Справа № 160/19361/25
Суддя: Златін Станіслав Вікторович
Дата ухвалення: 2025-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Златіна Станіслава Вікторовича
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-
03.07.2025 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 01.11.1991р. по 17.02.1992р. (згідно записів трудової книжки серія НОМЕР_1 №7-8) на посаді робочого в Малому підприємстві «Рутеній» та періоду роботи з 17.02.1992р. по 17.03.1992р. (згідно записів трудової книжки серія НОМЕР_1 №9-10) на посаді робочого в Малому підприємстві «Фенікс»;
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.07.2025 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відзив на позовну заяву не надав; ухвала суду про відкриття провадження у справі від 04.07.2025 року була доставлена до електронного кабінету відповідача 04.07.2025р.
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
ОСОБА_1 є пенсіонером та перебуваю на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області.
10.04.2017 року призначено пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до статті 14 Закону України від 05.11.1991 року №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення», яка обчислена згідно Закону України від 09.07.2003 року №1058-ІУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі за текстом - Закон №1058).
Загальний страховий стаж на момент призначення пенсії склав 56 років 11 місяців 24 дні.
Станом на теперішній час мій загальний страховий стаж складає 64 роки 15 днів, в тому числі додаткові роки за Списком №1-27 років.
Позивач звернувся через свого представника до відповідача про надання інформації щодо розрахунку стажу позивача та надання відповідних підтверджуючих документів.
з 01.11.1991 по 17.02.1992 - в записі трудової книжки про прийняття на роботу (01.11.1991) та в записі про звільнення з роботи (17.02.1992) наявні виправлення в датах прийняття та звільнення;
з 17.02.1992 по 17.03.1992 - в записі про прийняття на роботу (17.02.1992) наявне виправлення в даті прийому та виправлення в номері наказу про прийняття на роботу...».
Позивач не погоджується з таким рішенням пенсійного органу у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.
Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до норм ч.4. ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Згідно зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п.1,2,3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 (далі - Порядок №637) - основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.
Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.
Судом встановлено, що відповідно до трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 від 19.07.1988 року, містяться наступні записи:
з 01.11.1991р. по 17.02.1992р. працював на посаді робочого в Малому підприємстві «Рутеній»
- з 17.02.1992р. по 17.03.1992р. працювала на посаді робочого в Малому підприємстві «Фенікс».
Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області при незарахуванні періоду роботи позивача з 01.11.1991 по 17.02.1992 - оскільки наявні виправлення в датах прийняття та звільнення та з 17.02.1992 по 17.03.1992 - наявне виправлення в даті прийому та виправлення в номері наказу про прийняття на роботу.
Суд не приймає до уваги доводи відповідача з приводу того, що в трудовій книжці позивача є в наявності певні недоліки в оформлені трудової книжки, оскільки наявність таких недоліків щодо заповнення трудової книжки не є підставою вважати, що вказані спірні періоди роботи не підтверджують факту перебування особи на відповідній посаді, до того ж, обов`язок щодо оформлення та ведення трудових книжок покладається на роботодавця або уповноважену ним особу, а не на працівника.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідач, відмовляючи зараховувати період роботи позивача з 01.11.1991 по 17.02.1992 та з 17.02.1992 по 17.03.1992 до загального стажу, діяв не на підставі та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Враховуючи викладене, позовні вимоги обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Суд вважає, що відповідач не довів правомірності своїх дій, натомість позивачем доведено та підтверджено належними доказами обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
З матеріалів справи судом встановлено, що позивач сплатив судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1 211,20 грн.
Керуючись ст. 77, 139, 241-246, 250, 255, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 01.11.1991р. по 17.02.1992р. на посаді робочого в Малому підприємстві «Рутеній» та періоду роботи з 17.02.1992р. по 17.03.1992р. на посаді робочого в Малому підприємстві «Фенікс».
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 1 211,20 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.В. Златін