Справа № 240/10470/25
Суддя: Лавренчук Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2025 року м. Житомир справа № 240/10470/25

категорія 109000000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Лавренчук О.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Андрушівської міської ради Житомирської області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Андрушівської міської ради Житомирської області, у якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Андрушівської міської ради Житомирської області стосовно не розгляду на пленарних засіданнях міської ради звернення ОСОБА_1 від 21 лютого 2025 року за № Б-05-41/148 про перейменування вулиці і провулку Вобяна та вулиці Зазулінського;

- зобов`язати Андрушівську міську раду Житомирської області розглянути на першому пленарному засіданні, що відбудеться після набрання після постанови суду законної сили, звернення ОСОБА_1 від 21 лютого 2025 року за № Б-05-41/148 про перейменування вулиці і провулку Вобяна та вулиці Зазулінського;

- стягнути з Андрушівської міської ради Житомирської області на користь ОСОБА_1 3028 грн у відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позову вказує, що отримавши в ДАМО рф і Національному музеї України у ОСОБА_2 війні матеріали стосовно особи начальника політуправління бригади Вобяна і особи батальйонного комісара Зазулінського, зібравши нормативні документи щодо службових обов`язків цих осіб та віднайшовши реальне місце загибелі і поховання Вобяна, позивач 21.02.2025 року за № Б-05-41/148 подав до Андрушівської міської ради звернення з проханням у відповідності п. 1 ст. 37 Закону «Про місцеве самоврядування в Україні» підготувати і винести на розгляд питання щодо перейменування вулиці і провулку Вобяна на вулицю і провулок Українських героїв та повернення вулиці Зазулінського назви Бердичівська. 12 березня 2025 року позивач отримав відповідь, яка повторювала роз`яснення УІНП отримане у 2024 році щодо необов`язковості перейменування вулиці Вобяна у відповідності до Закону «Про засудження та заборону пропаганди російської імперської політики в Україні і деколонізацію топонімії» хоча позивач подавав на цей раз своє звернення посилаючись на п. 1 ст. 37 Закону «Про місцеве самоврядування в Україні». Також дана відповідь містить інформацію, що міськрада направила лист до УІНП щодо перейменування вулиці Зазулінського. 17 березня 2025 року позивач отримав відповідь щодо перейменування вулиці Зазулінського, яка повторювала відповідь надану раніше щодо перейменування вулиці Вобяна. Позивач вважає такі відповіді протиправною бездіяльністю, а звернення невирішеним та зауважує про ігнорування відповідачем п. 1 ст. 37 Закону «Про місцеве самоврядування в Україні» призвело до порушення передбачених ст. 15 вимог щодо перевірки викладених фактів і надання належної та обґрунтованої відповіді та ст. 18 Закону «Про звернення громадян» прав, що унеможливило перевірку викладених фактів і надання на їх належної та обґрунтованої відповіді. Звертаючись до суду позивач вважає, що не «розглянуто всі поставлені питання», не «вжиті необхідні заходи» і не «дані вичерпні відповіді» щодо розгляду звернення, тобто звернення позивача вважається не вирішеним. Просить позов задовольнити.

Суддя своєю ухвалою від 14.04.2025 прийняла позовну заяву до розгляду та відкрила спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою суду від 30.04.2025 постановлено відмовити у задоволені клопотання ОСОБА_1 про розгляд адміністративної справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

Відзив на позовну заяву подано відповідачем через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС 29.04.2025 та зареєстровано в КП ДСС 01.05.2025 за вх. №34549/25. Заперечуючи позовні вимоги відповідач вказує, що перейменування географічних об`єктів здійснюється з урахуванням думки населення, яке проживає на території, де розташовані ці об`єкти, шляхом проведення консультацій з громадськістю щодо запропонованих змін. Таким чином, враховуючи наведені законодавчі норми, Андрушівська міська рада вважає неналежним обраний позивачем спосіб захисту щодо зобов`язання розглянути на пленарному засіданні Андрушівської міської ради звернення щодо перейменування вулиці і провулку Вобяна та вулиці Зазулінського, оскільки питання підготовки і внесення на розгляд радипитань щодо найменування (перейменування) вулиць, провулків, проспектів, площ, парків, скверів, мостів та інших споруд, розташованих на території відповідного населеного пункту належить до повноважень виконавчого комітету за результатами проведення громадського обговорення чи консультацій з громадськістю. В даному випадку, звернення ОСОБА_1 є виключно приватними ініціативами та не відображають колективну думку жителів м. Андрушівка без дотримання відповідних встановлених законодавством процедур. Відповідач у відзиві також зазначає, що в листі від 09.07.2024 № 1894/2.2-08-24 Український інститут національної пам`яті повідомив, що провулок та вулиця Воб`яна не підлягає обов`язковому перейменуванню, оскільки пов`язана з людиною, яка брала участь в опорі та вигнанні нацистських окупантів з України і не причетна до російської імперської політики (копія листа додана до матеріалів адміністративного позову). В той же час, Український інститут національної пам`яті листом від 13.03.2025 №628/2.2.-02-25 поінформував Андрушівську міську раду про те, що вулиця Зазулінського не підлягає обов`язковому перейменуванню, оскільки не містить обмежень, встановлених чинним законодавством. Ураховуючи вказані обставини, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову.

Відповідь на відзив надійшла до суду 08.05.2025. Заперечуючи викладені у відзиві обставини, позивач зауважує, що у відзиві відповідач описав існуючий порядок підготовки і внесення на розгляд ради питань щодо перейменування вулиць, який має провести виконавчий комітет ради за результатами проведення громадського обговорення чи консультацій з громадськістю. Такі повноваження виконавчого комітету передбачені у п. 1 ст. 37 Закону «Про місцеве самоврядування в Україні». Але ж позивач 21.02.2025 подав звернення з проханням виключно у відповідності п. 1 ст. 37 Закону «Про місцеве самоврядування в Україні» підготувати і винести на розгляд питання щодо перейменування вулиці і провулку Вобяна на вулицю і провулок Українських героїв та повернення вулиці Зазулінського назви Бердичівська. На переконання позивача, відзив не містить жодної інформації про проведення передбачених Законом будь-яких дій щодо розгляду звернення позивача, що свідчить про визнання відповідачем своєї бездіяльність щодо розгляду звернення позивача. Позивач у відповіді на відзив також зазначив, що він самостійно, з метою допомоги виконавчому комітету, провів попередні консультації з керівниками громадських організацій, розмістив у фейсбук-групі «Андрушівка Сьогодні» дописи щодо перейменування вулиць на які була позитивна реакція мешканців Андрушівки. Також позивач отримав лист з ІНФОРМАЦІЯ_1 у якому зазначено: «Додатково повідомляємо, що перщий відділ ІНФОРМАЦІЯ_2 , як орган військового управління, підтримує ініціативи, спрямовані на вшанування пам`яті військовослужбовців Збройних Сил України, їхнього вкладу у забезпечення цілісності та незалежності України». Позивач вказує, що заслуговує на увагу доданий до відзиву лист Українського інституту національної пам`яті від 13.03.2025 року у якому вчергове зазначено; «Разом з тим, Андрушівська міська рада, відповідно до п. 41 ст. 26 та п. 1 ст. 37 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», у межах чинного законодавства може прийняти рішення щодо перейменування названої вулиці». Отже, Відповідач проігнорував не лише звернення Позивача про вчинення дій в межах п. 1 ст. 37 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», але і пораду УШП щодо застосування цієї норми Закону.

У період із 30.06.2025 по 18.07.2025 (включно) та, з 06.08.2025 по 26.08.2025 (включно) головуюча у справі суддя перебувала у відпустці.

Розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні), з особливостями, визначеними статтями 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, позовну заяву та відзив, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх наявними в матеріалах справи і дослідженими доказами, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Встановлено, що ОСОБА_1 є мешканцем Андрушівської територіальної громади та 21 лютого 2025 року звернувся до Андрушівської міської ради Житомирської області із зверненням, що зареєстроване за вх. №Б-05-41/148 (а.с. 11-14) у якому просить:

1. Підготувати і внести на розгляд ради питання щодо перейменування вулиці Вобяна на вулицю Українських Героїв.

2.Підготувати і внести на розгляд ради питання щодо перейменування провулку Вобяна на провулок Українських Героїв.

3.Підготувати і внести на розгляд ради питання щодо перейменування вулиці Зазулінського на вулицю Бердичівська.

4. Демонтувати меморіальну дошку з будинку АДРЕСА_1 .

Андрушівська міська рада Житомирської області листом від 12.03.2025 №Б-05-41/148 повідомила ОСОБА_1 про наступне: "09.07.2024 року до Андрушівської міської ради надійшло роз`яснення відносно перейменування вулиці та провулку Вобяна, у якому зазначено, що не підлягає обов`язковому перейменуванню вулиця та провулок Вобяна, оскільки пов`язана з людиною, яка брала участь в опорі та вигнанні нацистських окупантів з України і не причетна до реалізації російської імперської політики. Відносно перейменування вул. Зазулінського направлено лист до Українського інституту національної пам`яті з проханням надати роз`яснення чи підлягає перейменуванню дана вулиця відповідно до Закону України « Про засудження та заборону пропаганди російської імперської політики в Україні і деколонізацію топонімії». При надходженні відповіді з Українського інституту національної пам`яті по вищевказаному питанню Вас буде повідомлено додатково." (а.с. 15)

Листом від 17.03.2025 №Б-05-41/148 повідомила ОСОБА_1 про наступне: "Андрушівська міська рада розглянула Вашу заяву щодо перейменування вул. Зазулінського на вул. Бердичівська. 13.03.2025 року до Андрушівської міської ради надійшло роз`яснення від Українського інституту національної пам`яті відносно перейменування вулиці Зазулінського, у якому зазначено, що не підлягає обов`язковому перейменуванню вулиця Зазулінського, оскільки не містить обмежень встановлених чинним законодавством" (а.с. 16).

Звертаючись до суду з позовом позивач вважає протиправною та такою, що порушує його права, бездіяльність відповідача, яка виразилась у не розгляді на пленарних засіданнях міської ради його звернення від 21.02.2025 про перейменування вулиці і провулку.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з статтею 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Дана норма кореспондує з приписами ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Частиною 3 статті 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі - Закон 280/97-ВР) передбачено, що органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише па підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради України і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Статтею 25 Закону України № 280/97-ВР визначено, що сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Конституцією України передбачено форми та засоби реалізації права територіальних громад на місцеве самоврядування де вказано, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території (частина перша статті 144).

На основі вказаного положення Конституції України в Законі визначено, що у формі рішень рада приймає нормативні та інші акти (частина перша статті 59).

Так, відповідно до частин першої та дванадцятої статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільська, селищна, міська рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень; акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування, які відповідно до закону є регуляторними актами, розробляються, розглядаються, приймаються та оприлюднюються у порядку, встановленому Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

Проаналізувавши функції і повноваження органів місцевого самоврядування, врегульовані Конституцією України та іншими законами України, Конституційний Суд України дійшов висновку, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До нормативних належать акти, які встановлюють, змінюють чи припиняють норми права, мають локальний характер, розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово, а ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб`єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію.

Такий висновок узгоджується із правовими позиціями Конституційного Суду України, викладеними у рішеннях від 27 грудня 2001 року № 20-рп/2001 у справі про укази Президії Верховної Ради України щодо Компартії України, зареєстрованої 22 липня 1991 року (абзац перший пункту 6 мотивувальної частини), від 23 червня 1997 року № 2-зпу справі про акти органів Верховної Ради України (абзац четвертий пункту 1 мотивувальної частини).

Пунктом 41 ч. 1 ст. 26 Закону № 280/97-ВР встановлено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, зокрема прийняття рішень з питань адміністративно-територіального устрою в межах порядку, визначених цим та іншими законами.

Згідно з частиною першою статті 46 Закону «Про місцеве самоврядування в Україні» міська рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради.

Частиною другою статті 59 Закону «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що рішення ради приймається на її пленарному засіданні більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

У п. 2 статті 2.4.1 Глави 2.4. "Форми участі членів Територіальної громади у здійсненні місцевого самоврядування: загальні засади" Статуту Андрушівської міської територіальної громади, затвердженого Рішенням шістнадцятої сесії Андрушівської міської ради восьмого скликання від 21.12.2021 №4 ( https://andrushivka.info/wp-content/uploads/2023/11/№4_АМР_статут_після_юстиції_Житомир.pdf) закріплено, що на території громади створюються необхідні умови для розвитку демократії, активного залучення членів територіальної громади до участі у плануванні розвитку території, у розробці та прийнятті рішень з питань, вирішення яких віднесено Конституцією та законами України до компетенції територіальних громад та їхніх органів.

Згідно стаття 2.14.1 Статуту, рада є представницьким і нормотворчим органом місцевого самоврядування Територіальної громади, який здійснює від імені та в інтересах Територіальної громади функції та повноваження місцевого самоврядування. Рада складається з депутатів, обраних у порядку, встановленому Конституцією та законами України.

У статті 2.14.4. Статуту вказано, що формами роботи Ради є сесія, яка складається із пленарних засідань та роботи постійних і інших комісій Ради. Пленарні засідання Ради проводяться у приміщенні зали засідань Ради.

За приписами стаття 2.14.5 Статуту, рада на реалізацію повноважень, визначених Конституцією та законами України, приймає нормативно-правові та інші акти у формі рішень. Рішення Ради приймається після обговорення більшістю голосів депутатів від її загального складу, якщо інше не встановлене законом.

Статтею 36 Регламенут Андрушівської міської ради, затвердженого Рішенням першої сесії Восьмого скликання, третє пленарне засідання, від 02 грудня 2020 року №1, встановлено, що виключно на пленарних засіданнях ради вирішуються питання, передбачені статтею 26 Закону «Про місцеве самоврядування в Україні» та визначені в інших нормативно-правових актах.

Згідно з статтями 1, 2 Європейської хартії місцевого самоврядування, місцеве самоврядування означає право і спроможність органів місцевого самоврядування в межах закону здійснювати регулювання і управління суттєвою часткою суспільних справ, які належать до їхньої компетенції, в інтересах місцевого населення. Це право здійснюється радами або зборами, члени яких вільно обираються таємним голосуванням на основі прямого, рівного, загального виборчого права і які можуть мати підзвітні їм виконавчі органи.

В силу ст. 37 Закону № 280/97-ВР до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать такі власні (самоврядні) повноваження:

- підготовка і внесення на розгляд ради питань щодо найменування (перейменування) вулиць, провулків, проспектів, площ, парків, скверів, мостів та інших споруд, розташованих на території відповідного населеного пункту, повідомлення про прийняті рішення з таких питань адміністратора інформаційної системи Міністерства юстиції України, з питань найменування (перейменування) вулиць, провулків, проспектів, площ тощо - національного оператора поштового зв`язку, органу ведення Державного реєстру виборців (п.1);

- прийняття рішень про присвоєння, зміну, коригування, анулювання адрес об`єктів нерухомого майна у випадках та порядку, встановлених Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності" (п.п.1-1);

- підготовка і внесення на розгляд ради пропозицій щодо питань адміністративно-територіального устрою в порядку і межах повноважень, визначених законом (п.2).

Відносини, що виникають у зв`язку з присвоєнням юридичним особам та об`єктам права власності, які за ними закріплені, об`єктам права власності, які належать фізичним особам (далі - об`єктам права власності), імен (псевдонімів) суспільно-політичних і громадських діячів, захисників Вітчизни, воєначальників, діячів науки, освіти, культури та інших сфер суспільного життя, ювілейних та святкових дат, назв і дат історичних подій (далі - імен фізичних осіб, ювілейних та святкових дат, назв і дат історичних подій). регулює Закон України "Про присвоєння юридичним особам та об`єктам права власності імен (псевдонімів) фізичних осіб, ювілейних та святкових дат, назв і дат історичних подій" від 24.05.2012 № 4865-VI ( далі - Закон №4865)

Відповідно до норми п. 2. ст. 5 Закону №4865, пропозиції щодо присвоєння юридичним особам та об`єктам права власності імен фізичних осіб, ювілейних та святкових дат, назв і дат історичних подій можуть також вноситися на розгляд суб`єктів, зазначених у статті 7 цього Закону, іншими державними органами, трудовими колективами, об`єднаннями громадян та окремими громадянами.

За приписами ч. 1 ст. 6 Закону №4865, подання про присвоєння юридичній особі або об`єкту права власності імені фізичної особи, ювілейної та святкової дати, назви і дати історичної події - письмовий документ, що містить пропозицію про присвоєння конкретно визначеній юридичній особі або об`єкту права власності імені фізичної особи, ювілейної та святкової дати, назви і дати історичної події та вноситься на розгляд суб`єктів, уповноважених присвоювати імена фізичних осіб, ювілейні та святкові дати, назви і дати історичних подій.

Подання про присвоєння юридичній особі або об`єкту права власності імені фізичної особи, ювілейної та святкової дати, назви і дати історичної події повинно містити:

1) найменування суб`єкта, якому вноситься таке подання (стаття 8 цього Закону);

2) найменування суб`єкта, який підготував подання, із зазначенням його місцезнаходження (стаття 7 цього Закону);

3) зміст порушеного питання та обґрунтування необхідності присвоєння юридичній особі або об`єкту права власності імені фізичної особи, ювілейної та святкової дати, назви і дати історичної події із зазначенням підстав та умов присвоєння відповідно імені фізичної особи, ювілейної та святкової дати, назви і дати історичної події згідно з підставами та умовами, визначеними у статті 3 цього Закону.

Згідно п. 2 ст. 6 Закону №4865, до подання про присвоєння юридичній особі або об`єкту права власності імені фізичної особи, ювілейної та святкової дати, назви і дати історичної події також додаються:

1) інформаційна довідка про фізичну особу, ім`я якої пропонується присвоїти, ювілейну, святкову чи історичну дату або назву історичної події, що пропонується присвоїти юридичній особі або об`єкту права власності;

2) розрахунки та кошторис витрат, пов`язаних з присвоєнням юридичній особі або об`єкту права власності імені фізичної особи, ювілейної та святкової дати, назви і дати історичної події;

3) узагальнені зауваження і пропозиції, що надійшли під час громадського обговорення.

Статтею 7 Закону №4865 визначено суб`єкти, які готують подання про присвоєння юридичним особам та об`єктам права власності імен фізичних осіб, ювілейних та святкових дат, назв і дат історичних подій.

Так пунктом 7 частини 1 зазначеної статті встановлено, що подання про присвоєння юридичним особам та об`єктам права власності імені фізичної особи, ювілейної та святкової дати, назви і дати історичної події готується у разі: присвоєння імені фізичної особи, ювілейної та святкової дати, назви і дати історичної події скверам, бульварам, вулицям, провулкам, узвозам, проїздам, проспектам, площам, майданам, набережним, мостам - сільським, селищним, міським головою.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 8 Закону № 4865 сільські, селищні, міські ради присвоюють імена фізичних осіб, ювілейні та святкові дати, назви і дати історичних подій юридичним особам та об`єктам права власності: юридичним особам, майно яких перебуває у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, та об`єктам права власності, які за ними закріплені, а також вулицям, провулкам, проспектам, площам, паркам, скверам, бульварам, узвозам, проїздам, майданам, набережним, мостам.

Із системного аналізу вказаних правових норм вбачається, що пропозиції щодо присвоєння юридичним особам та об`єктам права власності імен фізичних осіб, ювілейних та святкових дат, назв і дат історичних подій можуть також вноситися на розгляд міських рад окремими громадянами. При цьому, подання про присвоєння вказаних назв, до якого додаються узагальнені зауваження і пропозиції, що надійшли під час громадського обговорення, готується міським головою.

Приписами статті 9 Закону № 4865 обумовлено, що суб`єкт, який присвоює юридичним особам та об`єктам права власності імена фізичних осіб, ювілейні та святкові дати, назви і дати історичних подій, попередньо розглядає подання про присвоєння імені фізичної особи, ювілейної та святкової дати, назви і дати історичної події та документи, передбачені частиною другою статті 6 цього Закону.

Суб`єкт, який присвоює юридичним особам та об`єктам права власності імена фізичних осіб, ювілейні та святкові дати, назви і дати історичних подій, може зупинити розгляд подання про присвоєння імені фізичної особи, ювілейної та святкової дати, назви і дати історичної події у разі, якщо: подання внесено без документів, передбачених частиною другою статті 6 цього Закону; під час розгляду документів виявлені неточності; обґрунтування, що міститься у поданні, не відповідає підставам та умовам, визначеним у статті 3 цього Закону.

Механізм проведення громадського обговорення та основні вимоги до його організації та розгляду узагальнених пропозицій (зауважень) під час розгляду питань про присвоєння юридичним особам та об`єктам права власності, які за ними закріплені, об`єктам права власності, які належать фізичним особам, імен (псевдонімів) суспільно-політичних і громадських діячів, захисників Вітчизни, воєначальників, діячів науки, освіти, культури та інших сфер суспільного життя, ювілейних та святкових дат, назв і дат історичних подій (далі - присвоєння юридичним особам імен фізичних осіб, ювілейних та святкових дат, назв і дат історичних подій). визначає Порядок проведення громадського обговорення під час розгляду питань про присвоєння юридичним особам та об`єктам права власності, які за ними закріплені, об`єктам права власності, які належать фізичним особам, імен (псевдонімів) фізичних осіб, ювілейних та святкових дат, назв і дат історичних подій, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 24 жовтня 2012 р № 989 (далі - Порядок №989)

У преамбулі Постанови Кабінету Міністрів України від 24 жовтня 2012 р. № 989 вказано, що її постановлено відповідно до частини п`ятої статті 3 Закону України "Про присвоєння юридичним особам та об`єктам права власності імен (псевдонімів) фізичних осіб, ювілейних та святкових дат, назв і дат історичних подій.

За змістом пункту 1 Порядку № 989, його дія поширюється на суб`єктів, що готують подання про присвоєння юридичним особам імен фізичних осіб, ювілейних та святкових дат, назв і дат історичних подій, визначених статтею 7 Закону № 4865.

Таким суб`єктом подання про присвоєння імені фізичної особи, ювілейної та святкової дати, назви і дати історичної події скверам, бульварам, вулицям, провулкам, узвозам, проїздам, проспектам, площам, майданам, набережним, мостам відповідно до пункту 7 частини першої статті 7 Закону № 4865 є сільський, селищний, міський голова.

Отже, саме голова Андрушівської міської ради Житомирської області є суб`єктом, на якого поширюється Порядок №989.

Пунктом 3 Порядку №989 передбачено, що організатори громадського обговорення самостійно визначають форми його проведення (конференція, форум, громадські слухання, засідання за круглим столом, збори, зустрічі, теле- або радіодебати, Інтернет-конференція, електронна консультація), виходячи з необхідності залучення якомога більшої кількості заінтересованих учасників та власних організаційних можливостей.

Пунктом 4 Порядку № 989 встановлено, що громадське обговорення передбачає:

1) оприлюднення інформаційного повідомлення про проведення громадського обговорення, що містить відомості про: найменування організатора громадського обговорення; найменування юридичної особи, якій пропонується присвоїти ім`я фізичної особи, ювілейної чи святкової дати, назви або дати історичної події; ім`я фізичної особи, ювілейної чи святкової дати, назви або дати історичної події, що пропонується присвоїти юридичній особі, та обґрунтування такої пропозиції; суб`єктів, що внесли пропозицію щодо присвоєння юридичній особі імені фізичної особи, ювілейної чи святкової дати, назви або дати історичної події; строк, місце, час проведення заходів з громадського обговорення, акредитації представників засобів масової інформації, реєстрації учасників; поштову адресу та (або) адресу електронної пошти, номер телефону, строк і форму для подання пропозицій (зауважень); місцезнаходження та (або) адресу електронної пошти, номер телефону організатора громадського обговорення, за якими можна отримати консультації з питання, що винесено на громадське обговорення; прізвище та ім`я особи, визначеної відповідальною за проведення громадського обговорення; строк і спосіб оприлюднення результатів громадського обговорення;

2) опрацювання організаторами громадського обговорення висловлених пропозицій (зауважень) щодо присвоєння юридичним особам імен фізичних осіб, ювілейних та святкових дат, назв і дат історичних подій та проведення аналізу поданих пропозицій (зауважень);

3) узагальнення та оприлюднення результатів громадського обговорення.

Пунктом 5 Порядку № 989 передбачено, що рішення про проведення громадського обговорення приймається його організатором з урахуванням вимог, установлених Законом № 4865-VI, і повинно містити питання, що виноситься на громадське обговорення, строк його проведення, перелік заходів, які планується здійснити у рамках такого обговорення, та відповідальних осіб.

Приписами пункту 8 Порядку №989 передбачено, що у ході проведення конференцій, форумів, громадських слухань, засідань за круглим столом, зборів, зустрічей з громадськістю у рамках громадського обговорення ведеться протокол, у якому фіксуються всі пропозиції (зауваження).

Згідно з пунктом 9 Порядку № 989 організатор громадського обговорення протягом 14 днів після закінчення строку подання пропозицій (зауважень) узагальнює їх та готує звіт, у якому зазначаються найменування організатора, зміст питання, що виносилося на громадське обговорення, інформація про осіб, які взяли участь в обговоренні порушеного питання, а також узагальнений аналіз пропозицій (зауважень), що надійшли під час проведення громадського обговорення.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що вирішення питань, зокрема і організація громадських обговорень, стосовно перейменування вулиць, провулків, площ, парків, скверів, мостів та інших споруд, розташованих на території відповідного населеного пункту, належить до повноважень, зокрема, місцевої ради й такі питання вирішуються радою на її пленарних засіданнях, на підставі подання про присвоєння імені фізичної особи, ювілейної та святкової дати, назви і дати історичної події та документів, передбачених частиною другою статті 6 Закону № 4865-VI.

Під час розгляду справи судом, на підставі належних доказів, встановлено, що позивач звернувся до Андрушівської міської ради із зверненням про підготовку і внесення на розгляд ради питання про перейменування вулиць у місті Андрушівка Житомирської області.

Однак, в порушення правових норм, що регулюють питання щодо присвоєння юридичним особам та об`єктам права власності імен (псевдонімів) фізичних осіб, ювілейних та святкових дат, назв і дат історичних подій, Андрушівською міською радою Житомирської області не вчинено жодних дій, передбачених Законом №4865 та Порядком №989.

Встановлені судом обставини свідчать на користь висновку про недотримання відповідачем процедури щодо перейменування вулиць у місті Андрушівка Житомирської області.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що бездіяльність Андрушівської міської ради Житомирської області щодо не розгляду звернення ОСОБА_1 від 21 лютого 2025 року за № Б-05-41/148 про перейменування вулиці і провулку Вобяна та вулиці Зазулінського з урахуванням вимог, визначених Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні", Законом України "Про присвоєння юридичним особам та об`єктам права власності імен (псевдонімів) фізичних осіб, ювілейних та святкових дат, назв і дат історичних подій" та Порядку №989, є протиправним

Належним способом захисту прав позивача, з урахуванням правового регулювання спірних правовідносин, є зобов`язати Андрушівську міську раду Житомирської області розглянути звернення ОСОБА_1 від 21 лютого 2025 року за № Б-05-4Ш48 про перейменування вулиці і провулку Вобяна та вулиці Зазулінського з урахуванням вимог Закону України "Про присвоєння юридичним особам та об`єктам права власності імен (псевдонімів) фізичних осіб, ювілейних та святкових дат, назв і дат історичних подій", Порядку проведення громадського обговорення під час розгляду питань про присвоєння юридичним особам та об`єктам права власності, які за ними закріплені, об`єктам права власності, які належать фізичним особам, імен (псевдонімів) фізичних осіб, ювілейних та святкових дат, назв і дат історичних подій, затвердженого постановою КМУ №989 від 24.12.2010 та прийняти рішення у порядку, встановленому Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Щодо позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Стаття 56 Конституції України передбачає, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Приписами статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до частини 1 статті 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім`я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством.

Право на відшкодування моральної шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб, встановлене Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:

1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт;

3) в інших випадках, встановлених законом.

Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої суб`єктом владних повноважень, сформульовані Верховним Судом у постанові від 10.04.2019 у справі №464/3789/17.

Зокрема, суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту (п. 49).

Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання (п.52).

Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого (п. 56).

Відсутність наслідків у вигляді розладів здоров`я внаслідок душевних страждань, психологічних переживань не свідчить про те, що позивач не зазнав страждань та приниження, а отже і не свідчить про те, що моральної шкоди не завдано.

У розвиток цих положень у постанові від 27.11.2019 у справі №750/6330/17 Верховний Суд звернув увагу на те, що виходячи із загальних засад доказування, у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органами державної влади та органами місцевого самоврядування, позивач повинен довести, які саме дії (рішення, бездіяльність) спричинили страждання чи приниження, яку саме шкоду вони заподіяли і який її розмір (п. 51).

У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам (п. 53).

На переконання суду, матеріали справи не містять доказів на підтвердження факту завдання позивачу моральної шкоди, а також наявності причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням (бездіяльністю) відповідача.

Отже, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

При зверненні до суду з адміністративним позовом позивачем сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

У зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог та сплатою судового збору за одну позовну вимогу немайнового характеру, суд дійшов висновку, що судові витрати, понесені позивачем, належать відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у повному розмірі.

Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 242-246, 255, 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Частково задовольнити позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Андрушівської міської ради Житомирської області (вул. Тараса Шевченка, 1, м. Андрушівка, Бердичівський район, Житомирська область,13401, ) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії.

Визнати протиправною бездіяльність Андрушівської міської ради Житомирської області щодо не розгляду звернення ОСОБА_1 від 21 лютого 2025 року за № Б-05-41/148 про перейменування вулиці і провулку Вобяна та вулиці Зазулінського з урахуванням вимог, визначених Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні", Законом України "Про присвоєння юридичним особам та об`єктам права власності імен (псевдонімів) фізичних осіб, ювілейних та святкових дат, назв і дат історичних подій" і Порядку №989 та неприйняття рішення за результатом розгляду такого звернення.

Зобов`язати Андрушівську міську раду Житомирської області розглянути звернення ОСОБА_1 , зареєстрованого 21 лютого 2025 року за вхідним № Б-05-41/148, з урахуванням вимог Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", Закону України "Про присвоєння юридичним особам та об`єктам права власності імен (псевдонімів) фізичних осіб, ювілейних та святкових дат, назв і дат історичних подій", Порядку проведення громадського обговорення під час розгляду питань про присвоєння юридичним особам та об`єктам права власності, які за ними закріплені, об`єктам права власності, які належать фізичним особам, імен (псевдонімів) фізичних осіб, ювілейних та святкових дат, назв і дат історичних подій, затвердженого постановою КМУ №989 від 24.12.2010 та прийняти рішення у в установленому порядку.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Андрушівської міської ради Житомирської області на користь ОСОБА_1 документально підтверджені судові витрати у сумі 1211 ( одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Лавренчук

01.09.25