Справа № 160/34472/24
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2025-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

02 вересня 2025 року м. Дніпросправа № 160/34472/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),

суддів: Суховарова А.В., Ясенової Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2025 року (суддя Кальник Віталій Валерійович ) в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області

про визнання протиправними та скасування рішень, визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить: визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області № 46 від 02.07.2024, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області № 46 від 30 серпня 2024 року, якими відмовлено ОСОБА_1 у зарахуванні до спеціального стажу в сфері охорони здоров`я згідно пункту «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоду роботи в закладах та установах державної або комунальної форми з 29.08.1984 по 05.02.1997 та у виплаті грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення позивачу пенсії за віком; визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, оформлені листом № 0400-010307-8/238463 від 02 грудня 2024 року, щодо відмови в зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 06.02.1997 по 31.12.1998 в ЧП «Купава»; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з 21 травня 2024 року зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 06.02.1997 по 31.12.1998 в ЧП «Купава»; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з 21 травня 2024 року зарахувати ОСОБА_1 до спеціального стажу в сфері охорони здоров`я згідно пункту «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» період роботи в закладах та установах державної або комунальної форми власності з 29.08.1984 по 05.02.1997; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з 21 травня 2024 року перерахувати пенсію за віком ОСОБА_1 із зарахуванням до спеціального стажу в сфері охорони здоров`я згідно пункту «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоду роботи в закладах та установах державної або комунальної форми власності з 29.08.1984 по 05.02.1997, до страхового стажу періоду роботи з 06.02.1997 по 31.12.1998 та виплатити її з урахуванням раніше виплачених сум; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі її десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії за віком.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2025 року позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подало апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить відмовити в її задоволенні, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 з 21.05.2024 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

ОСОБА_1 26.06.2024 звернулась до ПФУ з заявою про перерахунок пенсії та виплату допомоги у розмірі 10 пенсій.

Рішенням ГУ ПФУ в Хмельницькій області від 02.07.2024 № 46 відмовлено ОСОБА_1 у перерахунку пенсії, оскільки у довідці № 349 від 24.06.2024 відсутні накази про прийняття та звільнення.

ОСОБА_1 23.08.2024 повторно звернулася до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області з заявою про перерахунок пенсії (виплату 10 пенсій).

Рішенням ГУ ПФУ в Івано-Франківській області від 30.08.2024 № 46 відмовлено ОСОБА_1 у перерахунку пенсії, посилаючись на п. 7-1 Прикінцевих положень Закону та відсутність у довідці від 24.06.2024 № 349 наказів на прийняття та звільнення, а також оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу відсутні відомості по спеціальному стажу до 2011 року. Стаж працівника охорони здоров`я становить 12 років 6 місяців.

У відповідь на адвокатський запит ГУ ПФУ в Дніпропетровській області листом від 21.10.2024 за № 0400-010307-8/209614 повідомило, що ОСОБА_1 з 21.05.2024 отримує пенсію за віком (загальний стаж 34 роки 2 місяці 1 день). 23.08.2024 ОСОБА_1 зверталася щодо нарахування грошової допомоги за п. 7-1 Прикінцевих положень Закону № 1058. Рішенням ГУ ПФУ в Івано-Франківській області від 30.08.2024 № 46 відмовлено в нарахуванні грошової допомоги.

У відповідь на адвокатський запит ГУ ПФУ в Дніпропетровській області листом від 30.10.2024 № 0400-010307-8/216971 повідомило, що пенсійну справу ОСОБА_1 переглянуто. До стажу роботи в закладах охорони здоров`я зараховано періоди з 01.04.2000 по 11.01.2002 та з 04.08.2003 по 02.01.2024 (22 роки 2 місяці 11 днів).

До спеціального стажу роботи не зараховано:

-період роботи з 29.08.1984 по 05.02.1997, оскільки в довідці від 24.06.2024 № 349 відсутні накази про прийняття та звільнення з роботи;

- періоди роботи з 12.01.2002 по 15.11.2002, з 16.11.2002 по 03.08.2003, з 03.01.2024 по 31.05.2024 на посадах «завідувач аптечного пункту» та «заступник завідувача аптеки», оскільки зазначені посади відсутні у переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років (Постанова КМУ від 04.11.1993 № 909).

У відповідь на адвокатський запит ГУ ПФУ в Дніпропетровській області листом від 02.12.2024 № 0400-010307-8/238463 повідомило, що період роботи ОСОБА_1 в ЧП «Купава» з 06.02.1997 по 31.12.1998 не зараховано до страхового стажу у зв`язку з розбіжністю дати наказу про звільнення з датою звільнення (більше місяця) та виправлення дати наказу, що суперечить Інструкції № 58. Період з 01.01.1999 зараховано на підставі даних про сплату внесків.

Вважаючи протиправними такі дії відповідачів, ОСОБА_1 звернулась до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та висновкам суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з п. 7-1 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Аналіз наведеної норми права надає можливість дійти висновку, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на визначених законодавством посадах в закладах та установах державної та комунальної форми власності, вихід на пенсію саме з цих посад при досягненні пенсійного віку, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком будь-якого іншого виду пенсії.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу до стажу роботи в закладах охорони здоров`я зараховано 22 роки 2 місяці 11 днів, вказаний стаж не є достатнім згідно з п. 7-1 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з чим відповідачі неодноразово відмовляли у нарахуванні грошової допомоги.

Позивач вважає, що період її роботи з 29.08.1984 по 05.02.1997 протиправно не зараховано до стажу роботи в закладах охорони здоров`я.

На переконання відповідачів вказаний період не може бути зарахований, оскільки в довідці від 24.06.2024 № 349 відсутні накази про прийняття та звільнення з роботи.

Натомість суд апеляційної інстанції зазначає, що записами трудової книжки НОМЕР_1 підтверджується, що ОСОБА_1 29.08.1984 прийнята на посаду фармацевта аптеки № 378 по переводу з аптеки № 79 тимчасово на час декретної відпустки (наказ № 57 від 29.08.84); з 05.02.1997 звільнена за ст. 38 КЗпТ України за власним бажання (наказ № 28 від 03.02.97).

Відповідно до довідки № 349 від 24.06.2024, яка видана Комунальним підприємством «Фармація» Криворізької міської ради, до 1998 року кадрове діловодство велось безпосередньо в структурних підрозділах підприємства аптеках. Накази аптеки № 378 (44) не були передані до відділу кадрів підприємства. Але згідно архівних відомостей по нарахуванню заробітної плати та особистих рахунків підтверджується, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працювала з 29.08.1984 по 05.02.1997 на посаді фармацевта аптеки № 378 (44). Змінена нумерація аптеки № 378 на аптеку № 44 (Наказ № 179 від 07.12.1990).

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 затверджено перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, до якого входить, у тому числі, робота на посадах фармацевтів, асистенти фармацевтів (незалежно від найменування посад), лаборантів.

З огляду на наведене суд апеляційної інстанції доходить висновку, що відповідач протиправно не зарахував ОСОБА_1 до спеціального стажу в сфері охорони здоров`я згідно з пунктом «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» період роботи в закладах та установах державної або комунальної форми власності з 29.08.1984 по 05.02.1997, адже номері наказів про прийняття та звільнення з роботи зазначені безпосередньо в трудовій книжці позивача.

Щодо відмови в зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 06.02.1997 по 31.12.1998 в ЧП «Купава», суд апеляційної інстанції зазначає, що записами трудової книжки НОМЕР_1 (№7-10) підтверджується, що ОСОБА_1 : 06.02.1997 прийнята в ЧП «Купава» продавцем в магазин «Автозапчастини» (наказу № 09 від 05.02.1997); 19.01.1999 переведена з посади продавця магазину «Автозапчастини» на посаду заступника завідуючої магазину «Продтовари» (наказу № 44 від 19.01.1999); 29.02.1999 звільнена за власним бажанням згідно зі ст.38 КЗпП України (наказу № 79 від 29.02.2000).

Вказаний період роботи ОСОБА_1 в ЧП «Купава» не зараховано до страхового стажу у зв`язку з розбіжністю дати наказу про звільнення з датою звільнення (більше місяця) та виправлення дати наказу, що суперечить Інструкції № 58.

Разом з цим, як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, на сторінках 6-7 трудової книжки міститься запис «виправленому вірити 29.02.2000», засвідчений посадою, підписом, прізвищем з ініціалами уповноваженої особи та печаткою роботодавця.

При цьому колегія суддів зазначає, що посадовою особою виконано записи про виправлення як під датою звільнення, так і під датою наказу, на підставі якого було звільнено позивача.

Більш того, ГУ ПФУ у Дніпропетровській області самостійно повідомило, що період з 01.01.1999 зараховано на підставі даних про сплату внесків, в той час, як наступний запис трудової книжки виконаний лише 01.04.2000.

Вказані обставини виключають сумніви щодо достовірності внесених виправлень.

Також суд звертає увагу апелянта, шо пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про трудові книжки працівників» від 27.04.1993 № 301 встановлено, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Отже працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці, не повинен контролювати роботодавця щодо порядку її заповнення і на особу не може перекладатись тягар доведення належність записів, які внесені до трудової книжки.

В свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 06.02.2018 у справі № 677/277/17.

Також Верховний Суд у постановах: від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а, від 04.09.2018 у справі № 423/1881/17 висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

З огляду на наведене, колегія суддів доходить висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2025 року в адміністративній справі № 160/34472/24 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з 02 вересня 2025 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 02 вересня 2025 року.

Головуючий - суддя О.В. Головко

суддя А.В. Суховаров

суддя Т.І. Ясенова