Справа № 580/2416/25
Суддя: Василь ГАВРИЛЮК
Дата ухвалення: 2025-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2025 року справа № 580/2416/25
м. Черкаси
Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилюка В.О.,

секретар судового засідання Гришанова А.І.,

за участю:

представника позивача не з`явився,

представниці відповідача Бондар К.А.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю ЛІЩИНІВСЬКЕ до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

встановив:

Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю Ліщинівське (далі СТОВ ЛІЩИНІВСЬКЕ, позивач) подало позов до Головного управління ДПС у Черкаській області (далі ГУ ДПС у Черкаській області, відповідач) в якому просить визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення, видані 06.02.2025 Головним управлінням ДПС у Черкаській області за № 2137/23-00-07-04-01 та за № 2138/23-00-07-04-01.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що податкова накладна від 31.10.2024 № 11002, на підставі якої позивач включив ПДВ в сумі 2500 грн до податкового кредиту за жовтень 2024 року, була зареєстрована ТОВ Черкасиенергозбут в Єдиному реєстрі податкових накладних, послуги були надані постачальником та отримані позивачем, тому у позивача було право включити до податкового кредиту суму ПДВ, зазначену у вказаній податковій накладній, в зв`язку з чим у відповідача були відсутні підстави зменшувати податковий кредит позивача за жовтень 2024 року на суму 2500 грн.

Також представник позивача зазначив, що податкові декларації позивача за 2017-2019 роки були предметом попередніх перевірок, і за їх результатами відповідачем не було виявлено порушень формування податкового кредиту чи обрахунку від`ємного значення, тому повторно перевіряти в жовтні 2024 року періоди, що вже раніше були предметом податкових перевірок у відповідача не було законних підстав. Предметом перевірки був виключно податковий період жовтень 2024 року, який перевірявся на підставі пп. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України.

Ухвалою від 11 березня 2025 року суддя Черкаського окружного адміністративного суду прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у адміністративній справі, вирішив розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче судове засідання.

28.03.2025 до суду надійшов письмовий відзив на адміністративний позов, в якому представниця відповідача просила в задоволенні позову відмовити повністю, зазначивши при цьому, що рядок 16.1 декларації за жовтень 2024 року включає в себе від`ємне значення, яке виникло в минулих податкових періодах, а саме від`ємне значення в 2017-2019 роках, тому перевірка такого від`ємного значення, яка є складовою від`ємного значення декларації за жовтень 2024 року підлягає перевірці на законних підставах. Доводи позивача вважає необґрунтованими, оскільки питання здійсненої перевірки не були охоплені під час попередніх перевірок, а тому немає жодної повторності та протиправності проведеної документальної позапланової перевірки.

Крім того вказала, що встановлені в ході перевірки факти свідчать про формальний характер складання документів, про удаваність господарської операції, про оформлення первинних документів без здійснення фактичної діяльності щодо господарської операції ПП МІЛКСТАР з СТОВ ЛІЩИНІВСЬКЕ та подальшого використання СТОВ ЛІЩИНІВСЬКЕ придбаного товару з метою отримання доходу.

26.05.2025 представник позивача подав до суду відповідь на відзив, у якій вказав на його необґрунтованість.

12.06.2025 до суду надійшли додаткові пояснення, до яких представниця відповідача додала матеріали перевірок щодо позивача у 2024 році.

Протокольною ухвалою від 10 липня 2025 року суд відмовив у задоволенні клопотання представника позивача про зупинення провадження, закрив підготовче провадження у справі та призначив судовий розгляд справи по суті на 17.07.2025. 17.07.2025 суд оголосив перерву у розгляді справи по суті до 24.07.2025.

У судовому засіданні 24.07.2025 представниця відповідача просила відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав викладених у відзиві на позов. Представник позивача, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, до суду не прибув, причини неявки суду не повідомив.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов до такого висновку.

Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю ЛІЩИНІВСЬКЕ зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань як юридична особа з 17.03.2000, , перебуває у відповідача на обліку як платник податків.

На підставі повідомлення на перевірку від 16.12.2024 № 545/23-00-07-04-01 та наказу від 16.12.2024 року № 3065-п, виданого Головним управлінням ДПС у Черкаській області головним державним інспектором відділу позапланових перевірок ризикових платників управління податкового аудиту ГУ ДПС у Черкаській області Сіренко Людмилою Іванівною на підставі пп. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78, ст. 79 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (далі ПК України) проведена документальна позапланова невиїзна перевірка Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Ліщинівське (, податкова адреса: 20013, Черкаська область, Христинівський район, с. Ліщинівка, вул Центральна, буд. 69) щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за жовтень 2024 рік у податковій декларації з податку на додану вартість від 18.11.2024 року № від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис.грн. з урахуванням від`ємного значення з ПДВ, задекларованого у попередніх звітних періодах, відповідно до затвердженого плану перевірки.

За результатами проведеної перевірки складено акт від 27.12.2024 року № 16261/23 00-07-04-01/03794555 Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки СТОВ Ліщинівське () щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за жовтень 2024 року від`ємного значення з податку на додану вартість».

За результатами проведеної перевірки встановлено порушення позивачем вимог п. 44.1, п. 44.6 ст. 44, п. 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198, п. 201.1 ст. 201 розд.V ПК України, ст. 1, ст. 9 Закону України від 16 липня 1999 року № 996-XIV Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, п. 2.3 положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05 червня 1995 року за № 168/704, із змінами та доповненнями, в результаті чого встановлено завищення рядка 21 Декларації з податку на додану вартість Cума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (переноситься до рядка 16.1 декларації наступного звітного (податкового) періоду) за жовтень 2024 року на суму 5110369 грн та заниження податку на додану вартість за жовтень 2024 року на суму 1800 грн.

ГУ ДПС у Черкаській області на підставі акту перевірки прийняті податкові повідомлення-рішення від 06.02.2025 № 2137/23-00-07-04-01 та № 2138/23-00-07 04-01, які позивач вважає протиправними, а тому звернувся в суд з цим позовом.

Під час вирішення спору по суті суд зазначає таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України (далі ПК України) контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до абзацу 1 пункту 75.1, підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Відповідно до підпункту 75.1.8 пункту 75.1 статті 75 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності такої підстави: платником подано декларацію, в якій заявлено до відшкодування з бюджету податок на додану вартість, за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V цього Кодексу, та/або з від`ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

Документальна позапланова перевірка з підстав, визначених у цьому підпункті, проводиться виключно щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/або з від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень;

Згідно пунктів 79.2, 79.3 статті 79 ПК України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

У разі надіслання (вручення) відповідно до статті 42 цього Кодексу платнику податків (його представнику) копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення позапланової невиїзної перевірки, шляхом надсилання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення документальна позапланова невиїзна перевірка (крім перевірки, визначеної статтею 200 цього Кодексу) розпочинається не раніше 30 календарного дня з дати надсилання такого повідомлення та копії наказу.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Присутність платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не обов`язкова.

Згідно з обґрунтуванням позову, позивач вважає спірні ППР протиправними, зокрема, з підстав виходу контролюючим органом за межі предмету перевірки.

Під час надання оцінки покликанням представника позивача у цій частині, суд зазначає таке.

Відповідно до Розділу V наказу міністерства фінансів України Про затвердження форм та порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість від 28 січня 2016 року № 21 у рядку 16 відображається від`ємне значення, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду.

У рядок 16.1 переноситься значення рядка 21 декларації за попередній звітний (податковий) період.

У рядку 16.2 вказуються суми збільшення/зменшення залишку від`ємного значення за результатами уточнюючих розрахунків, поданих протягом звітного (податкового) періоду.

Суд зазначає, що оскільки рядок 16.1 декларації за жовтень 2024 року включає в себе від`ємне значення, яке виникло в минулих податкових періодах, перевірка законності його формування, включно із періодами, у яких таке від`ємне значення виникло, входить до предмету перевірки у спірних правовідносинах.

Суд врахував, що здійснені контролюючим органом протягом 2024 року перевірки позивача (а.с. 77-103) не стосувались перевірки законності формування позивачем від`ємного значення у розмірі, що включений до складу податкового кредиту згідно з податковою декларацією з ПДВ за жовтень 2024 року.

З урахуванням зазначеного, доводи представника позивача щодо незаконності перевірки підстав формування від`ємного значення за минулі періоди суд відхиляє, як необґрунтовані.

Щодо покликань представника позивача на правомірність включення ПДВ в сумі 2500 грн до податкового кредиту за жовтень 2024 року, суд зазначає таке.

Суд встановив, що відповідач направив позивачу запит від 16.12.2024 № 26353/6/23-00-07-04-04 про надання пояснення та документального підтвердження в термін до 14 год. 00 хв. 26.12.2024, які підтверджують факт здійснення господарської діяльності товариства (що підтверджується фіскальним чеком Укрпошти від 16.12.2024).

Позивач не надав до суду доказів надання відповідачу запитуваних документів чи повідомлення про неможливості їх надання з підстав визначених ПК України.

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до п. 44.6 ст. 44 ПК України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в пункті 86.7 статті 86 цього Кодексу платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Обов`язок контролюючого органу здійснювати перевірку на підставі первинних документів кореспондується з обов`язком платника податків зберігати такі первинні документи та надавати їх при перевірці. Не надання таких документів нормами пункту 44.6 статті 44 Податкового кодексу прирівнюється до їх відсутності.

Вказані висновки суду відповідають правовій позиції Верховного Суду у питанні застосування норми пункту 44.6 статті 44 ПК України, що висвітлена у постанові Верховного Суду від 06 серпня 2019 року у справі № 160/8441/18, від 01 червня 2022 року у справі № 280/597/19.

З урахуванням зазначеного нормативного регулювання та не надання позивачем у ході перевірки, зокрема, документів на підтвердження правомірності включення ПДВ в сумі 2500 грн до податкового кредиту за жовтень 2024 року, суд доходить висновку, що контролюючий орган, встановивши розмір завищення від`ємного значення з ПДВ на вказану суму, діяв відповідно до вимог законодавства.

Підсумовуючи викладене суд доходить висновку, що відповідач довів правомірність прийняття спірних ППР.

Суд також враховує інші аргументи сторін, зазначені у заявах по суті справи, однак зауважує, що встановлені судом обставини є самостійними та достатніми підставами для прийняття рішення по суті спору.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні адміністративного позову належить відмовити.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд враховує таке.

Згідно статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до частини 1 статті 139 вказаного Кодексу при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на те, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню, то підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 14, 73-77, 139, 242 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Розподіл судових витрат не здійснювати.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Учасники справи:

1) позивач Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю ЛІЩИНІВСЬКЕ (20013, Черкаська область, Уманський район, с. Ліщинівка, вул. Центральна, 69, );

2) відповідач Головне управління ДПС у Черкаській області (18002, м. Черкаси, вул. Хрещатик, 235, ).

Рішення складене у повному обсязі та підписане 01.09.2025.

Суддя Василь ГАВРИЛЮК