Справа № 189/2321/25
Суддя: Чорна О. В.
Дата ухвалення: 2025-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 189/2321/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.08.2025 року селище АДРЕСА_2 Дніпропетровської області

Покровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Чорної О.В.,

за участю секретаря судового засідання Янченко І.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з даним адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, в якому просить:

- поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з адміністративним позовом до начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови від 23.04.2025р. №285 про накладення адміністративного стягнення за ч.3ст.210 КУпАП;

- визнати протиправною та скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 №2962 від 23.04.2025 якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУПАП;

- справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрити;

- стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 витрати зі сплати судового збору у сумі 605,60 грн.

Позов обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 23.04.2025 року був зупинений біля залізничного вокзалу у м. Дніпро військовослужбовцями Центрально-Чечелівського об?єднаного районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки у супроводі працівників поліції. Військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_2 було оголошено позивачу виконати їх вимогу , а саме пред?явити документи: паспорт громадянина України та військово-обліковий документ. Після того, як ОСОБА_1 виконав їх вимогу та пред?явив паспорт громадянина України та військово-обліковий документ, військовослужбовці ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомили останньому про, те що відповідно до АІТС «Оберіг» позивач «перебуває у розшуку» та має бути доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_4 для притягнення до адміністративної відповідальності. На запитання позивача до працівників поліції чи перебуваю він в так званому «розшуку» в інтегрованій інформаційно-пошуковій системі Міністерства внутрішніх справ України «Автоматизоване Робоче Місце Оперативного Робітника», співробітники поліції повідомили, що позивач не знаходиться у «розшуку».

Військовослужбовці Центрально-Чечелівського ОРТЦК не прийняли до відома інформацію співробітників поліції, побили позивача, після чого доставили до ІНФОРМАЦІЯ_4 де склали протокол про адміністративне правопорушення від 23.04.2025 року №285, яким на свій розсуд визначили ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, яке передбачає за ч. 3 ст. 210 КУпАП.

В самому Протоколі від 23.04.2025 року №285 вказано, що у додатку до нього додається постанова №2962 від 23.04.2025 року про адміністративне правопорушення. На прохання позивача надати належну йому копію або другий екземпляр Протоколу від 23.04.2025 року №285 у паперовому вигляді та будь-яку копію Постанови №2962 від 23.04.2025 року, військовослужбовці ІНФОРМАЦІЯ_4 йому відмовили, дослівно сказавши: «Тобі воно не треба».

Зі слів військовослужбовців Центрально-Чечелівського ОРТЦК Постановою №2962 від 23.04.2025 року накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 25500грн.

Зазначає, що після доставлення ОСОБА_1 до Центрально-Чечелівського ОРТЦК складення Протоколу від 23.04.2025р. №285 без дотримання порядку призову на військову службу (в тому числі проходження військово-лікарської комісії), винесення обов?язкових розпорядчих актів відповідно до чинного законодавства України, надання копій цих документів та ознайомлення з ними, ОСОБА_1 фактично силою вивезли в бік м. Самару (раніше м. Новомосковськ), а далі вивезли до села Веселе, Гродівської селищної громади, Покровського району, Донецької області начебто у ІНФОРМАЦІЯ_5 ( НОМЕР_3 ОМБр, в/ч НОМЕР_4 , пп НОМЕР_5 ).

26.04.2024 року засобами електронної зв?язку позивач надіслав на електрону адресу ІНФОРМАЦІЯ_4 заяву ОСОБА_1 до начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 у порядку ст. 268 КУпАП від 25.04.2025 року по справі про адміністративне правопорушення, в якій просив надати копії Постанови від 23.04.2025 року №2962 та усіх матеріалів (документальних) справи про адміністративне правопорушення до цієї постанови шляхом надсилання позивачу на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Лише 01.05 2025 року, а саме після направлення Скарги від 28 04.2025 року на постанову по страві про адміністративне правопорушення ІНФОРМАЦІЯ_2 своїм листом від 01.01.2025 року № 13/3123 надіслав на електрону адресу позивача Постанову від 23.04.2025 року №2960. (тобто фактично з Постановою від 23.04.2025 №2962 позивач ознайомився 01.05.2025 року.

Таким чином скориставшись своїм правом на досудове регулювання спірних правовідносин, було подано Скаргу від 28.04.2025 на постанову по справі про адміністративне правопорушення в порядку визначеному статтями 287-289 КУпАП щодо задоволення цієї Скарги та прийняти рішення щодо скасування Постанови №2962 від 23.04.2025 року.

Станом на дату подачі цього позову рішення на Скаргу від 28.04.2025 року на постанову по справі про адміністративне правопорушення в порядку визначеному статтями 287-289 КУпАП щодо задоволення цієї Скарги та прийняти рішення щодо скасування Постанови №2962 від 23.04.2025, позивачем не отримано.

Позивач категорично не погоджується із встановленими (визначеними на свій розсуд) відповідачем у Протоколі від 23.04.2025 року №285 та Постанові від 23.04.2025 року №2962 адміністративними правопорушеннями, за що передбачена адміністративна відповідальність відповідно до ч. 3 ст. 210 КУпАП, вважає протокол та постанову протиправними.

ОСОБА_1 вважає, що уповноважені особи ІНФОРМАЦІЯ_2 не правильно тлумачить (тобто тлумачить на свій власний розсудна/на свою користь) норми матеріального права, порушують встановлені КУпАП норми процесуального права, не правильно застосовують норми матеріального та процесуального права.

Зазначає, що позивач:

1) уточнював дані у Центрі надання адміністративних послуг (ЦНАП) відповідно до копії військово-облікового документу, який отримав у (ЦНАП) із зафіксованою датою уточнення даних ОСОБА_1 відповідно до копії військово-облікового документу, який отримав у Центрі надання адміністративних послуг (ЦНАП) із зафіксованою датою уточнення даних ОСОБА_1 знаходиться у державних реєстрах до яких мають доступ уповноважені особи ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

2) фізично був у ІНФОРМАЦІЯ_7 (АДРЕСА_2) за місцем реєстрації (проживання), отримав направлення ІНФОРМАЦІЯ_7 (АДРЕСА_2) на військово-лікарську комісію яке підтверджує, що останній був у ІНФОРМАЦІЯ_2 за місцем реєстрації (проживання) без дати цього направлення;

3) не зважаючи на те, що направлення на ВЛК є незаконним по формі і порядку заповненню, ОСОБА_1 звернувся до ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_7 (АДРЕСА_2) для проходження військово-лікарської експертизи, але медичні працівники відмовились виконати медичне обстеження (діагностику) з обґрунтованих підстав, а саме направлення на ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_7 (АДРЕСА_2) є незаконним по формі і порядку заповненню;

4) будь-яких повісток про прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_7 (АДРЕСА_2): з метою оновлення, уточнення даних та проходження ВЛК ОСОБА_1 згідно із встановленими нормами (вимогами) діючого законодавства України щодо порядку вручення повісток про прибуття з метою оновлення, уточнення даних та проходження ВЛК відповідачем не було;

5) окрім ІНФОРМАЦІЯ_7 (АДРЕСА_2) позивач відкрито ходить до всіх правоохоронних та судових органів за своїми зверненнями про порушення своїх конституційних прав у смт. АДРЕСА_2, Дніпропетровської області, тобто тим самим підтверджуючи, що позивач не знаходиться «у розшуку».

27.06.2025 року судом постановлено ухвалу, якою залишено позов без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків заяви.

02.07.2025 року позивачем були усунені недоліки зазначені в ухвалі від 27.06.2025 року.

07.07.2025 року судом постановлено ухвалу, якою залишено позов без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків заяви.

17.07.2025 року позивачем були усунені недоліки зазначені в ухвалі від 27.06.2025 року.

18.07.2025 року судом постановлено ухвалу, якою поновлено ОСОБА_1 строк оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

01.08.2025 року судом постановлено ухвалу, якою замінено первісного відповідача у справі - ІНФОРМАЦІЯ_8 на ІНФОРМАЦІЯ_9 , у зв`язку з його перейменуванням; відкладено розгляд адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення на 15.08.2025 року о 08.00 год.; продовжено представнику відповідача строк на подання відзиву на позовну заяву до 15.08.2025 року.

15.08.2025 року на адресу суду від представника відповідача - Горбатової Г.А. надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання просить у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , відмовити в повному обсязі. Дані вимоги обґрунтовує тим, що позивач тривалий час безперервно порушував вимоги чинного законодавства України щодо виконання військового обов`язку та правил військового обліку. Всупереч вимогам Правил військового обліку 1487 станом на день складання оскаржуваної постанови Позивач до 03.07.2024 року не з`являвся до ТЦК та СП для: 1. проходження ВЛК, як вимагає законодавство України щодо виконання громадянами військового обов`язку та дотримання правил військового обліку, що безперечно підтверджується відсутністю в матеріалах даної справи: - відповідної довідки військово-лікарської комісії щодо Позивача, яка складається та видається військовозобов`язаному на виконання норм Положення про військово- лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом МОУ від 17.11.2008 року № 402, до дня складання оскаржуваної постанови. Оскаржуваній постанові передувало складання відповідного протоколу, від ознайомлення з яким Позивач відмовився, що зафіксовано в самому протоколі відповідними підписами свідків, в якому зазначено про: - роз`яснення Позивачу його прав та обов`язків, - час розгляду справи про адміністративне правопорушення - 23 квітня 2025 року о 09.00 год., - місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, - від надання пояснень Позивач відмовився, про що також зроблена відповідна відмітка у протоколі. В подальшому на адресу Позивача, зазначену у його паспорті, рекомендованим листом Відповідач 24.04.2025 направив оскаржувану постанову, що безперечно підтверджується чеком АТ «УКРПОШТА» від 24.04.2025 № 312 (трек-номер 801), який в подальшому було повернуто АТ «УКРПОШТА» у зв`язку із закінченням терміну зберігання, що свідчить про те, що Позивач не з`являвся до АТ «УКРПОШТА» для отримання зазначеного рекомендованого листа. Позивача було доставлено працівниками поліції лише 23.04.2025 року у віці 51 року. За цей час Позивач міг неодноразово змінити і сімейний стан, і стан здоров`я, і адресу проживання (перебування), і освіту, і місце роботи, і посаду, а міг і не змінювати їх. І саме для встановлення та внесення до Реєстру достовірної інформації саме на призовників, військовозобов`язаних та резервістів чинне законодавство України покладає обов`язок щодо особистого повідомлення Відповідача про такі зміни. Всупереч вимогам Правил військового обліку 1487 станом на день складання оскаржуваної постанови Позивач не з`являвся до Відповідача для проходження ВЛК, як вимагає законодавство України щодо виконання громадянами військового обов`язку та дотримання правил військового обліку.

18.08.2025 року від позивача ОСОБА_1 на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій останній пояснив, що він уточнював дані 17.05.2024 року по 16.07.2024 року (включно); з`являвся і до ІНФОРМАЦІЯ_11 та до ІНФОРМАЦІЯ_7 як добровільно так і за повісткою; за період мобілізації з?являвся добровільно до ІНФОРМАЦІЯ_7 (АДРЕСА_2) до квітня 2025 року для проходження військово-лікарської експертизи; будь-яких повісток про прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_12 з метою оновлення, уточнення даних та проходження ВЛК ОСОБА_1 згідно із встановленими нормами (вимогами) діючого законодавства України щодо порядку вручення повісток про прибуття з метою оновлення, уточнення даних та проходження військово-лікарської експертизи від відповідача та ІНФОРМАЦІЯ_7 (АДРЕСА_2) не надходило та позивач не отримував, а тому не порушував жодні підготовку та мобілізацію; постанова по справі про адміністративне правопорушення від 23.04.2025 року №2962 протиправна та підлягає скасуванню судом за відсутністю правових підстав (норми матеріального права) для винесення постанови 23.04.2025 року №2962.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Позов підтримує в повному обсязі, просить задовольнити.

В судове засідання представник відповідача не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання у зв`язку з неявкою всіх учасників справи за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши надані письмові докази, встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні ним правовідносини.

Судом встановлено, що 04.03.2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_2 винесено постанову №2962, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено штраф у сумі 25500,00 грн.

Згідно вказаної постанови, ОСОБА_1 3 21.09.2001 року до ІНФОРМАЦІЯ_7 не з`являвся, ВЛК не проходив, відомостей про зміну облікових даних не надавав, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 введено воєнний стан, який триває і по теперішній час та оголошено проведення загальної мобілізації.

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Так, правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до ч.ч. 1-3, 10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.

Процес притягнення до адміністративної відповідальності передбачає дотримання прав особи, яку притягують до такої відповідальності.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Ч. 1 ст. 210 КУпАП встановлено, що адміністративна відповідальність настає за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, що тягне за собою накладення штрафу від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян..

Ч. 3 ст. 210 КпАП України встановлено відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період, що тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 1 статті 268 КУпАП передбачено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно з ч. 1 ст. 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Частиною 2 статті 277 КУпАП не передбачені спеціальні строки розгляду справ про правопорушення, передбачені ст. 210 КУпАП.

Згідно з ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зазначені обставини встановлюються у відповідності до ст. 279 КУпАП, зокрема, шляхом повного та всебічного дослідження доказів, якими відповідно до ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема і протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше.

Верховний Суд у постановах від 31 березня 2021 року у справі №676/752/17, від 21 березня 2019 року у справі №489/1004/17, від 30 січня 2020 року у справах №308/12552/16-а та №482/9/17, від 06 лютого 2020 року у справі №205/7145/16-а зробив такі висновки: «Закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення КУпАП містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема, передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи. Обов`язок повідомити особу про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три дні до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа. Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення».

Несвоєчасне повідомлення або неповідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення є підставою для визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення неправомірною як такої, що винесена з порушенням встановленої процедури.

Наслідком цього є позбавлення особи прав, передбачених Конституцією України та КУпАП, зокрема, бути присутнім під час розгляду справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, мати професійну правову допомогу.

Зі змісту ст. 284 КУпАП вбачається, що одним з можливих наслідків розгляду і вирішення справи про адміністративне правопорушення є притягнення особи до адміністративної відповідальності шляхом винесення постанови про накладення адміністративного стягнення.

Недотримання відповідачем приписів законодавства України про адміністративні правопорушення тягне недоведеність з боку суб`єкта владних повноважень правомірності оскаржуваної у цій справі постанови та є підставою для її скасування.

Таким чином, з системного аналізу вищевказаних правових норм вбачається, що справу про притягнення особи до адміністративної відповідальності може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне сповіщення такої особи про місце і час розгляду справи щодо неї.

При цьому, обов`язок повідомляти особу про місце і час розгляду справи вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа. Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення. Особі, до якої застосовується адміністративна санкція, повинно бути забезпечено право завчасно знати про час та місце розгляду справи. Це право є гарантією реалізації інших прав - на участь в розгляді справи про адміністративне правопорушення, висловлення заперечень, надання доказів, захист тощо.

Крім того, притягнення особи до адміністративної відповідальності може бути правомірним результатом розгляду і вирішення справи про адміністративне правопорушення, якщо судом у встановленому законодавством порядку шляхом дослідження належних, допустимих, достовірних, достатніх доказів буде встановлено факт вчинення діяння, що відповідно до чинного законодавства містить ознаки складу адміністративного правопорушення, а також вину особи у вчиненні такого діяння.

Водночас, з матеріалів справи встановлено, що відповідачем при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення, розпочатої відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст.210 КУпАП, належним чином не перевірено питання щодо сповіщення позивача про час і місце її розгляду, так як в протоколі №285 зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від отримання другого примірника протоколу, від підпису, та від пояснень, внаслідок чого справа розглянута без участі позивача та в ході розгляду такої справи належним чином не з`ясовано, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винний ОСОБА_1 в його вчиненні, чи підлягає він адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжуються відповідальність, не встановлено наявність інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Крім того, згідно з оскаржуваною постановою позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП у вигляді штрафу за те, що він не з3 21.09.2001 року до ІНФОРМАЦІЯ_7 не з`являвся, ВЛК не проходив, відомостей про змінну облікових даних не надавав.

Проте, відповідно до наданого позивачем витягу з військово-облікового документу Резерв+, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , РНОКПП НОМЕР_2 , знаходиться на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_7 (АДРЕСА_2), дата уточнення даних 13.07.2024 року (дані уточнено вчасно).

Водночас, матеріалами справи не підтверджено, що позивач, після вчасного уточнення даних (13.07.2024 року) був зобов`язаний уточнити дані ще раз та що він отримував засобами поштового зв`язку повістки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_7 (АДРЕСА_2), як і не підтверджено обставини, що останній отримував повідомлення АТ «Укрпошта» про надходження на його ім`я поштових відправлень з позначкою «Повістка ТЦК».

Так у відповідності до абз.2 п. 82 Правил поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270, в редакції, чинній на день відправлення повістки відповідачем, рекомендовані листи з позначкою «Повістка ТЦК» під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату (одержувачу). У разі відсутності адресата (одержувача) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК».

Згідно з абз.4 п.82 Правил поштового зв`язку, якщо протягом трьох робочих днів після інформування відділенням поштового зв`язку адресат (одержувач) не з`явився для одержання рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК», працівник об`єкта поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за зазначеною адресою», яка засвідчується його підписом з проставленням відбитка поштового пристрою, порядок використання якого встановлюється призначеним оператором поштового зв`язку, і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає такий лист до відправника.

Проте, відповідачем не надані суду докази на підтвердження повідомлення позивача належним чином про надходження повістки на його адресу, а також того, що у разі відсутності адресата (одержувача) за зазначеною на рекомендованому листі адресою, працівник об`єкта поштового зв`язку проінформував адресата (одержувача) за наявним номером телефону або вклав до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК».

Верховний Суд під час розгляду судових справ неодноразово відзначав про неналежну роботу АТ «Укрпошта» щодо доставлення, вручення рекомендованих поштових відправлень учасникам судового процесу та навіть постановляв окремі ухвали щодо усунення таких недоліків (зокрема, окремі ухвали Верховного Суду від 23.01.2019 у справі №761/15565/16-ц, від 12.02.2020 у справі №925/782/18, від 24.11.2021 у справі №761/27802/19).

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи.

Згідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Приписами ст.252 КУпАП передбачено, що докази оцінюються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Так, у відповідності до ч.1 ст.268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 277 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210 і 210-1 цього Кодексу, у випадках, якщо особа не оспорює допущене порушення та згодна на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності, розглядаються уповноваженою посадовою особою територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління та регіональних органів Служби безпеки України (у частині правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервiстами, якi перебувають у запасi Служби безпеки України), уповноваженого Головою Служби зовнішньої розвідки України підрозділу Служби зовнішньої розвідки України (у частинi правопорушень, вчинених військовозобов`язаними Служби зовнішньої розвідки України) у триденний строк після надходження відповідної заяви від особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Тобто, аналізуючи вищенаведену норму, розгляд справи про адміністративне правопорушення за статтями 210 та 210-1 КУпАП за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, можливий виключно за умови подання такою особою відповідної письмової заяви про визнання вини, згоду на розгляд справи без її участі та згоду на притягнення до адміністративної відповідальності.

У даному випадку відсутні будь-які докази існування такої заяви, а отже, відсутні правові підстави для проведення розгляду справи без присутності ОСОБА_1 .

Крім того, протокол про адміністративне правопорушення та постанова у справі складені в один і той самий день (23.04.2025 року), що свідчить про порушення встановленої процедури розгляду справи та позбавляє особу, яка притягається до відповідальності, можливості реалізувати своє право на захист.

У зв`язку з цим вказані матеріали не можуть вважатися такими, що оформлені належним чином, а постанова підлягає скасуванню як така, що винесена з істотним порушенням вимог процесуального закону.

Статтею 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтею 8 КУпАП визначено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», усталена судова практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) є частиною національного законодавства та обов`язкова для застосування судами як джерело права.

Стандарти, встановлені Конвенцією для кримінального провадження, поширено ЄСПЛ і на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» від 09 червня 2011 року).

Так, у рішенні ЄСПЛ «Енгель та інші проти Нідерландів» були визначені критерії, за наявності одного із них будь-яке правопорушення повинне розцінюватись кримінальне і розглядатись за процедурою, визначеною національним законодавством для кримінальних правопорушень, зокрема, критерій мети та тяжкості наслідків (у випадку, якщо у санкції наявний саме елемент покарання, а передбачені санкції є достатньо суворими, скоєне правопорушення розглядається за природою кримінального злочину).

Згідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину (іншого правопорушення). Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналогічна презумпція невинуватості існує і під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, про що свідчить правовий висновок, викладений в багатьох постановах Верховного Суду, зокрема, в постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 08.07.2020 у справі №463/1352/16-а, де зазначено, що у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

З врахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП, оскільки докази на підтвердження вчинення ним адміністративного правопорушення та на підтвердження наявності вини в його діях в матеріалах справи відсутні, а протилежного відповідачем не доведено.

Пунктом 3 ч.3 ст.286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний суд має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень.

У силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно зі ст.55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно з ч. 1 ст.139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа, тому з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Керуючись ст. 19 Конституції України, Законом України «Про військовий обов`язок та військову службу», ст. 2, 5, 9, 72, 73, 77, 139, 241, 242, 244, 245, 246, 255, 268-272, 286, 297 КАС України, ст. 210, 235, 245, 251, 252, 254, 256, 277, 277-2, 278, 280, 283, 293 КУпАП, суд

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 № 2962 від 23.04.2025 року, про накладання адміністративного стягнення на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , за ч.3 ст.210 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 25500 грн., а справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст.210 КУпАП - закрити.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , РНОКПП НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , сплачену суму судового збору в розмірі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень 60 коп.).

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду через Покровський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 295 КАС України.

Повний текст рішення виготовлено 02.09.2025 року.

Суддя: О.В. Чорна

29.08.2025