Справа № 440/8871/24
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2025-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2025 р. Справа № 440/8871/24

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Чалого І.С.,

Суддів: Ральченка І.М. , Катунова В.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Комунального підприємства Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" на рішення Полтавського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції Супрун Є.Б.) від 16.04.2025 року по справі № 440/8871/24

за позовом Комунального підприємства Полтавської обласної ради "Полтававодоканал"

до Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області

про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, КП ПОР "Полтававодоканал", звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду із позовною заявою, в якій просив визнати протиправною та скасувати постанову відповідача "Про накладення штрафу за порушення законодавства про захист прав споживачів" від 05.07.2024 № 2, якою застосовано штраф у розмірі 60560,00 грн за надання споживачу рахунків на оплату послуг з централізованого питного водопостачання, сформованих з порушенням вимог Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання", внаслідок перенесення на особовий рахунок позивача суми заборгованості по особовому рахунку за колишньою адресою позивача, об`єкт нерухомості за якою перейшов у власність іншої особи.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що споживачу ОСОБА_1 належала квартира АДРЕСА_1 . 29.10.2020 на підставі договору купівлі-продажу НМК 921471 право власності на це приміщення перейшло до інших осіб. Відповідно ж до п. 3.2 розділу 3 договору купівлі-продажу ОСОБА_1 , як продавець, зобов`язаний був сплатити будь-яку заборгованість з комунальних послуг за користування квартирою, наявну на дату підписання договору, протягом 3 робочих днів. Однак своє зобов`язання перед КП "Полтававодоканал" щодо сплати заборгованості, яка на момент укладення угоди складала 12826,09 грн, не виконав. У зв`язку з цим листом від 12.04.2022 за № 414 споживача було повідомлено про те, що сума боргу по особовому рахунку НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 у розмірі 12826,09 грн була перенесена на особовий рахунок споживача НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_3 (місце проживання та реєстрації). 14.04.2022 виконано сторнування/перенесення накопиченої заборгованості абонентом ОСОБА_1 на момент оформлення договору купівлі-продажу від 29.10.2020. Це сторнування було відображене у рахунках на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення по особовому рахунку НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_3 за квітень 2022 року у графі "Сума перерахунку". При цьому нарахування за спожиті послуги відображено у відповідних графах рахунку. У подальшому сума перерахунку відображається у графі загального сальдо станом на перше число місяця, що йде за звітним. Вказував ще й на обставини порушення контролюючим органом процедури розгляду справи про порушення вимог законодавства у сфері захисту прав споживачів, оскільки відповідач жодним чином не відреагував на письмові заперечення позивача, не повідомив його про час та місце розгляду питання про накладення штрафу та розглянув справу без участі представника позивача. Зазначає про відсутність самого факту порушення Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання", Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2019 № 690, оскільки ч. 1 ст. 23 Закону України "Про захист прав споживачів" не передбачено серед переліку діянь, за які настає відповідальність, надання споживачу рахунків на оплату послуг з централізованого питного водопостачання, сформованих з порушенням вимог певного закону чи підзаконного акту.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 16.04.2025 року по справі № 440/8871/24 позовні вимоги залишено без задоволення.

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що відповідач жодним чином не відреагував на письмові заперечення позивача, не повідомив його про час та місце розгляду питання про накладення штрафу та розглянув справу без участі представника позивача, внаслідок чого процес розгляду справи та права позивача було порушено. Однак, суд першої інстанції проігнорував такі доводи позивача, зазначивши в оскаржуваному рішенні, що це (порушення процедури прийняття постанови) не може бути самостійною підставою для скасування постанови. Також вказує, що листом від 12.04.2022 за вих. № 414 Споживача було повідомлено, що сума боргу по особовому рахунку НОМЕР_1 за адресою АДРЕСА_2 в розмірі 12826,09 грн. перенесена на особовий рахунок Споживача НОМЕР_2 за адресою АДРЕСА_3 (місце проживання та реєстрації). 14.04.2022 року виконано сторнування/перенесення накопиченої заборгованості абонентом ОСОБА_1 , на момент оформлення договору купівлі-продажу від 29.10.2020 р. Це сторнування було відображене в рахунку за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення по особовому рахунку НОМЕР_2 за адресою АДРЕСА_3 за квітень 2022 року у графі «Сума перерахунку». При цьому нарахування за спожиті послуги відображені у відповідних графах рахунку. В подальшому сума перерахунку відображається у графі загального сальдо станом на перше число місяця, що йде за звітним. Таким чином, на думку апелянта, рішення, що оскаржується слід визнати протиправним та скасувати.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому наполягає на законності рішення суду першої інстанції, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Сторони про розгляд справи в порядку письмового провадження повідомлені належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги та відзив на неї, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що до Управління від Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України надійшов лист від 20.05.2024 № 70-02/1036е разом зі зверненням гр. ОСОБА_1 від 16.05.2024 щодо фактів порушення законодавства, ліцензійних умов та зловживання монопольним становищем з боку КП "Полтававодоканал", як монополіста по водопостачанню у Полтавській області (а.с. 85-86).

Держпродспоживслужба України листом № 15.1.2-6/11236 від 29.05.2024 відповідно до вимог абзацу 5 частини першої статті 6 Закону України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, пункту 41 постанови Кабінету Міністрів України від 13.03.2022 № 303 Про припинення заходів державного нагляду (контролю) і державного ринкового нагляду в умовах воєнного стану та наказу Держпродспоживслужби від 01.04.2024 № 191 Про рішення щодо здійснення протягом періоду воєнного стану позапланових заходів державного нагляду (контролю) у сфері надання житлово-комунальних послуг надала погодження на проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) в частині додержання КП "Полтававодоканал" законодавства про захист прав споживачів за адресою: вул. Пилипа Орлика, 40-А, м. Полтава, Полтавська область (а.с. 56).

Відповідно до наказу Управління від 18.06.2024 № 456-ОД (а.с. 56-57) та посвідчення (направлення) від 18.06.2024 № 492 про проведення позапланової перевірки (зворот а.с. 57) співробітниками Управління у період з 19.06.2024 по 27.06.2024 було проведено позапланову перевірку КП Полтававодоканал в частині додержання вимог законодавства про захист прав споживачів, за наслідками якої складено акт № 000012 від 27.06.2024 (а.с. 93-113).

В ході перевірки встановлено та зафіксовано в акті наступні обставини.

"19.01.2022 між КППОР "Полтававодоканал" та гр. ОСОБА_1 укладено Договір з індивідуальним споживачем у будівлі, приміщення якої є самостійними об`єктами нерухомого майна, про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення. Відповідно до умов Договору адресою об`єкта водопостачання є АДРЕСА_3 .

Згідно з п. 17 Договору з індивідуальним споживачем у будівлі, приміщення якої є самостійними об`єктами нерухомого майна, про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, рахунки на оплату послуг формуються виконавцем на основі показань вузла (вузлів) комерційного обліку відповідно до Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання".

Відповідно до п. 37 Договору з індивідуальним споживачем у будівлі, приміщення якої є самостійними об`єктами нерухомого майна, про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, виконавець має право обмежити (припинити) надання відповідної послуги Споживачеві у разі непогашення в повному обсязі заборгованості за спожиті послуги протягом 30 днів з дня отримання попередження надання йому послуг може бути спочатку обмежено, а потім припинено. Особовим рахунком по даному Договору є 418-5609014-22. Договором не передбачено можливість переведення боргу з іншого особового рахунку.

Відповідно до наданої в ході перевірки інформації: 14.04.2022 попереднім розрахунковим рахунковим періодом (березнем 2022 року) на особовий рахунок НОМЕР_2 було виконано перенесення накопиченої заборгованості абонентом ОСОБА_1 по особовому рахунку НОМЕР_1 станом на момент оформлення договору купівлі-продажу помешкання за адресою: АДРЕСА_2 .

26.04.2024 за № 1178 КППОР Полтававодоканал гр. ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_4 ) направлено попередження про заборгованість з подальшим відключенням, в якому повідомляється про наявність заборгованості за особовим рахунком НОМЕР_2 за послуги з централізованого водопостачання/водовідведення в сумі 13155,68 грн.

Проте, відповідно до наданої в ході перевірки інформації, заборгованість в сумі 12826,09 грн. сформована по іншому особовому рахунку гр. ОСОБА_1 , за адресою АДРЕСА_2 , а умовами Договору по особовому рахунку НОМЕР_2 є надання послуг з централізованого водопостачання/водовідведення за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідно до п. 36 Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 липня 2019 року № 690 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 02.02.2022 № 85) рахунок на оплату спожитих послуг надається споживачу щомісяця на безоплатній основі відповідно до статті 8 Закону України Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання.

Рахунки на оплату спожитих послуг формуються виконавцем або визначеною власником (співвласником) іншою особою, яка здійснює розподіл обсягів послуг, на основі показань вузлів комерційного обліку з урахуванням показань вузлів розподільного обліку відповідно до Закону України Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання та надаються споживачу (його представнику) не пізніше ніж за 10 календарних днів до граничного строку внесення плати за послуги, визначеного договором.

Згідно з частиною 1 статті 8 Закону України Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання рахунки на оплату наданої комунальної послуги формуються виконавцем або визначеною власником (співвласниками) іншою особою, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги, на основі показань вузла комерційного обліку відповідної комунальної послуги згідно з вимогами статей 9-11 цього Закону.

Відповідно до частини 3 статті 8 Закону України Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання рахунок на оплату комунальної послуги повинен містити, зокрема, таку інформацію: найменування та платіжні реквізити виконавця комунальної послуги; адресна інформація, найменування або прізвище, ім`я та по батькові споживача, або абонентський номер споживача, визначений договором про надання комунальної послуг, який надає згоду ідентифікувати споживача виконавцю або іншій особі, що здійснює розподіл обсягів комунальних послуг; період за який здійснюється нарахування; загальна сума до сплати; обсяг спожитої теплової енергії та води за поточний період, визначений згідно з вимогами статей 9 - 11 цього Закону, а також показання відповідних вузлів обліку (у разі відсутності вузлів обліку теплової енергії приладів розподілювачів теплової енергії) на основі яких цей обсяг визначено, застосоване розрахункове або середнє споживання; стан розрахунків споживачем за спожиту комунальну послугу, у тому числі заборгованість з оплати послуги (у разі її наявності), періоди, в яких виникла така заборгованість, відомості про обчислення її розміру, пільги/субсидії ( у разі їх надання/призначення).

Зокрема у рахунку за послугу з централізованого водопостачання / централізованого водовідведення за квітень 2022 року при проведених нарахуваннях за показниками лічильника в сумі 148,39 грн, відображена сума перерахунку 12826,09 грн (перенесена заборгованість абонента ОСОБА_1 з особового рахунку НОМЕР_1 станом на 29.10.2020 відповідно до наданої в ході перевірки Довідки), з урахуванням даної суми у рахунку сформована сума до сплати у розмірі 12996,57 грн.

У рахунку за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення за травень 2024 року у графі разом до сплати відображена сума 13185,72 грн (включає перенесена заборгованість абонента ОСОБА_1 з особового рахунку НОМЕР_1 станом на 29.10.2020 відповідно до наданої в ході перевірки Довідки).

В порушення ч. 3 ст. 8 Закону України Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання, п. 36 Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2019 № 690, КП Полтававодоканал в рахунках на оплату комунальної послуги гр. ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_3 за особовим рахунком НОМЕР_2 відображено не загальну суму до сплати за спожиті послуги за вищевказаною адресою, а інформацію про перенесену заборгованість абонента з іншого особового рахунку.".

Примірник акту перевірки від 27.06.2024 № 000012 вручений в.о. генерального директора КП "Полтававодоканал" 27.06.2024.

У зауваженнях до акту зазначено про незгоду з його висновками.

На підставі висновків акту перевірки Управлінням було винесено припис № 000007 від 27.06.2024 (а.с. 91), яким зобов`язано в 5-денний термін з дня отримання припису усунути наступні порушення, що зазначені в акті перевірки:

1) відповідно до вимог ч. 3 ст. 8 Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання", п. 36 Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 04.07.2019 №690, при формуванні рахунків на послуги з водопостачання та водовідведення гр. ОСОБА_2 за особовим рахунком НОМЕР_2 (адреса: АДРЕСА_3 ) виключити заборгованість в сумі 12826,09 грн, перенесену з особового рахунку 1220-2950000-1;

2) виключити з обліку за особовим рахунком НОМЕР_2 заборгованість у сумі 12826,09 грн, перенесену з особового рахунку 1220-2950000-1.

Примірник припису вручений в.о. генерального директора КП "Полтававодоканал" 27.06.2024, що підтверджується відміткою на другому екземплярі припису.

05.07.2024 до Управління від КП "Полтававодоканал" надійшов лист № 1581 від 02.07.2024, яким повідомлено про факт перебування на розгляді справи № 554/872/24 за позовом ОСОБА_1 до КП "Полтававодоканал" про захист прав споживачів (а.с. 48).

Також, на адресу Управління від позивача надійшли заперечення № 7/2630 від 04.07.2024 на акт № 000012 від 27.06.2024 (а.с. 49-50).

Листом № Вих-01-31/07.2/479 від 05.07.2024 відповідач повідомив ОСОБА_1 про проведення перевірки КП Полтававодоканал за його зверненням (а.с. 92).

У подальшому, керуючись п. 1 ч. 2 ст. 14, ст. 15, ст. 16 Закону України Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання, Управлінням було винесено спірну постанову № 2 від 05.07.2024 про накладення штрафу за порушення законодавства про захист прав споживачів, якою до КП "Полтававодоканал" застосовано штраф у розмірі 60560,00 грн (а.с. 184).

Листом № вих-01-27/07.2/3707 від 05.07.2024 цю постанову направлено позивачу (а.с. 58).

Не погодившись з винесеною постановою, позивач звернувся до суду першої інстанції із вищевказаними позовними вимогами.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов до висновку, що наявність законних підстав для проведення перевірки, а також для застосування до позивача штрафу, за відсутності спору щодо суми штрафу.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам з урахуванням доводів сторін та висновків суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України від 05 квітня 2007 року № 877-V «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (далі - Закон № 877-V).

Відповідно до статті 1 Закону № 877-V державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Статтею 2 Закону № 877-V передбачено, що дія цього Закону поширюється на відносини, пов`язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності. Дія цього Закону не поширюється на відносини, що виникають під час здійснення заходів валютного нагляду, податкового контролю, митного контролю, державного експортного контролю (крім здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням суб`єктами космічної діяльності України приватної форми власності законодавства про космічну діяльність в Україні), контролю за дотриманням бюджетного законодавства, державного нагляду на ринках фінансових послуг, державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції, державного нагляду (контролю) в галузі телебачення і радіомовлення, державного нагляду (контролю) за дотриманням суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, законодавства у сферах енергетики та комунальних послуг, державного ринкового нагляду та контролю нехарчової продукції, державного нагляду (контролю) за дотриманням суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, під час рейдових перевірок (перевірок на дорозі), що проводяться з урахуванням особливостей, визначених Законом України "Про автомобільний транспорт", державного нагляду за дотриманням вимог безпеки використання ядерної енергії, державного нагляду (контролю) у сфері безпеки торговельного мореплавства і судноплавства на внутрішніх водних шляхах (у частині нагляду (контролю) за суднами).

Дія цього Закону також не поширюється на відносини, що виникають під час здійснення податковими органами податкового контролю за дотриманням вимог законодавства щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін, що здійснюються ними у період дії воєнного, надзвичайного стану.

Частиною четвертою статті 6 Закону №877-V передбачено, що строк здійснення позапланового заходу не може перевищувати десяти робочих днів, а щодо суб`єктів малого підприємництва - двох робочих днів. Продовження строку здійснення позапланового заходу не допускається.

Відповідно до частин першої та другої статті 8 Закону № 877-V орган державного нагляду (контролю) в межах повноважень, передбачених законом, під час здійснення державного нагляду (контролю) має право:

- вимагати від суб`єкта господарювання усунення виявлених порушень вимог законодавства; вимагати припинення дій, які перешкоджають здійсненню державного нагляду (контролю);

- відбирати зразки продукції, призначати експертизу, одержувати пояснення, довідки, документи, матеріали, відомості з питань, що виникають під час державного нагляду (контролю), у випадках та порядку, визначених законом;

- надавати (надсилати) суб`єктам господарювання обов`язкові для виконання приписи про усунення порушень і недоліків;

- застосовувати санкції до суб`єктів господарювання, їх посадових осіб та вживати інших заходів у межах та порядку, визначених законом.

Органи державного нагляду (контролю) та їх посадові особи під час здійснення заходів державного нагляду (контролю), серед іншого, зобов`язані: повно, об`єктивно та неупереджено здійснювати державний нагляд (контроль) у межах повноважень, передбачених законом.

Згідно із частинами сьомою та восьмою статті 7 Закону № 877-V на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.

Припис - обов`язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб`єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства. Припис не передбачає застосування санкцій щодо суб`єкта господарювання. Припис видається та підписується посадовою особою органу державного нагляду (контролю), яка здійснювала перевірку.

Частиною першою статті 10 Закону № 877-V окреслено, що суб`єкт господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) має право не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення державного нагляду (контролю), якщо:

- державний нагляд (контроль) здійснюється з порушенням передбачених законом вимог щодо періодичності проведення таких заходів;

- посадова особа органу державного нагляду (контролю) не надала копії документів, передбачених цим Законом, або якщо надані документи не відповідають вимогам цього Закону;

- суб`єкт господарювання не одержав повідомлення про здійснення планового заходу державного нагляду (контролю) в порядку, передбаченому цим Законом;

- посадова особа органу державного нагляду (контролю) не внесла запис про здійснення заходу державного нагляду (контролю) до журналу реєстрації заходів державного нагляду (контролю) (за наявності такого журналу в суб`єкта господарювання);

- тривалість планового заходу державного нагляду (контролю) або сумарна тривалість таких заходів протягом року перевищує граничну тривалість, встановлену частиною п`ятою статті 5 цього Закону, або тривалість позапланового заходу державного нагляду (контролю) перевищує граничну тривалість, встановлену частиною четвертою статті 6 цього Закону;

- орган державного нагляду (контролю) здійснює повторний позаплановий захід державного нагляду (контролю) за тим самим фактом (фактами), що був (були) підставою для проведеного позапланового заходу державного нагляду (контролю);

- органом державного нагляду (контролю) не була затверджена та оприлюднена на власному офіційному веб-сайті уніфікована форма акта, в якій передбачається перелік питань залежно від ступеня ризику;

- у передбачених законом випадках посадові особи не надали копію погодження центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу на здійснення позапланового заходу державного нагляду (контролю).

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що частиною шостою статті 7 Закону № 877-V визначено, що за результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт, який повинен містити такі відомості:

- дату складення акта; тип заходу (плановий або позаплановий);

- форма заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд тощо);

- предмет державного нагляду (контролю);

- найменування органу державного нагляду (контролю), а також посаду, прізвище, ім`я та по батькові посадової особи, яка здійснила захід;

- найменування юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснювався захід.

Відповідно до частини дев`ятої статті 4 Закону № 877-V невиконання приписів, розпоряджень та інших розпорядчих документів органу державного нагляду (контролю) тягне за собою застосування штрафних санкцій до суб`єкта господарювання згідно із законом.

Згідно з вимогами пункту 1 Положення про Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 2 вересня 2015 р. № 667 (далі за текстом - Положення № 667), Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (Держпродспоживслужба) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства та який реалізує державну політику, зокрема, у сфері безпечності та окремих показників якості харчових продуктів, державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів і рекламу в цій сфері.

Відповідно до вимог підпункту 6 пункту 4 Положення № 667 Держпродспоживслужба відповідно до покладених на неї завдань у сфері здійснення державного нагляду (контролю) за дотримання законодавства про захист прав споживачів (у тому числі споживачів виробів з дорогоцінних металів та дорогоцінного каміння):

- перевіряє додержання суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сфері торгівлі і послуг, вимог законодавства про захист прав споживачів, а також правил торгівлі та надання послуг;

- проводить контрольні перевірки правильності розрахунків із споживачами за реалізовану продукцію відповідно до закону;

- накладає на суб`єктів господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства, стягнення за порушення законодавства про захист прав споживачів;

- передає матеріали перевірок на дії осіб, що містять ознаки кримінального правопорушення, органам досудового розслідування.

Згідно з вимогами пункту 7 Положення № 667 Держпродспоживслужба здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи.

Процедуру накладення стягнень уповноваженими особами Держпродспоживслужби та її територіальних органів з суб`єктів господарювання - підприємств, установ, організацій (їх філій, представництв, відділень) незалежно від форми власності, іноземних юридичних осіб (їх філій, представництв, відділень) і фізичних осіб - підприємців, що провадять господарську діяльність на території України, за порушення законодавства про захист прав споживачів визначає Порядок накладення стягнень за порушення законодавства про захист прав споживачів, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 серпня 2002 року № 1177 (далі - Порядок № 1177).

У силу пункту 4 Порядку № 1177 рішення про накладення штрафів приймається на підставі відповідних актів перевірки суб`єкта господарювання та інших матеріалів, пов`язаних з цією перевіркою, за наявності порушень, зазначених у пункті 2 цього Порядку, і оформляється постановою за формою, що встановлюється Мінекономіки.

Питання про накладення штрафу розглядається за участю представника суб`єкта господарювання. У разі його відсутності справу може бути розглянуто лише у випадку, коли незважаючи на своєчасне повідомлення суб`єкта господарювання про місце і час розгляду справи від нього не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Перелік порушень, за які з суб`єкта господарювання стягується штраф, розмір і порядок його стягнення визначаються законами, що регулюють податкові та інші відносини, в яких допущено правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 14 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» за порушення вимог цього Закону на суб`єктів господарювання, які є операторами зовнішніх інженерних мереж або виконавцями комунальних послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого питного водопостачання, а також на інших осіб, які здійснюють розподіл обсягів відповідної комунальної послуги, накладається штраф у таких розмірах: 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб - у разі надання споживачу комунальної послуги з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого питного водопостачання рахунка на оплату відповідної комунальної послуги, сформованого з порушенням вимог цього Закону.

З матеріалів справи судом встановлено, що постановою про накладення штрафу за порушення законодавства про захист прав споживачів" від 05.07.2024 № 2 до підприємства позивача застосовано штраф у розмірі 60560,00 грн за надання споживачу рахунків на оплату послуг з централізованого питного водопостачання, сформованих з порушенням вимог Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання", внаслідок перенесення на особовий рахунок позивача суми заборгованості по особовому рахунку за колишньою адресою позивача, об`єкт нерухомості за якою перейшов у власність іншої особи.

При цьому, зазначена постанова винесена на підставі акта перевірки № 000012 від 27.06.2024 р., в якому було зафіксовано порушення ч. 3 ст. 8 Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання", п. 36 Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджених постановою Кабінету міністрів України № 690 від 05.07.2019 р.

Порядок накладення та стягнення штрафів за правопорушення у сфері комерційного обліку комунальних послуг визначений ст. 16 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», де зокрема, частина 1-6 передбачено наступне.

Підставою для розгляду справи про правопорушення у сфері комерційного обліку комунальних послуг є акт перевірки та інші матеріали, пов`язані з цією перевіркою.

Акти перевірки складаються окремо на кожне виявлене правопорушення.

Посадові особи, уповноважені на проведення перевірок та складання актів, визначаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах метрологічного нагляду та державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів.

Акт перевірки складається у двох примірниках, які підписуються посадовою особою центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах метрологічного нагляду та державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, та керівником суб`єкта господарювання або уповноваженою ним особою.

У разі відмови керівника суб`єкта господарювання або уповноваженої ним особи від підписання акта перевірки посадова (службова) особа центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах метрологічного нагляду та державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, вносить до такого акта відповідний запис.

Один примірник акта перевірки вручається керівнику суб`єкта господарювання або уповноваженій ним особі, а другий зберігається в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах метрологічного нагляду та державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, або його територіальному органі.

Акт перевірки разом з поясненнями керівника суб`єкта господарювання або уповноваженої ним особи (за наявності) та документами, що підтверджують факт виявлених порушень, не пізніше наступного робочого дня за днем його складання передається посадовій особі, визначеній частиною другою статті 14 цього Закону, для прийняття рішення про накладення штрафу.

Справа про правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання акта перевірки посадовою особою, уповноваженою розглядати справу.

За результатом розгляду справи про правопорушення виноситься постанова.

Штраф сплачується протягом 15 днів з дня отримання копії постанови відповідним суб`єктом господарювання.

Як зазначалося вище, згідно пункту 4 Порядку накладення стягнень за порушення законодавства про захист прав споживачів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17.08.2002 № 1177 питання про накладення штрафу розглядається за участю представника суб`єкта господарювання. У разі його відсутності справу може бути розглянуто лише у випадку, коли незважаючи на своєчасне повідомлення суб`єкта господарювання про місце і час розгляду справи від нього не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Аналіз наведеної вище норми свідчить про те, що особі, до якої застосовується штраф в якості відповідальності за порушення законодавства про захист прав споживачів, повинно бути забезпечено право завчасно знати про час та місце розгляду справи. Це право є гарантією реалізації інших прав - на участь в засіданні, висловлення заперечень, надання доказів, правовий захист тощо.

Колегія суддів зазначає, що вказане положення не зазначає в якій формі має бути зроблено повідомлення суб`єкта господарювання про місце і час розгляду його справи. Однак законодавство однозначно вказує на те, що суб`єкту, до якого застосовується адміністративна санкція, має бути забезпечено право завчасно знати про час та місце розгляду його справи. Це право є гарантією реалізації інших прав: на участь в розгляді справи про правопорушення його представника, висловлення міркувань, надання доказів, тобто права на захист.

При цьому, за змістом пункту 4 Порядку № 1177, обов`язок щодо своєчасного повідомлення суб`єкта владних повноважень про час та місце розгляду справи не вичерпується лише надсиланням такого повідомлення, але й обов`язково включає в себе також перевірку факту своєчасності отримання такого повідомлення. Саме лише надсилання, без отримання, не свідчить про поінформованість особи про час та місце розгляду справи, а отже, робить це право недієвим: суб`єкт господарювання не може забезпечити явку свого представника на розгляд справи чи подати клопотання про відкладення розгляду справи, тобто реалізувати надані йому вказаним Порядком процедурні гарантії.

Дослідивши наявні у справі докази, колегія суддів зазначає, що в порушення наведеної вище норми, відповідач не повідомив позивача про дату, час та місце розгляду питання про накладення штрафу та розглянув справу без участі представника позивача.

Колегія суддів зазначає, що певні дефекти адміністративного акта можуть не пов`язуватись з його змістом, а стосуватися, наприклад, процедури його ухвалення. Саме по собі порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом.

Виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття. Дефектні процедури прийняття адміністративного акта, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків. Разом із тим, не кожен дефект акта робить його неправомірним.

Фундаментальне порушення це таке порушення суб`єктом владних повноважень норм права, допущення суттєвої, істотної помилки при прийнятті певного рішення, яке мало наслідком прийняття незаконного рішення.

Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.

Отже, колегія суддів, не применшуючи значення необхідності дотримання встановленої законодавством процедури ухвалення того чи іншого рішення, вважає, що порушення такої процедури може бути підставою до скасування рішення суб`єкта владних повноважень лише за тієї умови, що воно вплинуло або могло вплинути на правильність рішення.

Аналогічний вимір суттєвості порушень застосовує Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), який у своїх рішеннях демонструє виважений підхід до оцінки характеру допущених порушень належної процедури з точки зору їх можливого впливу на загальну справедливість судового розгляду. Метод «оцінки справедливості процесу в цілому» не передбачає дослідження правомірності будь-якої окремої процесуальної дії у відриві від інших етапів процесу. По суті, ЄСПЛ у своїх рішеннях акцентує увагу на необхідності з`ясувати, «чи перетворили допущені порушення (в контексті конкретних обставин справи) судовий розгляд у цілому на несправедливий». При цьому, як свідчить практика ЄСПЛ, навіть виявлення судом серйозних (чи вагомих), на його думку, порушень права на справедливий судовий розгляд, допущених національними судами, не завжди тягне загальну оцінку проведеного судового розгляду та ухваленого підсумкового рішення як несправедливого.

Інакше кажучи, за принципами, що сповідує ЄСПЛ, скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.

Враховуючи обставини цієї справи, а також те, що складенню постанови про накладення штрафу в обов`язковому порядку має передувати, зокрема, завчасне сповіщення суб`єкта, який притягається до відповідальності, про дату, час і місце розгляду, а метою такого сповіщення є забезпечення реалізації права цієї особи брати участь у розгляді справи, надавати свої пояснення (заперечення, тощо), колегія суддів зазначає, що в межах цих правовідносин відповідачем допущено порушення процедури розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності, яке є суттєвим і ця обставина сама по собі є підставою для скасування постанови № 2 від 05.07.2024 р.

У зв`язку, висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для скасування спірної постанови через порушення процедури її прийняття, з урахуванням вказаних вище обставин, є помилковим.

Згідно з ч. 1-3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

На підставі викладеного, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із прийняттям нового про задоволення адміністративного позову.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

При прийнятті рішення у даній справі суд врахував позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Із врахуванням такого підходу Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд апеляційної інстанції вважає, що ключові аргументи сторін отримали достатню оцінку.

Інші доводи і заперечення сторін на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.

Судові витрати підлягають розподілу у відповідності до ст. 139 КАС України.

Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, відповідно до вимог ст. 327, ч. 1 ст. 329 КАС України.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" задовольнити.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16.04.2025 року по справі № 440/8871/24 скасувати та прийняти нове судове рішення, яким позовні вимоги Комунального підприємства Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області від 05.07.2024 № 2 про накладення штрафу за порушення законодавства про захист прав споживачів, якою до Комунального підприємства Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" застосовано штраф у розмірі 60560,00 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області () на користь Комунального підприємства Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" () витрати зі сплати судового збору у розмірі 7570,00 грн. (сім тисяч п`ятсот сімдесят гривень) 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)І.С. Чалий
Судді(підпис) (підпис) І.М. Ральченко В.В. Катунов