Справа № 560/14079/25
Суддя: Божук Д.А.
Дата ухвалення: 2025-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

іменем України

01 вересня 2025 рокум. Хмельницький
Суддя Хмельницького окружного адміністративного суду Божук Д.А., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом, в якому просив:

1. Визнати дії (бездіяльність) посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 протиправними, а саме відмову у негайному прийнятті заяви 04.08.2025 незважаючи на травму.

2. Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 забезпечити негайне прийняття заяв осіб з травмами, особливим станом - без черги. Обладнати місця для сидіння, захисту від дощу і іншими умовами для очікування людей в черзі.

3. Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати, компенсацію моральної шкоди та фізичного болю, який він зазнав упродовж понад двох годин - у розмірі 100 000 грн.

Ухвалою суду від 18.08.2025 позовну заяву залишено без руху. Вказано, що недоліки повинні бути усунені позивачем шляхом надання до суду:

1) позовної заяви (у двох примірниках), в якій:

- зазначити код ЄДРПОУ відповідача та відомості про наявність або відсутність електронного кабінету;

- зазначити власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав;

2) доказів сплати судового збору в розмірі 1211,20 грн.

На виконання ухвали суду позивачем подано заяву про усунення недоліків, у якій, зокрема, зазначено двох відповідачів: Міністерство оборони України та ІНФОРМАЦІЯ_1 . У заяві позивач просить: "Зобов`язати відповідачів надати відстрочку від мобілізації як батькові трьох неповнолітніх дітей на весь період існування підстав, а у випадку встановлення 90-денного строку - забезпечити його автоматичне продовження без подання документів, із відміткою про автоматичне продовження".

Суд зазначає, що вказаною заявою позивачем заявлено нові позовні вимоги, які відмінні від первісних, що свідчить про зміну предмета та підстав позову.

Пунктом 2 частини п`ятої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в позовній заяві зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, адреса електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Однак позивачем не зазначено код ЄДРПОУ відповідачів, їх місцезнаходження, поштовий індекс, відомі номери засобів зв`язку, а також відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Згідно з п.4 ч.5 ст.160 КАС України в позовній заяві зазначається зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Позовна заява має містити конкретизовані відомості про суб`єкта владних повноважень, який порушив права позивача, вказувати на право, що підлягає захисту та яке порушив відповідач, конкретні обставини чи факти, з якими позивач пов`язує порушення свого права та які утворюють привід для звернення до суду, а також містити такі ж конкретні вимоги до відповідача, які суд має застосувати з метою захисту порушеного права.

Така ж позиція викладена, зокрема, в ухвалі Верховного Суду від 08 листопада 2021 року у справі №9901/357/21.

Позивач має конкретно та чітко зазначити, які саме рішення, дії чи бездіяльність спричинили порушення його прав, обґрунтувати ці порушення та визначити, які рішення чи дії він просить суд зобов`язати відповідача прийняти або вчинити на поновлення його порушених прав (як наслідок визнання протиправними відповідних рішень, дій чи бездіяльності).

Водночас у поданій заяві не наведено належних підстав та обґрунтування заявлених позовних вимог.

Крім того, позивачем не обґрунтовано, яким чином Міністерством оборони України порушено його права, свободи та інтереси.

Суд також звертає увагу на те, що відповідно до ч.1 ст.47 КАС України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 44 цього Кодексу, позивач має право на будь-якій стадії судового процесу відмовитися від позову. Позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Верховний Суд у постанові від 08 лютого 2021 року по справі №460/3525/20 зазначив, що під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача.

При цьому, одночасна зміна предмету і підстав позову не допускається, оскільки ч.1 статті 47 КАС України при поєднанні слів "предмет" - "підстави" містить розділовий сполучник "або".

Наслідком розгляду заяви, зміст якої свідчить про одночасну зміну предмета і підстав позову є повернення такої заяви та розгляд раніше заявлених позовних вимог, якщо позивач не відмовляється від позову. Водночас у таких випадках позивач не позбавлений права звернутися з новим окремим позовом у загальному порядку. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22 січня 2020 року у справі №826/19197/16.

Відповідно до пункту 5 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивачем подано до цього самого суду інший позов (позови) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з однакових підстав і щодо такого позову (позовів) на час вирішення питання про відкриття провадження у справі, що розглядається, не постановлена ухвала про відкриття або відмову у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви або залишення позову без розгляду.

Згідно з даними автоматизованої системи документообігу суду, ОСОБА_1 вже подав до Хмельницького окружного адміністративного суду позов до цього самого відповідача з тим самим предметом та з однакових підстав. Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 15 серпня 2025 року у справі №560/14078/25 позовну заяву ОСОБА_1 , залишено без руху.

Щодо такого позову у справі № 560/14078/25 на час вирішення питання про відкриття провадження у справі, що розглядається, не постановлена ухвала про відкриття або відмову у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви або залишення позову без розгляду.

Суд також звертає увагу, що позивачем не подано позовної заяви із зазначенням коду ЄДРПОУ відповідача, відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету, а також письмового підтвердження про те, що позивач не подавав іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Доказів сплати судового збору в розмірі 1211,20 грн. позивачем також не надано.

Разом з тим, позивачем подано клопотання про звільнення його від сплати судового збору.

Дослідивши подане клопотання, суд зазначає таке.

Кодексом адміністративного судочинства України та Законом України "Про судовий збір" передбачена можливість відстрочити та розстрочити особі сплату судового збору, зменшити його розмір або звільнити від його сплати.

Так, відповідно до частини 1 статті 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Згідно з ст.8 Закону №3674-VI, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

При цьому, відповідно до частини 3 статті 8 Закону України «Про судовий збір» при визначенні майнового стану особи для цілей цієї статті суд може враховувати інформацію про розмір доходів за попередній календарний рік, перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, наявність у власності нерухомого, рухомого майна та/або іншого цінного майна, а також інші обставини, які мають значення для оцінки майнового стану особи.

Отже наведеними правовими нормами КАС України та Закону №3674-VI встановлено чіткий і вичерпний перелік умов, а також суб`єктних та предметних критеріїв, за наявності яких, з огляду на майновий стан сторони, суд може, зокрема, звільнити від сплати судового збору.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи та подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Повне звільнення від сплати усіх судових витрат застосовується до тих осіб, рівень статків яких не дозволяє взагалі робити будь-які судові витрати.

З огляду на наведене, звільнення від сплати судового збору є дискреційним правом, а не обов`язком суду, можливість реалізації якого пов`язується з майновим станом особи.

Особа, яка звертається із відповідним клопотанням, повинна навести обставини, які свідчать про її незадовільне (скрутне) матеріальне становище, та подати суду відповідні докази (документи про рівень доходу позивача; документи про заборгованість перед іншими особами; документи про стягнення заборгованості з позивача в межах виконавчого провадження; документи про наявність утриманців тощо).

В ухвалах Великої Палати Верховного Суду від 30 березня 2023 року у справі № 990/23/23, від 21 березня 2023 року у справі № 990/13/223 зазначено, що документ з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору за період з І кварталу 2024 року по 1 квартал 2025 року вповні не ілюструє незадовільне (скрутне) майнове становище апелянта.

Тому, в даному випадку відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків за 2024 рік не можуть в повній мірі ілюструвати незадовільне (скрутне) майнове становище позивача, оскільки він може мати цінне рухоме і нерухоме майно, мати інші соціальні виплати.

Отже, судом не встановлено достатніх підстав для звільнення позивача від сплати судового збору згідно з ст. 8 Закону України «Про судовий збір» лише на підставі відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за 2024 рік, оскільки в зазначеному документі не відображаються всі можливі доходи позивача і наявне у нього майно, інформація про яке може міститися в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Єдиному державному реєстрі транспортних засобів.

Надана позивачем довідка про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 також не містить відомостей, які б свідчили про фінансову неспроможність позивача та не є належним доказом того, що його майновий стан перешкоджає сплаті судового збору у встановленому законом порядку та розмірі.

Враховуючи те, що позивач не надав доказів, які б підтверджували відсутність джерел доходу та інші обставини, що можуть свідчити про скрутне майнове становище, клопотання про звільнення від сплати судового збору є необґрунтованим та не підтвердженим належними і допустимими доказами.

Таким чином, вимоги ухвали суду про залишення позовної заяви без руху позивачем не були виконані.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

За таких обставин, позовну заяву і додані до неї документи необхідно повернути позивачу на підставі пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України.

Керуючись пунктом 1 частини 4 статті 169, статтею 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - повернути позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Головуючий суддяД.А. Божук