Справа № 440/4310/25
Суддя: Н.Ю. Алєксєєва
Дата ухвалення: 2025-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2025 року м. ПолтаваСправа № 440/4310/25

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Алєксєєвої Н.Ю., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області, Північно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про визнання дій протиправними, визнання протиправною та скасування постанови.

В С Т А Н О В И В:

Позивач Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, Північно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про визнання протиправними дії Головного управління ДПС у Харківській області щодо перевірки дотримання фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками під час проведення фактичної перевірки 06.12.2024 та визнання протиправною та скасування постанови Північно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення № 5 ДПС від 30.01.2025.

В обґрунтування позовних вимог Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_2 , позивач) вказав про протиправність призначення, відповідно, і проведення перевірки, адже визначаючи у наказі від 26.11.2024 №5394-П (в його розпорядчій частині) мету контролю щодо дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками не мав для призначення перевірки відповідних фактичних підстав, передбачених пунктом 80.2 статті 80 ПК України. Позивач зазначив, що Головне управління ДПС у Харківській області (далі ГУ ДПС у Харківській області) не дотрималося вимог пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України (далі - ПК України), відповідно до якого посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення фактичної перевірки за наявності підстав для її проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, зокрема, копії наказу про проведення перевірки, в якому, окрім іншого, зазначаються підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом.

Оскільки акти перевірок №55189/20/37/РРО/ НОМЕР_1 від 06.12.2024 та №55191/20/37/РРО/ НОМЕР_1 від 06.12.2024 були складенні на підставі протиправних дій ГУ ДПС у Харківській області, то оскаржувана постанова Північно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці (далі Міжрегіональне управління, відповідач) від 30.01.2025р. №5-ДПС так само є протиправною, оскільки прийнята на підставі доказів отриманих протиправно.

Крім того, позивач вказав про протиправне подвійне притягнення його до відповідальності за одне й те ж саме порушення.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 07.04.2025 позовна заява прийнята до провадження, відкрите провадження в адміністративний справі, вирішено розглядати її за правилами загального позовного провадження.

Міжрегіональним управління до справи 16.04.2025 наданий відзив на адміністративний позов, де проти його задоволення відповідач заперечував, вказав, що відповідно до Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 №509 (далі Порядок №509) штрафи накладаються, зокрема, на підставі акта перевірки ДПС, її територіального органу, у ході якої виявлені порушення законодавства про працю. Таким чином, акт перевірки ДПС, в ході якої виявлені порушення законодавства про працю у відповідності до Порядку №509 є самостійною підставою для винесення постанови про накладення штрафу.

Справа про накладення штрафу розглянута відповідно до вимог Порядку №509 із повідомленням позивача про її розгляд, із дослідженням всіх наявних матеріалів За результатами розгляду матеріалів справи, було складено

Листами Міжрегіонального управління №ПНС/2/20102-24 від 30.12.2024, №ПНС/2/815-25 від 16.01.2025 запропоновано ФОП ОСОБА_1 прийняти участь в розгляді матеріалів та актів ГУ ДПС у Харківській області від 06.12.2024, розгляд яких призначений на 07.01.2025 о 10 год. 30 хв. (поштове відправлення 083) та 22.01.2025 об 11 год. 15 хв. (поштове відправлення 952). На визначені дати Позивач не з`явився, будь-яка інформація, пояснення чи оскарження від суб`єкта господарювання до Міжрегіонального управління не надходили.

За результатами розгляду справ відповідачем складене попередження за порушення законодавства про працю та зайнятість населення від 16.01.2025, та направлено листом №ПНС/1/829-25 від 16.01.2025 на адресу ФОП ОСОБА_1 (квитанція №188 від 17.01.2025) та було винесено Постанову №5-ДПС від 30.01.2025 відносно ФОП ОСОБА_1 за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, яку направлено листом №ПНС/1/1612-25 від 31.01.20254 на адресу ФОП ОСОБА_1 (квитанція №171 від 31.01.2025).

ГУ ДПС у Харківській області до справи наданий відзив 22.04.2024, де проти задоволення позовних вимог заперечувалось з огляду на правомірність наказу на проведення перевірки від 26.11.2024 №5394-П, адже у доповідній записці від 18.11.2024 №655/20-40-07-07-19, направленої начальнику відділу фактичних перевірок управління податкового аудиту ГУ ДПС зазначено про виявлення суб`єктів господарювання, які працюють з порушенням діючого законодавства, зокрема, за адресою АДРЕСА_1 на торгівельних місцях №412 та №511 здійснюється реалізація підакцизних товарів, а саме: газ в балонах.

Відповідно до пункту 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав: (підпункт 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України) у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій, та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

На підставі доповідної записки від 18.11.2024 № 655/20-40-07-07-19 керівником ГУ ДПС було видано 2 накази від 26.11.2024 № 5399-п, від 26.11.2024 № 5394-п, у яких підставою для проведення перевірки зазначено пп. 80.2.2, пп. 80.2.5, пп. 80.2.7 п. 80.2 ст. 80 ПК України та зобов`язано провести фактичну перевірку з метою здійснення контролю, зокрема, з питань дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин із працівниками (найманими особами).

Перевіркою, проведеною за наказом від 26.11.2024 № 5394-п, встановлено, зокрема, про порушення позивачем вимог статті 24 Кодексу законів про працю України, а саме: допущення до роботи працівника ОСОБА_3 без оформлення трудових відносин згідно із законодавством та повідомлення контролюючого органу про прийняття працівника на роботу. За результатами фактичної перевірки складений акт від 06.12.2024 (реєстраційний №55191/20/37/РРО/ НОМЕР_1 від 09.12.2024), який ФОП ОСОБА_1 06.12.2024 підписав без зауважень.

У додаткових письмових поясненнях представник позивача на задоволенні позовних вимог наполягав, вказав про порушення порядку проведення перевірки та відсутність підстав для її проведення ГУ ДПС у Харківській області.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 14.05.2025 закрите підготовче провадження у справі, призначена справа до судового розгляду по суті.

Згідно з частиною 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Суд, вивчивши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, надані сторонами до матеріалів адміністративної справи, встановив такі обставини.

ФОП ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , з 15.11.2001 зареєстрований як фізична особа підприємець (реєстраційний номер: 0048817), здійснює господарську діяльність - роздрібна торгівля з лотків і на ринках іншими товарами (код КВЕД 47.89), зокрема, в 2024 на торгівельних місцях № 511 та 412, розташованих на території Центрального ринку м. Харків за адресою: вул. Різдвяна, 33, м. Харків, 61000.

26.11.2024 ГУ ДПС у Харківській області видані накази №5394-п «Про проведення фактичної перевірки господарського об`єкту «Торгівельне місце №511», №5399-п «Про проведення фактичної перевірки господарського об`єкту «Торгівельне місце №412», якими з метою контролю щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками та на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпунктів 80.2.2, 80.2.5, 80.2.7 пункту 80.2 статті 80, пункту 82.3 статті 82 ПК України, визначено провести із 27.11.2024 року фактичну перевірку тривалістю 10 діб «Торгівельне місце № 511» за місцем фактичного провадження діяльності в господарському об`єкті, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 » за період з 01.01.2024 по дату закінчення перевірки у встановленому ПК України порядку.

На підставі наказів від 26.11.2024 №5394-п, від 26.11.2024 №5399-п посадовим особам ГУ ДПС у Харківській області видані направлення на перевірку та проведені перевірки, за результатами яких складені акти від 06.12.2024 №55191/20/37/РРО/ НОМЕР_1 та від 06.12.2024 №55189/20/37/РРО/ НОМЕР_1 , відповідно, якими, зокрема, встановлені порушення роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівником, чим порушено статті 21, 24 Кодексу законів про працю України.

16.01.2025 Міжрегіональним управлінням на підставі вищезазначених актів ДПС, складене попередження за порушення законодавства про працю та зайнятість населення від 16.01.2025 №4-ДПС-ПР-ХК та прийнята постанова про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №5-ДПС від 30.01.2025, якою на підставі абзацу 2 частини 2 статті 265 Кодексу законів про працю України вирішено накласти на ФОП ОСОБА_1 штраф у розмірі 240 000,00 грн.

ФОП ОСОБА_1 не погодився із постановою Міжрегіонального управління №5-ДПС від 30.01.2025 та діями ГУ ДПС у Харківській області щодо проведення перевірок, звернувся до суду із даним позовом про їх оскарження.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази у сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступних висновків.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з приписами статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника, перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Відповідно до пункту 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитись підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові опера розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав:

підпункт 80.2.2 у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством пі інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчи можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладі контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності па ліцензій, та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи виробництва та обігу підакцизних товарів;

підпункт 80.2.5 у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку -формації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, і пального та цільового використання спирту латниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, та/або масовими витратомірами, а також здійснення функцій, зазначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних поїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального;

підпункт 80.2.7 у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку -формації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації.

Відповідно до частини першої статті 259 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, та його територіальні органи у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №96 затверджено Положення про Державну службу України з питань праці (далі - Положення №96).

Згідно із пунктом 1 Положення №96 Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Першого віце-прем`єр-міністра України - Міністра економіки, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

За змістом підпунктів 6, 9 пункту 4 Положення №96 Держпраці відповідно до покладених на неї завдань, зокрема: здійснює державний контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю; здійснює державний контроль за додержанням вимог законодавства про працю, зайнятість населення в частині дотримання прав громадян під час прийому на роботу та працівників під час звільнення з роботи; використання праці іноземців та осіб без громадянства; наймання працівників для подальшого виконання ними роботи в Україні в іншого роботодавця; дотримання прав і гарантій стосовно працевлаштування громадян, які мають додаткові гарантії у сприянні працевлаштуванню; провадження діяльності з надання послуг з посередництва та працевлаштування.

Відповідно до пункту 7 Положення № 96 Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. На утворені територіальні органи Держпраці може покладати виконання завдань за міжрегіональним принципом.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що Держпраці та утворені в установленому порядку її територіальні органи наділені контролюючими функціями за дотриманням роботодавцями законодавства про працю.

Відповідно до частини 1 статті 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Відповідно до частин першої, другої статті 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем - фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець - фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Трудовим договором можуть встановлюватися умови щодо виконання робіт, які вимагають професійної та/або часткової професійної кваліфікації, а також умови щодо виконання робіт, які не потребують наявності у особи професійної або часткової професійної кваліфікації.

Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачено законодавством, колективним договором або угодою сторін.

Згідно із частинами першою-четвертою статті 24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим:

1) при організованому наборі працівників;

2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я;

3) при укладенні контракту;

4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі;

5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу);

6) при укладенні трудового договору з фізичною особою;

6-1) при укладенні трудового договору про дистанційну роботу або про надомну роботу;

6-2) при укладенні трудового договору з нефіксованим робочим часом;

7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

При укладенні трудового договору громадянин зобов`язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку (у разі наявності) або відомості про трудову діяльність з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я, відповідний військово-обліковий документ та інші документи.

При укладенні трудового договору громадянин, який вперше приймається на роботу, має право подати вимогу про оформлення трудової книжки.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням роботодавця, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про порядок повідомлення Державній податковій службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу / укладення гіг-контракту" від 17.06.2015 №413 передбачено, що повідомлення про прийняття працівника на роботу / укладення гіг-контракту подається власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом (особою) чи фізичною особою (крім повідомлення про прийняття на роботу члена виконавчого органу господарського товариства, керівника підприємства, установи, організації) та/або резидентом Дія Сіті до територіальних органів Державної податкової служби за місцем обліку їх як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за формою згідно з додатком до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором та/або до початку виконання робіт (надання послуг) гіг-спеціалістом резидента Дія Сіті засобами електронного зв`язку з використанням електронного підпису відповідальних осіб, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, відповідно до вимог законодавства у сфері електронного документообігу.

Відповідно до пункту другого частини 5 статті 50 Закону України від 05.07.2012 №5067-VI "Про зайнятість населення" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) роботодавцям забороняється застосовувати працю громадян без належного оформлення трудових відносин, вчиняти дії, спрямовані на приховування трудових відносин.

За змістом статті 265 КЗпП України посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Юридичні та фізичні особи, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі:

фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час або за трудовим договором з нефіксованим робочим часом у разі фактичного виконання роботи протягом усього робочого часу, установленого на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків (крім випадків, якщо платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків є сам працівник) - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення, а до юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю та є платниками єдиного податку першої - третьої груп, застосовується попередження;

вчинення порушення, передбаченого абзацом другим цієї частини, повторно протягом двох років з дня виявлення порушення - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення;

порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникам, інших виплат, передбачених законодавством про працю, більш як за один місяць, виплата їх не в повному обсязі - у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення;

недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці - у двократному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення;

недотримання встановлених законом гарантій та пільг працівникам, які залучаються до виконання обов`язків, передбачених законами України "Про військовий обов`язок і військову службу", "Про альтернативну (невійськову) службу", "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", - у чотирикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення, а до юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю та є платниками єдиного податку першої - третьої груп, застосовується попередження;

недопущення до проведення перевірки з питань додержання законодавства про працю, створення перешкод у її проведенні - у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення;

вчинення дій, передбачених абзацом сьомим цієї частини, при проведенні перевірки з питань виявлення порушень, зазначених в абзаці другому цієї частини, - у шістнадцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення;

перевищення встановленої статтею 21-1 цього Кодексу допустимої кількості трудових договорів з нефіксованим робочим часом або ведення недостовірного обліку робочого часу працівника, який працює за трудовим договором з нефіксованим робочим часом, стосовно фактично виконуваної ним роботи - у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення;

порушення інших вимог законодавства про працю, крім передбачених абзацами другим - дев`ятим цієї частини, - у розмірі мінімальної заробітної плати за кожне таке порушення;

вчинення порушення, передбаченого абзацом десятим цієї частини, повторно протягом року з дня виявлення порушення - у двократному розмірі мінімальної заробітної плати за кожне таке порушення.

Штрафи, накладення яких передбачено частиною другою цієї статті, є фінансовими санкціями і не належать до адміністративно-господарських санкцій, визначених главою 27 Господарського кодексу України.

Штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України, визначає Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 № 509 (далі Порядок 509). Порядком 509 передбачено, що штрафи накладаються на підставі:

- рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації;

- акта, складеного за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю або зайнятість населення, здійсненого у зв`язку з невиконанням вимог припису;

- акта, складеного за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю, у ході якого виявлено факти використання праці неоформлених працівників;

- акта про неможливість проведення інспекційного відвідування/ невиїзного інспектування;

- акта перевірки ДПС, її територіального органу, у ході якої виявлені порушення законодавства про працю.

Таким чином, акт перевірки ДПС, її територіального органу, у ході якої виявлені порушення законодавства про працю у відповідності до Порядку №509 є самостійною підставою для винесення постанови про накладення штрафу.

Відповідно до абзацу сьомого пункту 2 Порядку 509, штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, керівниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками. Виходячи зі змісту цього Порядку, він передбачає можливість розгляду справи та накладення на суб`єкта господарювання штрафу на підставі акта перевірки ДПС, її територіального органу, в ході якої виявлено порушення законодавства про працю.

В ході розгляду справи встановлено про видання ГУ ДПС у Харківській області наказів про проведення фактичних перевірок від 26.11.2024 №5394-п, від 26.11.2024 №5399-п. Підставою для прийняття керівником ГУ ДПС наказів від 26.11.2024 №5399-п та №5394-п про призначення фактичних перевірок слугувала доповідна записка від 18.11.2024 №655/20-40-07-07-19 на ім`я начальника відділу фактичних перевірок управління податкового аудиту ГУ ДПС, в якій зазначено про можливі порушення суб`єктами господарювання діючого законодавства, зокрема, за адресою вул. Різдвяна буд. 33, м. Харків на торгівельних місцях №412 та №511 здійснюється реалізація підакцизних товарів, а саме: газ в балонах. Підставою для проведення перевірки в наказах зазначено підпункти 80.2.2, 80.2.5, 80.2.7 пункту 80.2 статті 80 ПК України та зобов`язано провести фактичну перевірку з метою здійснення контролю, зокрема, з питань дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин із працівниками (найманими особами).

За висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 06.02.2025 по справі №120/11036/23 підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України визначено, що фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником л датків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого латника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі зло виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Порядок проведення фактичної перевірки врегульований статтею 80 ПК України.

Пунктом 80.1 статті 80 ПК України встановлено, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Відповідно до підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається літнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі і з рушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі стани, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення нових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

За змістом наведених норм, фактична перевірка може проводитися на підставі тішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, за умови наявності у контролюючого органу інформації, яка свідчить про можливі порушення платником податків л таткової дисципліни у сферах здійснення розрахункових операцій, наявності чи відсутності відповідних дозвільних документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів….

…Отже, колегія суддів вважає, що вказаний лист (доповідна записка) в розумінні підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України є інформацією, яка дає підстави для призначення та проведення фактичних перевірок.

Такі висновки узгоджуються з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у справі № 420/9909/23 (постанова від 26 березня 2024 року).

У постанові Верховного Суду від 19.11.2024 по справі №160/2202/2 міститься посилання на правовий висновок, сформований Верховним Судом у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у справі №420/9909/23: «якщо правовою підставою для проведення перевірки є відповідний підпункт пункту 80.2 статті 80 Податкового кодекс України, який містить лише одну фактичну підставу для цього підпункту без розкриття його змісту та деталізації обставин, не є істотним недоліком наказу, який давав он підстави вважати його протиправним.

Аналогічна позиція Верховного Суду висловлена і у постановах від 10.04.2020 у справ: №815/1978/18, від 12.08.2021 у справі №140/14625/20, від 06.07.2022 у справі №420/1242/22 та від 03.11.2022 у справі №320/8042/21.

За підпунктом 80.2.7 пункту 80.2 статті 80 ПК України податковий орган уповноважений на проведення перевірок у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку -формації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації.

До проведення перевірки представників ГУ ДПС у Харківській області було допущено.

Фактичні перевірки проведені за місцем здійснення позивачем господарської діяльності, що відповідає вимогам статті 81 ПК України.

За вказаного, суд не встановив протиправних дій ГУ ДПС у Харківській області щодо перевірки дотримання ФОП ОСОБА_1 законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками під час проведення фактичної перевірки 06.12.2024.

Окрім того, юридично значимим наслідком для позивача є саме постанова міжрегіонального управління про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №5 ДПС від 30.01.2025 і, відповідно, позовні вимоги ФОП ОСОБА_1 в цій частині задоволенню не підлягають.

В ході проведення перевірок, зокрема, зафіксовані порушення - вимог статті 24 Кодексу законів про працю України, а саме: допущення до роботи працівника ОСОБА_3 без оформлення трудових відносин згідно із законодавством та повідомлення контролюючого органу про прийняття працівника на роботу. За результатами фактичної перевірки складений акт від 06.12.2024 (реєстраційний №55191/20/37/РРО/ НОМЕР_1 від 09.12.2024), який ФОП ОСОБА_1 06.12.2024 підписав без зауважень.

В ході розгляду справи заперечень чи спростувань обставин допущення до роботу працівника без належного оформлення трудових відносин позивачем не наведено, а судом не встановлено.

Суд констатує, що повноваження на проведення перевірки щодо дотримання юридичними особами вимог законодавства про працю, виявлення, оформлення і фіксацію відповідних порушень (зокрема в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту)) належать податковому органу відповідно до закону.

Одночасно з цим повноваження щодо притягнення до відповідальності за вищевказані правопорушення у спосіб накладення штрафу за законом (частина четверта статті 265 КЗпП України) надані центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю.

Центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику, зокрема з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, є Державна служба України з питань праці (Держпраці). Відповідні приписи про це наведені у пункті 1 Положення №96.

Пунктом 8 цього ж Положення передбачено, що Держпраці під час виконання покладених на неї завдань взаємодіє в установленому порядку з іншими державними органами, допоміжними органами і службами, утвореними Президентом України, тимчасовими консультативними, дорадчими та іншими допоміжними органами, утвореними Кабінетом Міністрів України, органами місцевого самоврядування, об`єднаннями громадян, громадськими спілками, профспілками та організаціями роботодавців, відповідними органами іноземних держав і міжнародних організацій, а також підприємствами, установами та організаціями.

На цій підставі, суд зазначає, що у разі виявлення податковим органом фактів порушення вимог законодавства про працю та фіксації їх у складеному цим органом акті перевірки і надання його Держпраці у порядку взаємодії цих органів для виконання покладених на них завдань, Держпраці, відповідно до закону, наділена повноваженнями притягати до відповідальності суб`єктів таких правопорушень, зокрема накладати штрафи у розмірі та в порядку, визначеному законодавством.

У спірних правовідносинах розмір штрафу та суб`єкт, уповноважений його накладати, прямо визначені у нормах статті 265 КЗпП України.

Порядком 509 передбачено, що штрафи накладаються, зокрема, на підставі акта перевірки ДПС, її територіального органу, у ході якої виявлені порушення законодавства про працю.

Таким чином, акт перевірки ДПС, її територіального органу, у ході якої виявлені порушення законодавства про працю у відповідності до Порядку №509 є самостійною підставою для винесення постанови про накладення штрафу.

Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постанові від 17.04.2024 у справі №560/3981/23, що у разі виявлення податковим органом фактів порушення вимог законодавства про працю та фіксації їх у складеному цим органом акті перевірки, надання його Держпраці в порядку взаємодії цих органів для виконання покладених на них завдань, Держпраці, відповідно до закону, наділена повноваженнями притягати до відповідальності суб`єктів таких правопорушень, зокрема накладати штрафи у розмірі та в порядку, визначеному законодавством.

На адресу міжрегіонального управління 17.12.2024 №19986/ПНС/1-24 надійшов акт фактичної перевірки Головного управління ДПС у Харківській області від 06.12.2024 №55191/20/37/РРО/ НОМЕР_1 відносно ФОП ОСОБА_1 . Перевіркою встановлено порушення законодавства про працю, а саме вимоги ст. 24 КЗпП України в частині допуску до роботи в об`єкт торгівельне місце №511 за адресою: АДРЕСА_1 , працівника ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проводив розрахункові операції з продажу товару, що належить ФОП ОСОБА_1 , та провів розрахунок на суму 950 грн (фото), без укладання трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням роботодавця, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Від надання письмових пояснень найманий працівник ОСОБА_3 , який був присутній під час перевірки, відмовився.

Інформація про прийняття працівника на роботу (повідомлення) на час проведення фактичної перевірки в ГУ ДПС у Харківській області відсутня.

На виконання вимог Порядку 509 Міжрегіональним управлінням рекомендованим листом від 18.12.2024 №ПНС/2/19177-24 було повідомлено позивача про дату одержання Акту перевірки (поштове відправлення 5314), листом Міжрегіонального управління №ПНС/2/815-25 від 16.01.2025 запропоновано ФОП ОСОБА_1 прийняти участь в розгляді матеріалів та акту від 06.12.2024, розгляд якого призначено на 22.01.2025 об 11 год. 15 хв. (поштове відправлення 952).

На визначену дату Позивач не з`явився, будь-яка інформація, пояснення чи оскарження від суб`єкта господарювання до Міжрегіонального управління не надходили, що не спростовано позивачем.

Відповідно до листів ГУ ДПС у Харківській області від 24.12.2024, Міжрегіональному управлінню надано додаткову інформацію стосовно ФОП ОСОБА_1 , де зазначалось, що заперечення (зауваження) до акту перевірки не надходили. Інформація щодо оскарження акту перевірки в судовому порядку відсутня.

16.01.2025 Міжрегіональним управлінням відносно ФОП ОСОБА_1 винесено Попередження на підставі акту фактичної перевірки ГУ ДПС у Харківській області від 06.12.2024 №55189/20/37/РРО/ НОМЕР_1 , за порушення вимог ст. 24 КЗпП України, стосовно допущення працівника до роботи без укладання трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням роботодавця.

Згідно Порядку 509 справа про накладання штрафу (далі - справа) розглядається у 45-денний строк з дня, що настає за днем одержання уповноваженою посадовою особою документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку. Під час розгляду справи були досліджені наступні матеріали: лист ГУ ДПС у Харківській області про направлення матеріалів перевірки від 11.12.2024; копія Акту перевірки з додатками від 06.12.2024; копія листів ГУ ДПС у Харківській області.

Відповідно до абзацу сьомого пункту 2 Порядку 509, штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, керівниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками. Виходячи зі змісту цього Порядку, він передбачає можливість розгляду справи та накладення на суб`єкта господарювання штрафу на підставі акта перевірки ДПС, її територіального органу, в ході якої виявлено порушення законодавства про працю.

Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постанові від 17.04.2024 у справі №560/3981/23, що у разі виявлення податковим органом фактів порушення вимог законодавства про працю та фіксації їх у складеному цим органом акті перевірки, надання його Держпраці в порядку взаємодії цих органів для виконання покладених на них завдань, Держпраці, відповідно до закону, наділена повноваженнями притягати до відповідальності суб`єктів таких правопорушень, зокрема накладати штрафи у розмірі та в порядку, визначеному законодавством.

У постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у справі №380/1563/20 від 30.03.2021 вказано «…у разі, якщо робота, виконувана особою на користь суб`єкта господарювання, збігається з видом його економічної діяльності або є роботою з обслуговування його діяльності, то робота такої особи повинна виконуватись на умовах трудового договору.» та «Положення частини третьої статті 24 КЗпП України повинні застосовуватися роботодавцями, які бажають використовувати найману оплачувану працю незалежно від того, чи наполягає на такому оформленні працівник чи ні.».

Відповідно до Порядку підготовки до розгляду справ про накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, їх розгляду та контролю за виконанням прийнятих рішень, затвердженого наказом Північно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці №76/ПНС від 06.02.2023, Міжрегіональним управлінням, розглянуто справу про накладення штрафу, складено пропозицію та протокол №73 від 19.12.2024.

За результатами розгляду матеріалів справи та наявності правових підстав для накладення штрафної санкції на підставі абзацу 3 частини другої статті 265 КЗпП було винесено Постанову №5-ДПС від 30.01.2025 відносно ФОП ОСОБА_1 за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, та направлено листом №ПНС/1/1612-25 від 31.01.20254 на адресу ФОП ОСОБА_1 (квитанція №171 від 31.01.2025).

Зазначена постанова Міжрегіонального управління прийнята підставною та обґрунтованою, у відповідності до вимог чинного законодавства України.

Частиною першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положеннями статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

В даній справі відповідач довів законність та обґрунтованість рішення - Постанови №5-ДПС від 30.01.2025 про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення.

Отже, з урахуванням вищенаведеного, суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Підстави для розподілу судових витрат відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В:

В задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Г. Сковороди, 46, Харків, 61057, ), Північно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці (вул. Ю. Матвійчука, 119, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ) про визнання дій протиправними, визнання протиправною та скасування постанови відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н.Ю. Алєксєєва