання Протоколу про адміністративне правопорушення. Зважаючи на те, що він не переховувався і систематично виходив на роботу на ПАТ «АМКР» Відповідач і мав змогу і повинен був припинити триваюче адміністративне правопорушення і у визначений чинним законодавством строк скласти Протокол про адміністративне правопорушення.

Зазначені обставини дають підставі стверджувати, що Відповідачем було порушено строк як на складання як Протоколу так і Постанови про адміністративне правопорушення так і на внесення відповідної Постанови, що тягне за собою їх нікчемність.

Крім того, позивач зазначає, що окрім Постанови №уи/10549 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 12.07.2024 року йому не було видано більш жодного документа.

Тому ОСОБА_1 просить суд скасувати Постанову ІНФОРМАЦІЯ_3 №уи/10549 від 12.07.2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 гривень за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

В судовому засіданні позивач та його представник, кожен окремо, підтримали позовні вимоги та просили задовольнити позов.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 Петренко О.О. заперечував щодо заявлених вимог, надав пояснення аналогічні письмовому відзиву, просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_4 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Суд, заслухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В свою чергу, згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

З матеріалів справи встановлено, що 12.07.2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 винесено Постанову №уи/10549 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП (а.с.10).

Відповідно до змісту Постанови №уи/10549, що міститься в матеріалах справи зазначено, що 12.07.2024 року о 14:35 год. посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_3 встановлено факт порушення вимог чинного законодавства військовозобов`язаним, якому було належним чином вручено повістку на підприємстві ПАТ «АМКР» 11.06.2024 року на прибуття 13.06.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 для визначення призначення на особливий період під час проведення загальної мобілізації. Під час вручення повістки військовозобов`язаний відмовився від її отримання та підписання, про що було складено акт відмови від 11.06.2024 року та надіслано до ІНФОРМАЦІЯ_3 . На підставі даного акту було направлено 28.06.2024 року звернення до відділення №2 щодо доставки військовозобов`язаного до ІНФОРМАЦІЯ_3 для складання протоколу про адміністративне правопорушення так як останній на вказану в повістці дату та час не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 без поважних причин, чим порушив вимоги абз. 2 ч. 1 та ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Та в подальшому порушив вимоги законодавства в період з 11.06.2024 року по 12.07.2024 року. Тому на Позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000,00 гривень.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, дії ОСОБА_1 в постанові кваліфіковані за ч.3 ст.210-1 КУпАП, як порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Відповідно до ч.3 ст. 210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене особливий період - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 1 ЗУ «Про правовий режим воєнного стану» визначено, що воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який триває і дотепер.

Згідно з Указом Президента України від 24.02.2024 № 65/2022 оголошено проведення загальної мобілізації.

Відповідно до п. 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації. Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються, ліквідуються, реорганізовуються Міноборони. Діяльність територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки координується та спрямовується Міноборони.

Адміністративні справи про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію (зокрема ст. 210-1 КУпАП) розглядають територіальні центри комплектування та соціальної підтримки. Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки (ст. 235 КУпАП).

Абзацом 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено що мобілізація - це комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил У країни, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу.

Відповідно до ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, окрім іншого, прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), для оформлення військово- облікових документів (посвідчень про приписку до призовних дільниць, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.

Порядок та підстави притягнення до адміністративної відповідальності регулюється нормами КУпАП.

В силу ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. При цьому належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до копії повістки, що міститься в матеріалах справи №9071/12 виписаної на ім`я ОСОБА_1 вбачається, що останньому належить з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_3 13.06.2024 року о 09:00 год. для проходження медичної комісії, у графі «одержав» не зазначена будь-яка інформація (а.с.62).

Згідно з Актом відмови від отримання повістки від 11.06.2024 року встановлено, що під час здійснення громадянина ОСОБА_1 відмовився від отримання повістки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_5 у зв`язку «без пояснень». Текст повістки про явку на 13.06.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_5 було доведено (озвучено) громадянину ОСОБА_1 11.06.2024 року (а.с. 63).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 22 Закону «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку» громадяни, серед іншого, зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Згідно з ч. 3 ст. 22 ЗУ «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку» у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

У разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.

Порядок вручення повісток визначається Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою КМУ від 16 травня 2024 р. № 560.

Відповідно до п. 35 Порядку представники, уповноважені вручати повістки, здійснюють оповіщення громадян як самостійно, так і у складі груп оповіщення.

Вручення повісток резервістам та військовозобов`язаним здійснюється цілодобово за адресою місця проживання або адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання, роботи, навчання, у громадських місцях, громадських будинках та спорудах, місцях масового скупчення людей, територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, на пунктах пропуску (блок-постах), пунктах пропуску через державний кордон України.

Належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:

1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки;

2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку.

У разі відмови резервіста або військовозобов`язаного від отримання повістки представником, який уповноважений вручати повістки, складається акт відмови від отримання повістки, який підписується не менш як двома членами групи оповіщення. Акт відмови від отримання повістки оголошується громадянину.

Акт відмови від отримання повістки подається керівнику районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки для вжиття заходів до притягнення правопорушника до адміністративної відповідальності.

Акт відмови від отримання повістки реєструється в районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

У разі відмови прослідувати до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки поліцейський, який входить до складу групи оповіщення, проводить адміністративне затримання та доставлення громадянина до такого центру на підставі статей 261 і 262 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім того, відповідно до п. 35 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 є відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки, а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки.

Так, з матеріалів справи вбачається, що громадянин ОСОБА_1 не отримував повістку під особистий підпис, тобто не був належним чином повідомлений про час та дату прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_3 для проходження медичної комісії.

Також, під час розгляду справи представником відповідача не надано доказів належного підтвердженням оповіщення військовозобов`язаного ОСОБА_1 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 (відсутній відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки, а також відеозапис відмови військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки).

Відтак, докази вручення позивачеві повістки, за якою він не з`являвся до ТЦК та СП відсутні, що виключає його відповідальність за неявку по повістці, яку він не отримував.

Тому, суд вважає, що відповідачем не доведено належними, достатніми та допустимими доказами факт того, що позивач без поважних причин не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 13.06.2024 року для проходження медичної комісії.

Крім того, визначальним для кваліфікації дій позивача в частині порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене під час дії особливого періоду, є факт неявки ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 , при цьому суд звертає увагу на наступне.

Для притягнення особи до адміністративної відповідальності за неявку до ТЦК необхідна сукупність обставин: 1) направлення повістки за адресою, повідомленою військовозобов`язаним під час оновлення даних чи адресою реєстрації військовозобов`язаного, та 2) відомості про спробу вручити таку повістку особі, що матиме наслідком або вручення повістки без подальшої явки, або не вручення з причин відмови отримати повістку, або з причин відсутності адресата за такою адресою.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідач вказане до уваги не взяв, що свідчить про недотримання ним вимог ст. 280 КУпАП.

Дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Оцінюючи оскаржене рішення на відповідність вимогам ст. 2 КАС України, суд вважає, що відповідач прийшов передчасного висновку щодо складання Протоколу №1204/24 про адміністративне правопорушення від 12.07.2024 року та винесення Постанови №уи/10549 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 12.07.2024 року, оскільки не враховано об`єктивні обставини по справі.

Таким чином, суд констатує, що у відповідача були відсутні правові підстави для прийняття оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення.

Крім того, відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Процедуру складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про такі адміністративні правопорушення врегульовано Інструкцією зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженою наказом Міністерства оборони України № 3 від 01 січня 2024 року, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 05 січня 2024 року за №36/41381 (далі - Інструкція).

Статті 254, 256 КУпАП регламентують порядок складення протоколу про адміністративне правопорушення та його зміст протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до абзацу 2 ст. 254 КУпАП зазначено, що протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Суд звертає увагу, що відповідно до змісту Протоколу №1204/24 про адміністративне правопорушення, зазначено, що ОСОБА_1 не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_3 13.06.2024 року. Відтак, саме 13.06.2024 року є датою вчинення адміністративного правопорушення та датою його виявлення. При цьому, Протокол про адміністративне правопорушення складений лише 12.07.2024 року, постанова винесена 12.07.2024 року.

Тобто, судом встановлено, що протокол був складений з порушенням норм чинного законодавства.

Таким чином, виходячи із вищевикладеного, суд оцінюючи встановлені у ході судового розгляду обставини, приходить до висновку, що постанова №уи/10549 від 12.07.2024 року винесена начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 за відсутністю належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт умисного вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, а також безспірних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що під час провадження у справі про адміністративне правопорушення по відношенню до позивача відповідачем виконані вимоги ст.ст.258, 268, 277, 277-2, 280 КУпАП.

Тому, суд приходить до висновку, що в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУПаАП, наявні правові підстави для задоволення позовних вимог та скасування постанови начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 12.07.2024 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у виді штрафу в розмірі 17000 грн. та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи ту обставину, що позов підлягає до задоволення, тому з бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 605,60 грн.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст.2,72,77,139 ,241-246,250,255,286 КАС України, ст.ст.210-1, 252, 261, 280, 283-284, 287-293 КУпАП, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 о особі відокремленого підрозділу ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 №уи/10549 від 12 липня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити.

Скасувати Постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 №уи/10546 ід 12 липня 2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 гривень за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , судові витрати з оплати судового збору у розмірі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду складено 01 вересня 2025 року.

Суддя: В. Є. Сільченко