Справа № 520/15056/25
Суддя: Садова М.І.
Дата ухвалення: 2025-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2025 року Справа № 520/15056/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Садової М.І.,

за участю секретаря судових засідань Павлової К.Є.,

представника відповідача Васильчук І. Б. (в режимі відеоконференції),

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в місті Харкові в приміщенні суду в залі суду у відкритому судовому в режимі відеоконференції засіданні адміністративну справу за позовом приватної промислово-торговельної фірми "ЮСІ" до Тернопільської митниці Державної митної служби України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

у с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача у якому просить: - визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо відновлення режиму вільної торгівлі (преференційного режиму) до товарів, що пройшли процедуру митного оформлення за митною декларацією №24UA65U6 від 11.01.2024, складання аркушу коригування до митної декларації №24UA65U6 від 11.01.2024 та формування і направлення електронного висновку про повернення з державного бюджету надміру сплачених сум митних платежів за митною декларацією №24UA65U6 від 11.01.2024; - зобов`язати відповідача скласти аркуш коригування до митної декларації №24UA65U6 від 11.01.2024 в частині зміни її граф №№ 36, 44, 47 з урахуванням режиму вільної торгівлі (преференційного режиму) та сформувати висновок про повернення з державного бюджету надміру сплачених сум митних платежів за митною декларацією №24UA65U6 від 11.01.2024 і направити його до головного управління Державної казначейської служби України у Харківській області для фактичного виконання.

В обґрунтування позову покликається на те, що 07.02.2019 укладено контракт № 01-2019 з фірмою «Savkos GmbH» (Німеччина) на поставку запчастин для велосипедів. За Додатком № 9 від 22.12.2023 та Інвойсом № 01-01-2024 від 02.01.2024 імпортовано товари (сідло для дитячого велосипеда, кріплення) на суму 18960,00 EUR. Товар оформлено за митною декларацією № 24UA65U6 від 11.01.2024, сплачено мито 80255,64 грн. та ПДВ 176562,42 грн. (разом 256818,06 грн.). Після отримання сертифіката EUR.1 № А 898137 від 12.11.2024 позивач звернувся із заявою № 20/11-Т від 20.11.2024 про відновлення преференційного режиму та повернення надміру сплачених платежів (мито 80255,64 грн., ПДВ 16051,13 грн.). Відповідач відмовив листом № 7.25-3/15-02/14-7550 від 02.12.2024, посилаючись на оновлену Регіональну Конвенцію про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження (чинну з 01.01.2025) та податковий борг. Повторна заява № 3103 від 31.03.2025 про зарахування на погашення боргу з земельного податку також відхилена листом № 7.25-1/15-02/13/2334 від 18.04.2025. Позивач вважає бездіяльність протиправною, оскільки заява подана до набрання чинності оновленою Конвенцією, а податковий борг не є перешкодою для зарахування на його погашення відповідно до Порядку № 643. Просить позов задовольнити. У відповідності до ст. 139 КАС України просить вирішити питання розподілу судових витрат.

Відповідачем подано відзив, який містить заперечення на позов. Наводить аргументи про те, що невідповідність сертифіката EUR.1 № А 898137 від 12.11.2024 відомостям у митній декларації (розбіжності у вазі, даті та номері декларації країни експорту), що унеможливлює відновлення преференційного режиму відповідно до Додатку IIIа Доповнення I Угоди про асоціацію між Україною та ЄС. Також зазначає про податковий борг позивача та чинність оновленої Конвенції. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити.

Позивач подав відповідь на відзив, в якій спростовує доводи відповідача наступним чином. Вага товару з урахуванням палет (17 кг) збігається (205,5 кг + 17 кг = 222,5 кг), а номер декларації країни експорту не є обов`язковим для визначення митної вартості (ст. 53 МК України). Посилається на те, що сертифікат видано повторно замість попереднього № А 898113 від 05.08.2024 через помилку з вагою палет. Просить позов задовольнити.

Третя особа надала пояснення, в яких зазначає, що не є боржником, кошти перераховуються через Головне управління ДКС у Тернопільській області, а не Харківській, і відсутня необхідність вказувати конкретний орган казначейства в рішенні. Просить покласти судові витрати на сторону, дії якої спричинили спір.

Позивач подав відповідь на пояснення третьої особи, в якій погоджується з відсутністю необхідності вказувати конкретний орган казначейства, але наполягає на зарахуванні надміру сплачених коштів на погашення податкового боргу з земельного податку відповідно до Порядку № 643.

Ухвалою суду від 30.06.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою суду від 24.07.2025 з метою повного та об`єктивного з`ясування усіх обставин справи, які мають значення для справи, суд залучив до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору головне управління Державної казначейської служби у Харківській області.

Представником позивача подано до суду заява про розгляд справи без участі заявника та його представника.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив та просить відмовити у його задоволенні.

Заслухавши думку представника відповідача. Враховуючи клопотання сторони позивача, надані пояснення третьої особи, суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності осіб, що не з`явились.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд прийшов до наступного з огляду на таке.

Суд установив, приватна промислово-торговельна фірма «ЮСІ» (далі, ППТФ «ЮСІ») є виробником велосипедів. Одним з основних видів економічної діяльності ППТФ «ЮСІ» за КВЕД 30.92 є виробництво велосипедів, дитячих інвалідних колясок.

07.02.2019 між ППТФ «ЮСІ» (Харків, Україна)) та Фірмою «Savkos GmbH (Лейпциг, Німеччина) було укладено контракт № 01-2019 поставки продукції (далі - Контракт).

Відповідно до п.1.1. вказаного Контракту предметом є поставка продавцем покупцю товарів, відповідно до додатків до даного контракту, в межах встановлених цим Контрактом. Згідно з п.3.2. Контракту, ціна товару зазначається в відповідних додатках до Контракту, що складаються на кожну поставку та Інвойсі.

Відповідно до Додатку №9 від 22.12.2023 предметом поставки є запчастини для велосипедів (сідло для дитячого велосипеда, кріплення для дитячого сідла велосипеда) на загальну суму 18960,00 EUR, на умовах 100% передплати.

Між сторонами оформлений Інвойс №01-01-2024 від 02.01.2024 на загальну суму 18960,00 EUR.

ППТФ «ЮСІ» під час здійснення імпорту до України товару у межах наведеного Контракту в особі декларанта ОСОБА_1 склала і подала до митного органу електронну митну декларацію №24UA6506 від 11.01.2024.

У декларації заявник в особі декларанта визначив митну вартість товару (частини велосипедів економ-класу: сідло для дитячого велосипеда, кріплення для дитячого сідла велосипеда за першим методом (за ціною договору) на рівні 802556.44 грн., у т.ч. транспортні витрати в сумі 12482,20 грн.

До декларації були додані декларація країни відправлення, контракт № 01-2019 від 07.02.2019, додаток до Контракту №9 від 22.12.2023, рахунок фактура (інвойс) №01-01-2024 від 02.01.2024, довідка про транспортні витрати б/н від 04.01.2024 та інші документи. Товар наведений в митної декларації був розмитнений, декларантом сплачено митні платежі 80255,64 грн, мито 176562,42 грн ПДВ, разом 257000,00 грн.

12.11.2024 ППТФ «ЮСІ» отримало сертифікат перевезення товару за декларацією №24UA6506 від 11.01.2024.

20.11.2024 позивач звернувся із заявою № 20/11-Т до Тернопільської митниці ДМС України про відновлення режиму вільної торгівлі (преференції) на розмитнений товар та повернення з державного бюджету надміру сплачених митних платежів, а саме: державного мита в сумі 80255,64грн та ПДВ в сумі 16051,13 грн.

В листі №7.25-3/15-02/14-7550 від 02.12.2024 відповідач відмовив позивачу в відновленні режиму вільної торгівлі та поверненні з бюджету вищенаведених надміру сплачених митних платежів на банківський рахунок позивача.

Керуючись Порядком повернення авансових платежів (передоплати) та помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України № 643 від 18.07.2017, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 09.08.2017 за № 976/30844, (далі. Порядок №643) позивач звернувся до митного органу з заявою №3103 від 31.03.2025 про повернення надміру сплаченого мита та ПДВ в загальній сумі 96306,77 (дев`яносто шість тисяч триста шість гривень, 77 коп.) шляхом направлення на погашення грошового зобов`язання (податкового боргу) з земельного податку.

Відповідач листом №7.25-1/15-02/13/2334 від 18.04.2025 відмовила позивачу в задоволенні його заяви щодо направлення надміру сплачених сум митних платежів на погашення грошового зобов`язання (податкового боргу) з земельного податку. Причинами відмови митний орган зазначив набрання чинності 01.01.2025 оновленої Регіональної Конвенції «Про пан-євро середземноморські преференційні правила походження ратифікованої Законом України від 17.12.2024, № 4148-ІХ (далі, оновлена Конвенція ПЄМ), що застосовується у вільній торгівлі з Європейським союзом. Крім цього, митний орган обґрунтував свою відмову наявністю в позивача податкового боргу.

Позивач вважає бездіяльність протиправною, податковий борг не є перешкодою для не ззарахування на його погашення відповідно до Порядку № 643.

Нормами статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 246 Митного кодексу України (надалі МК України) встановлено, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за й межі і транзиту через її територію товарів.

Відповідно до частини 1 статті 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Згідно із положеннями частини 1 статті 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, на які накладено електронний підпис декларанта.

Частиною 6 статті 257 МК України передбачено, що Умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Частинами 1, 4 статті 36 МК України визначено, що положення цього Кодексу встановлюють непреференційні правила щодо визначення країни походження товарів, що переміщуються через митний кордон України, з метою застосування: 1) ставок мита, правил щодо його справляння до товарів, яким надається режим найбільшого сприяння, крім тарифних пільг (преференцій), встановлених міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; 2) заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності; 3) інших заходів відповідно до вимог Світової організації торгівлі, пов`язаних із визначенням країни походження товару. Під країною походження товару можуть розумітися група країн, митні союзи країн, регіон, територія чи частина країни, якщо є необхідність їх виділення з метою визначення походження товару.

Положеннями статті 41 МК України встановлено, що документами, підтверджують країну походження товару, є сертифікат про походження товару або засвідчена декларація про походження товару, або декларація про походження товару, або сертифікат про регіональне найменування товару. Країна походження товару заявляється (декларується) митному органу шляхом зазначення назви країни походження товару та відомостей про документи, що підтверджують походження товару, у митній декларації, крім випадків, якщо обов`язкове подання оригіналу такого документа для цілей визначення країни походження товару передбачено законами України або міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частинами 1, 2 статті 43 МК України встановлено, що перевірка документів, що підтверджують країну походження товару, зазначених у статті 41 цього Кодексу, здійснюється відповідно до цієї статті після завершення митного оформлення. У разі виникнення сумнівів щодо дійсності документів про походження товару та/або правильності відомостей, що в них містяться, зокрема щодо відомостей про країну походження товару, митний орган може перевірити факт видачі сертифіката та/або його зміст на веб-сайті компетентного органу (організації), що видав сертифікат, або звернутися у паперовій або електронній формі до такого компетентного органу (організації) із запитом про проведення перевірки автентичності документа про походження товару та відповідності походження товару правилам походження, встановленим цим Кодексом.

Сертифікат про походження товару це документ, який однозначно свідчить про країну походження товару і виданий компетентним органом цієї країни або країни вивезення, якщо у країні вивезення сертифікат видається на підставі сертифіката, виданого компетентним органом у країні походження товару (ч. 3 ст. 41 МК України).

У разі переміщення товару через митний кордон України країна походження товару обов`язково заявляється (декларується) митному органу шляхом зазначення в митній декларації назви країни походження товару та відомостей про сертифікат про походження товару якщо для цілей визначення країни походження товару це передбачено законами України та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ч. 1 ст. 42 МК України).

Законом від 16 вересня 2014 року № 1678-VII ратифікована Угода про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони, від 27 червня 2014 року (надалі Угода про асоціацію).

Відповідно до статті 26 розділу IV Угоди про асоціацію для цілей цієї Глави «походження» означає, що товар підпадає під правила походження, викладені в Протоколі 1 до цієї Угоди («Щодо визначення концепції «походження товарів» і методів адміністративного співробітництва»).

Кожна сторона відповідно до частини 1 статті 29 розділу IV Угоди про асоціацію зменшує або скасовує ввізне мито на товари, що походять з іншої Сторони, відповідно до Графіків, встановлених у Додатку 1-А до цієї Угоди.

Статтею 1 Рішення № 1/2018 від 21.11.2018 Підкомітету України ЄС з питань митного співробітництва про заміну Протоколу 1 «Щодо визначення концепції «походження товарів» і методів адміністративного співробітництва» до Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони, Протокол 1 «Щодо визначення концепції «походження товарів» і методів адміністративного співробітництва» змінено текстом, викладеним у Додатку до цього Рішення (Доповнення 1).

Відповідно до статті 2 розділу ІІ «Визначення концепції «походження товарів» Доповнення І з метою імплементації відповідної Угоди наступні продукти вважаються такими, що вироблені в Договірній Стороні при експорті в іншу Договірну Сторону: (а) товари, цілком вироблені в певній країні відповідно до Статті 4; (b) товари, отримані в Договірній Стороні, включаючи товари, які не були повністю там вироблені, за умови, що ці матеріали пройшли достатню обробку та переробку в цих Договірних Сторонах відповідно до Статті 5; (с) майно, що виробляється в Європейському Економічному Просторі (ЄЕП) в рамках значення Протоколу 4 до Угоди про Європейський економічний простір. Такі товари повинні розглядатися, як вироблені в Європейському Союзі, Ісландії, Ліхтеншнейні чи Норвегії (сторони ЄЕП), при експорті відповідно з Європейського Союзу, Ісландії, Ліхтеншнейну чи Норвегії до договірної країни, крім учасників ЄЕП.

Частиною 1 статті 15 розділу V «Підтвердження походження» Доповнення 1 встановлено, що товари, що походять з однієї з Договірних Сторін, і ввозяться в інші Договірні Сторони, підпадають під дію цієї Угоди за умови подання одного з таких документів, що підтверджують походження: (а) сертифікат з перевезення товару EUR.1, зразок якого наведений у Додатку III а; (b) у випадках, вказаних у статті 21(1), декларація (надалі іменуватиметься «декларацією інвойс» або «декларацією походження EUR-MED»), надана експортером до інвойсу, повідомлення про доставку чи будь-якого іншого комерційного документа, який описує розглядувані товари достатньо детально для того, щоб їх можна було ідентифікувати. Текст декларації інвойс наведений у Додатку IV a ib.

Процедура видачі сертифіката з перевезення товару EUR.1 встановлена статтею 16 розділу V «Підтвердження походження» Доповнення І, згідно з положеннями якої сертифікат з перевезення товару EUR.1 або EUR-MED має бути виданий митними органами Договірної сторони-експортера на письмову заяву експортера або, під відповідальність експортера, його уповноваженим представником. Для цього експортер або його уповноважений представник має заповнити сертифікат з перевезення товару EUR.1 або EUR-MED, а також бланк заяви, зразок якої наведений у Додатку ІІІ а і Б. Ці бланки мають бути заповнені однією з мов, якими складено цю Угоду, і відповідно до норм національного законодавства країни експорту.

Без обмеження розуміння пункту 5 сертифікат з перевезення товару EUR. 1 має бути виданий митними органами Договірної сторони-експортера.

Митні органи, які видають сертифікати з перевезення товару EUR.1 або EUR-MED, повинні вжити всіх необхідних заходів для перевірки статусу походження товарів, а також виконання інших умов цієї Конвенції. Для цих цілей вони мають право вимагати будь-яких доказів і здійснювати будь-яку перевірку рахунків експортера та інші перевірки, які вважатимуть доцільними. Ці органи також мають забезпечити правильне заповнення бланків, зазначених у пункті 2 цієї Статті. Вони зокрема повинні перевірити, чи заповнена графа, призначена для опису товарів, таким чином, щоб запобігти зловмисному дописуванню.

Сертифікат з перевезення товару EUR.1 або EUR-MED має бути виданий митними органами й переданий експортерові одразу ж після здійснення чи забезпечення фактичного експортування товару.

Застосування преференційного режиму під час митного оформлення товарів шляхом надання пільги (за кодом 410) у вигляді звільнення від сплати ввізного мита на товари, що ввозяться на територію України суб`єктами господарювання, здійснюється в рамках Доповнення. І «Визначення поняття «походження товарів» і методів адміністративного співробітництва» до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження Угоди про асоціацію.

Як вбачається із матеріалів справи, на виконання зовнішньоекономічного контракту № 01-2019 від 07.02.2019, укладеного між фірмою «Savkos GmbH» (Німеччина) та Приватною промислово-торговельною фірмою «ЮСІ» (Україна), згідно із рахунком фактурою (інвойс) № 01-01-2024 від 02.01.2024 позивачем на митну територію України ввезено товари.

11 січня 2024 року уповноваженою особою позивача, агентом з митного оформлення Савич В.М., було подано до митного оформлення митну декларацію (надалі МД) типу ІМ40ДЕ № 24UA65U6, у графі 31 якої заявлено до митного оформлення товари:

Товар 1: «Частини для велосипедів економ-класу. Для власних виробничих потреб (виробництво велосипедів марки ХВ3): Сідло для дитячого велосипеда відповідно до європейських норм щодо хімічного складу 600 шт. Виробник: Selle Royal Group S.р.А. Торговельна марка: Selle Royal. Країна виробництва; Т.».

Товар 2: «Частини для велосипедів економ-класу. Для власних виробничих потреб (виробництво велосипедів марки ХВЗ); Кріплення для дитячого велосипедного сідла 600 шт. Виробник: Selle Royal Group S.p.А. Торговельна марка: Selle Royal, Країна виробництва: П.»

У гр. 34 «Код країни походження» даної МД зазначено ІТ (Італія, яка є країною Європейського Союзу).

Як вже зазначалось вище товари, що походять з Європейського Союзу після ввезення до України підпадають під дію Угоди про асоціацію за умови подання сертифіката з перевезення товару EUR.1.

Водночас, під час здійснення митного оформлення товарів за вказаною вище митною декларацією позивачем не подавався сертифікат з перевезення товару EUR.1 для підтвердження країни походження товарів.

В зв`язку із цим, товар до митного оформлення за вказаною митною декларацією заявлявся позивачем без застосування преференційного режиму.

Згідно із положеннями глави 2 розділу ІІ «Заповнення граф митних декларацій» Порядку заповнення митних декларацій за формою єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.20212 № 651, Графа 36 «Преференція» у графі зазначаються цифрові коди податкових пільг відповідно до класифікатора звільнень від сплати митних платежів при ввезенні товарів на митну територію України, передбачених законодавством щодо товару, описаного в графі 31 МД та класифікованого в графі 33 МД. Коди формуються за такою схемою: МММБББППП, де: МММ код пільги в обкладенні товару ввізним митом: ААА код пільги в обкладенні товару акцизним податком; ППП код пільги в обкладенні товару податком на додану вартість.

В інших випадках у графі проставляється « 000000000».

Так, в гр. 36 МД № 24UA65U6 від 11.01.2024 позивачем проставлено код « 000000000», що свідчить про відутність станом на момент здійснення митного оформлення податкових пільг.

Згідно із статтею 17 розділу V «Підтвердження походження» Доповнення І не беручи до уваги положення Статті 16(9) сертифікат з перевезення товару EUR.1 або EUR-MED може у виняткових випадках бути виданий після експортування товарів, яких він стосується, якщо: (а) він не був виданий під час експортування через допущення помилок або ненавмисних похибок або особливих обставин; або (b) митним органам було доведено, що сертифікат з перевезення товару EUR.1 або EUR-MED був виданий, але не прийнятий під час імпортування з технічних причин.

Положеннями частини 4 статті 46 МК України визначено, що до товарів застосовується (відновлюється) режим найбільшого сприяння, за умови одержання митним органом не пізніше ніж через 1095 днів з дня здійснення митного оформлення цих товарів належним чином оформленого відповідного документа про їх походження.

20 листопада 2024 року позивач звернувся до Тернопільської митниці із заявою від 20.11.2024 № 20/11-Т, в якій просив відновити преференційний режим до товарів №1 та №2 у МД № 24UA6506 від 11.01.2024 та повернути надмірно сплачені ним до бюджету суми митних платежів. До вказаної заяви для підтвердження преференційного походження товарів Позивачем додано оригінал сертифіката з перевезення товару EUR.1 № А 898137 від 12.11.2024.

Відповідачем здійснено перевірку сертифіката з перевезення товару EUR.1 від 12.11.2024 № А 898137, виданого митним органом Республіки Німеччина після здійснення експорту товарів, а також документів, поданих до митного оформлення, за результатами якої встановлено, що відомості щодо товару «сідло для дитячого велосипеда», наведені у сертифікаті з перевезення товару EUR.1 від 12.11.2024 № A 898137, не відповідали відомостям, зазначеним у митній декларації від 11.01.2024 №24UA65U6, зокрема: у сертифікаті вказано вагу 205, 5 кг, а у митній декларації вказано вагу 222, 5 кг. Тобто, вага брутто зазначена у сертифікаті є меншою від ваги, яка вказана у митній декларації,

Також, варто зазначити, що згідно із Додатком IIIа Доповнення I майно має бути описане згідно з торговельною практикою і достатньо детально для того, щоб його можна було ідентифікувати.

Разом з цим, фактичну перевірку товарів митний орган не мав можливості здійснити, оскільки вказані вище товари були випущені у вільний обіг на митній території України.

Окрім цього, під час здійснення перевірки сертифіката з перевезення товару EUR.1 № А 898137 від 12.11.2024 митним органом встановлено розбіжності у номері та даті митної декларації країни експорту, а саме: у графі 44 митної декларації від 11.01.2024 № 24UA65U6 під кодом 9610 «Копія митної декларації країни відправлення» зазначено інформацію про митну декларацію країни експорту №24DE22B7 від 04.01.2024, а у графі 11 сертифіката з перевезення товару EUR.1 від 12.11.2024 № А 898137 - №MRN24DE78BO від 02.02.2024.

Щодо невідповідностей вага брутто в декларації 222,5 кг збігається з вагою в сертифікаті з урахуванням палет (205,5 кг товару + 17 кг палет = 222,5 кг). Повторна видача сертифіката підтверджує виправлення помилки, тому ця невідповідність не є істотною.

Однак, номер декларації країни експорту в митній декларації (№ 24DE22B7 від 04.01.2024 р.) не збігається з номером у сертифікаті (№ MRN24DE78BO від 02.02.2024 р.). Ця невідповідність є істотною, оскільки відповідно до Додатку IIIа Доповнення I Угоди про асоціацію між Україною та ЄС сертифікат походження повинен містити відомості, що дозволяють однозначно ідентифікувати товар і пов`язати його з експортною декларацією країни відправлення. Невідповідність номерів декларацій країни експорту перешкоджає встановленню ідентичності товару, що імпортовано, та товару, на який видано сертифікат.

Дійсно стаття 53 МК України не вимагає декларації країни експорту для визначення митної вартості, для застосування преференційного режиму точна відповідність відомостей є обов`язковою для підтвердження походження товару.

Таким чином, сертифікат не відповідає вимогам Угоди, а будь-яких доказів, які надають право застосовувати преференційний режим до імпортованого товару суду не надано.

Інші доводи, які наведені у заявах по суті сторін, суд оцінює у сукупності із установленими даними, однак такі не впливають на висновки суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про те, що у позові необхідно відмовити.

У відповідності до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати понесені позивачем необхідно покласти на останнього.

Керуючись ст. ст. 241-246, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

у адміністративному позові приватної промислово-торговельної фірми "ЮСІ" до Тернопільської митниці Державної митної служби України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Судові витрати понесені позивачем приватною промислово-торговельною фірмою "ЮСІ" покласти на останнього.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач приватна промислово-торговельна фірма "ЮСІ", місцезнаходження місто Харків, вулиця Дизельна, будинок № 3/5, ;

відповідач Тернопільська митниця Державної митної служби України, місцезнаходження місто Тернопіль, вулиця Текстильна, будинок № 38, ;

третя особа: Головне управління Державної казначейської служби України в Харківській області, місцезнаходження місто Харків, вулиця Євгенія Єніна, будинок № 18, .

Повне судове рішення складено та підписано суддею 01.09.2025.

Суддя М. І. Садова