Справа № 260/8133/24
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2025-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2025 рокуЛьвівСправа № 260/8133/24 пров. № А/857/17707/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Гудима Л.Я., Гінди О.М.,

з участю секретаря судових засідань Клим О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові у режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 19 березня 2025 року у справі за його позовом до Головного управління ДПС у Закарпатській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

суддя(і) у І інстанції Луцович М.М.,

час ухвалення рішення 14 год 39 хв,

місце ухвалення рішення м. Ужгород,

дата складення повного тексту рішення 28 березня 2025 року,

ВСТАНОВИВ :

У грудні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду із позовом, у якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення (далі ППР) Головного управління ДПС у Закарпатській області (далі ГУ ДПС) від 29.04.2024:

№2-0705-UA0091104 про визначення ОСОБА_1 податкового зобов`язання із земельного податку з фізичних осіб у сумі 214,49 грн за 2024 рік;

№2-0705- НОМЕР_1 про визначення ОСОБА_1 податкового зобов`язання із земельного податку з фізичних осіб у сумі 285,28 грн за 2024 рік.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 19.03.2025 у справі №260/8133/24 у задоволенні позову було відмовлено.

При цьому суд першої інстанції виходив із того, що позивач, як власник декількох земельних ділянок одного виду використання, звернувся до ГУ ДПС із заявою про надання пільги щодо сплати земельного податку лише 17.10.2024.

З огляду на вказані обставини, пільга по сплаті земельного податку може бути застосована тільки з наступного податкового (звітного) періоду, а саме з 01.01.2025. Тому підстав для визнання протиправними і скасування оспорюваних ППР про визначення податкового зобов`язання із земельного податку з фізичних осіб за 2024 рік немає.

У апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просив зазначене рішення суду скасувати та задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі.

Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 є пенсіонером та особою з ІІ групою інвалідності з 2023 року, а тому відноситься до двох податкових пільгових категорій.

За приписами підпункту 281.1.3 пункту 281.1 та підпункту 281.2.1 пункту 281.2 статті 281 ПК від сплати податку звільняються пенсіонери (за віком), а також особи з інвалідністю першої і другої групи.

Окрім того, оспорювані ППР не містять детального розрахунку суми податку з урахуванням бази оподаткування, тобто формули та числових даних (із роз`ясненнями значень), з яких відповідач виводив суму земельного податку та були отримані у жовтні 2024 року.

Разом із цим, згідно із пунктом 286.5 статті 286 ПК такі мали бути надіслані до 1 липня поточного року разом із детальним розрахунком суми податку.

Посилання відповідача на положення статті 281.4 ПК вважає некоректним, оскільки оскаржувані ППР у своєму змісті не містять жодних даних, з яких було виведено суму земельного податку, у тому числі не містять даних щодо наявності у позивача права власності на земельні ділянки, нормативну грошову оцінку, а також дату виникнення права власності на вказані земельні ділянки. Перераховані документи не були додані відповідачем до відзиву.

Відповідачем не доведено обов`язку позивача подавати заяву про застосування податкової пільги до 01 травня поточного року, як це визначено у статті 281.4 ПК.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 . ГУ ДПС підтримало доводи, викладені у оскаржуваному судовому рішенні, заперечило обґрунтованість апеляційних вимог та просило залишити ухвалу суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Звертає увагу апеляційного суду на те, що виходячи із приписів пункту 281.4 статті 281 ПК подача позивачем 17.10.2024 заяви про застосування пільги, тобто після 01.05.2024, дає підстави для застосування такої лише з 01.01.2025, тобто з наступного податкового (звітного) періоду. При цьому оспорювані ППР стосуються податкових зобов`язань за 2024 рік.

ГУ ДПС винесені оспорювані ППР від 29.04.2024 №2-0705-UA0091104 та № 2-0705-UA0091104 на підставі та у межах повноважень, визначених ПК та у спосіб, що передбачений законодавством до моменту подання позивачем заяви про застосування пільги і на той час у податкового органу не було правових підстав для застосування пільги до земельних ділянок позивача за 2024 рік.

Щодо строку надсилання вказаних ППР просить врахувати, що окремі дефекти рішення контролюючого органу не повинні сприйматись як безумовні підстави для висновку про його протиправність і скасування такого податкового повідомлення-рішення.

Представник ГУ ДПС у ході апеляційного розгляду у режимі відеоконференції заперечила обґрунтованість вимог апелянта доводами, викладеними у відзиві на апеляційну скаргу. Просила залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

ОСОБА_1 , належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, на виклик апеляційного суду не прибув, що відповідно до частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає її розгляду.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення суддею першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з таких міркувань.

Відповідно до частини 1 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Частиною 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з приписами частини 3 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до приписів частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями статті 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регламентовано приписами ПК.

Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК передбачено обов`язок платників податків сплачувати податки та збори у строки та в розмірах, встановлених цим Кодексом.

Грошове зобов`язання платника податків відповідно до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.

Згідно із пунктом 57.1 статті 57 ПК платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом, для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 57.3 статті 57 ПК у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1- 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 робочих днів, наступних за днем такого узгодження.

Надання пільги щодо сплати земельного податку для фізичних осіб регнламентовано приписами статті 281 ПК.

Зва правилами пункту 281.1 статті 281 ПК від сплати податку звільняються:

особи з інвалідністю першої і другої групи (підпункт 281.1.1 пункту 281.1 статті 281 ПК);

фізичні особи, які виховують трьох і більше дітей віком до 18 років (підпункт 281.1.2 пункту 281.1 статті 281 ПК);

пенсіонери (за віком) (підпункт 281.1.3 пункту 281.1 статті 281 ПК);

ветерани війни та особи, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (підпункт 281.1.4 пункту 281.1 статті 281 ПК);

фізичні особи, визнані законом особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (підпункт 281.1.5 пункту 281.1 статті 281 ПК).

Як передбачено пунктом 281.2 статті 281 ПК, звільнення від сплати податку за земельні ділянки, передбачене для відповідної категорії фізичних осіб пунктом 281.1 цієї статті, поширюється на земельні ділянки за кожним видом використання у межах граничних норм:

281.2.1. для ведення особистого селянського господарства - у розмірі не більш як 2 гектари;

281.2.2. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка): у селах - не більш як 0,25 гектара, в селищах - не більш як 0,15 гектара, в містах - не більш як 0,10 гектара;

281.2.3. для індивідуального дачного будівництва - не більш як 0,10 гектара;

281.2.4. для будівництва індивідуальних гаражів - не більш як 0,01 гектара;

281.2.5. для ведення садівництва - не більш як 0,12 гектара.

За правилами пункту 281.4 статті 281 ПК якщо фізична особа, визначена у пункті 281.1 цієї статті, станом на 1 січня поточного року має у власності декілька земельних ділянок одного виду використання, площа яких перевищує межі граничних норм, визначених пунктом 281.2 цієї статті, така особа до 1 травня поточного року подає письмову заяву у довільній формі до контролюючого органу за місцем знаходження будь-якої земельної ділянки про самостійне обрання/зміну земельних ділянок для застосування пільги (далі - заява про застосування пільги).

Пільга починає застосовуватися до обраних земельних ділянок з базового податкового (звітного) періоду, в якому подано таку заяву, та діє до початку місяця, що настає за місяцем подання нової заяви про застосування пільги.

У разі подання фізичною особою, яка станом на 1 січня поточного року має у власності декілька земельних ділянок одного виду використання, заяви про застосування пільги після 1 травня поточного року пільга починає застосовуватися до обраних земельних ділянок з наступного податкового (звітного) періоду.

Як передбачено пунктом 281.5 статті 281 ПК, якщо право на пільгу у фізичної особи, яка має у власності декілька земельних ділянок одного виду використання, виникає протягом календарного року та/або фізична особа, визначена у пункті 281.1 цієї статті, набуває право власності на земельну ділянку/земельні ділянки одного виду використання, така особа подає заяву про застосування пільги до контролюючого органу за місцем знаходження будь-якої земельної ділянки протягом 30 календарних днів з дня набуття такого права на пільгу та/або права власності.

Пільга починає застосовуватися до обраних земельних ділянок з урахуванням вимог пункту 284.2 статті 284 цього Кодексу та діє до початку місяця, що настає за місяцем подання нової заяви про застосування пільги.

У разі недотримання фізичною особою вимог абзацу першого цього пункту пільга починає застосовуватися до обраних земельних ділянок з наступного податкового (звітного) періоду.

З урахуванням наведеного апеляційний суд погоджується із судом першої інстанції у тому, що пільга зі сплати земельного податку застосовується із наступного податкового (звітного) року, якщо фізична особа, яка має право на неї, подала контролюючому органу за місцем знаходження земельної ділянки або за місцем знаходження будь-якої з земельних ділянок, що знаходяться у власності такої особи (якщо має у власності декілька земельних ділянок) заяву довільної форми про застосування пільги та документи, що посвідчують її право на пільгу (посвідчення особи з інвалідністю першої або другої групи, пенсійне посвідчення (за віком) тощо) невчасно: після 01 травня поточного року якщо станом на 01 січня поточного року фізична особа має у власності одну земельну ділянку або декілька; після завершення 30 календарних днів з дня набуття права на пільгу та/ або права власності якщо право на пільгу у фізичної особи виникає протягом календарного року та/або фізична особа, набуває право власності на земельну ділянку/земельні ділянки.

Судом першої інстанції безспірно встановлено та не заперечується самим позивачем ОСОБА_1 , що вказана особа має у власності дві земельні ділянки з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житл. будинку, господ. будівель і споруд площею 0,06 га та 0,0798 у м. Виноградів Закарпатської області.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що розмір належних позивачу земельних ділянок у сукупності перевищує межі граничних норм, визначених приписами пункту 281.2 статті 281 ПК.

При цьому ОСОБА_1 звернувся із відповідною заявою про надання пільги щодо сплати земельного податку до ГУ ДПС лише 17.10.2024, що ним не заперечується.

Відтак, на переконання апеляційного суду, на час прийняття 29.04.2024 ГУ ДПС оспорюваних ППР про визначення позивачу податкових зобов`язань із земельного податку за 2024 рік № 2-0705-UA0091104 та №2-0705-UA0091104 у контролюючого органу не було належних правових та фактичних підстав для врахування приписів пункту 281.2 статті 281 ПК та звільнення від сплати податку за земельні ділянки у межах не більш як 0,10 гектара, оскільки таке звільнення податковими законодавством передбачене лише при застосуванні пільги у встановленому порядку.

Водночас слід погодитися із судом першої інстанції у тому, що пільга по сплаті земельного податку може бути застосована щодо належних позивачу земельних ділянок лише з наступного податкового (звітного) періоду, тобто з 01.01.2025.

При цьому оспорювані позивачем ППР містять у своєму тексті розрахунок сум зі сплати земельного податку, а несвоєчасне їх надіслання платнику не створює підстав для визнання таких протиправними і скасування.

Підсумовуючи наведене, на переконання апеляційного суду, доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків судді першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи фактичних обставин, які б були безпідставно залишені без розгляду при ухваленні оскаржуваного судового рішення.

Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суддя першої інстанції, вирішуючи питання про можливість відкриття провадження у справі, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 241, 242, 243, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 19 березня 2025 року у справі №260/8133/24 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції лише у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т. В. Онишкевич
судді Л. Я. Гудим
О. М. Гінда
Постанова у повному обсязі складена 01 вересня 2025 року.