Справа № 160/24235/25
Суддя: Коренев Андрій Олексійович
Дата ухвалення: 2025-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

02 вересня 2025 року Справа 160/24235/25

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Коренев А.О., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Комунального підприємства "Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги" Дніпропетровської обласної ради, про визнання протиправним та скасування індивідуального акту,

УСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 до Комунального підприємства "Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги" Дніпропетровської обласної ради, у якому позивач (з урахуванням уточненої позовної заяви від 25.08.2025 року та від 01 вересня 2025) просить суд:

Визнати протиправним та скасувати індивідуальний акт АКТ № 8550/2008 р. на підставі пункту 1 частини 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, пункту 2 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, зазначеного вище викладу обставин якими позивач ОСОБА_1 обґрунтовую свої позовні вимоги.

Крім того, позивач просить поновити строк звернення до суду за цією позовною заявою, посилаючись на те, що у ДІАГНОЗІ ВКК в індивідуальному акті АКТ № 8550 / 2008 р. вказано статтю 023 та букву О цієї статті якої не має та не було у статті 23 у НАКАЗІ МІНІСТРА ОБОРОНИ УКРАЇНИ 14.08.2008 № 402, НАКАЗІ МІНІСТРА ОБОРОНИ УКРАЇНИ 09.11.2010 № 577 тому індивідуальний акт АКТ № 8550 / 2008 р. створений з порушенням частини 1 статті 366 Кримінального кодексу України, про що він повідомив заявою 31.08.2025 року начальника відділення поліції № 1 Дніпровського районного управління поліції № 2, про що він повідомив заявою 31.08.2025 року заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури Корнієнко Євгенія Валерійовича, про що повідомив заявою 31.08.2025 року керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону.

Перевіривши матеріали позовної заяви відповідно до вимог частини 1 статті 171 КАС України, суд вважає за необхідне залишити позовну заяву без руху, зважаючи на таке.

Відповідно до пунктів 3, 5 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Позовна заява не відповідає вимогам, встановленим статтею 161 КАС України, та містить такі недоліки.

За приписами частини другої статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, чинне законодавство України, встановленими строками, обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлено досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 року № 17рп/2011 визнано, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційний прав на судовий захист і доступ до правосуддя.

Практика Європейського Суду з прав людини, яка відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права, також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмежено, в тому числі і встановленням строків звернення до суду за захистом порушених прав (наприклад, справа «Стаббігс та інш. Проти Великобританії» рішення від 22.10.1996 року, «Девеер проти Бельгії» рішення від 27.02.1980 року).

Згідно з частиною першою статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Розглянувши подане клопотання, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для поновлення строку звернення до суду з вказаним позовом, оскільки наведенні обставини у клопотанні не є поважними.

Суд зауважує, що поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Подібні висновки виклав Верховний Суд у постанові від 10 січня 2024 року у справі №420/1782/23, де вказав, що при вирішенні питання про поновлення строку, в межах кожної конкретної справи, суд надає оцінку обставинам, які слугували перешкодою для своєчасного звернення до суду, у взаємозв`язку із: тривалістю строку, який пропущений; поведінкою сторони протягом цього строку; діями, які він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду та оцінювати їх в сукупності.

ОСОБА_1 подав через систему «Електронний суд» до суду позовну заявою 21 серпня 2025 року, яка зареєстрована канцелярією суду 22 серпня 2025 року. Вимоги, викладені в позовній заяві стосуються оскарження Акту № 8550/2008 р. виданий Комунальним підприємством «Дніпропетровська клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги «Дніпропетровської обласної ради» № 6945 від 12.08.2024 року, тобто з порушенням строку встановленого ст. 122 КАС України.

Посилання позивача на те, що у діагнозі ВКК у індивідуальному акті АКТ № 8550 / 2008 р. вказано статтю 023 та букву О цієї статті якої не має та не було у статті 023 у НАКАЗІ МІНІСТРА ОБОРОНИ УКРАЇНИ 14.08.2008 № 402 ні станом на 21.08.2025 року, ні в НАКАЗІ МІНІСТРА ОБОРОНИ УКРАЇНИ 09.11.2010 № 577 тому індивідуальний акт АКТ № 8550 / 2008 р. створений з порушенням частини 1 статті 366 Кримінального кодексу України, не є поважними причинами пропуску строку звернення до суду.

Суд зауважує, що процесуальним строком є проміжок часу, встановлений законом або судом, у який суд та особи, які беруть участь у справі, та інші учасники процесу вчиняють певні процесуальні дії, передбачені КАС України, в результаті вчинення яких настають певні правові наслідки. Встановлення процесуальних строків законом та судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними процесуальних дій, передбачених КАС України.

У випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для його поновлення є лише наявність поважних причин, якими визнаються такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Згідно з частиною першою статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

З огляду на наведене, позивачу необхідно надати суду заяву (клопотання) щодо поновлення строку звернення з цим позовом до суду із належним обґрунтуванням поважності причин пропуску такого строку та надати суду підтверджуючі відповідні обставини докази.

Відповідно до статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Вказані недоліки повинні бути усунені шляхом подання до суду: заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням інших поважних причин його пропуску з наданням суду на їх підтвердження відповідних доказів.

У зв`язку з відрядженням судді Коренева А.О. питання про відкриття провадження вирішено - 02.09.2025 року.

На підставі викладеного, керуючись статтями 160, 161, 169, 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Комунального підприємства "Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги" Дніпропетровської обласної ради, про визнання протиправним та скасування індивідуального акту - залишити без руху.

Встановити позивачу термін для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Копію ухвали про залишення позовної заяви з руху невідкладно надіслати особі, що звернулась із позовною заявою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя А.О. Коренев