Справа № 580/12569/24
Суддя: Мельничук Володимир Петрович
Дата ухвалення: 2025-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2025 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Бужак Н.П., Василенка Я.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційні скарги 2 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Черкаській області, Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до 2 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Черкаській області, Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Черкаській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до 2 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Черкаській області, Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Черкаській області, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність 2 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Черкаській області та Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Черкаській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 середнього грошового забезпечення (середнього заробітку) за час затримки розрахунку при звільненні за період з 11.04.2023 по 20.11.2024 включно;

- зобов`язати 2 Державний пожежно-рятувальний загін Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Черкаській області нарахувати ОСОБА_1 середнє грошового забезпечення (середній заробіток) за час затримки розрахунку при звільненні за період з 11.04.2023 по 20.11.2024 включно;

- зобов`язати Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Черкаській області виплатити ОСОБА_1 середнє грошового забезпечення (середній заробіток) за час затримки розрахунку при звільненні за період з 11.04.2023 по 20.11.2024 включно у розмірі 480 079,86 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги Позивач вказав, що він проходив службу в 2-му Державного пожежно-рятувальному загоні Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Черкаській області. Відповідачі на дату звільнення 11.04.2023 протиправно не провели з Позивачем остаточний розрахунок при звільненні. Остаточний розрахунок з Позивачем проведено 21.11.2024, тому на Відповідачів покладено обов`язок виплати середнього заробітку за час затримки повного розрахунку при звільненні в період з 11.04.2023 по 20.11.2024 включно.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2025 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність 2-го Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Черкаській області та Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Черкаській області щодо несвоєчасного повного остаточного розрахунку при звільненні ОСОБА_1 зі служби цивільного захисту.

Стягнуто з Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Черкаській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 11.04.2023 по 20.11.2024 включно, в сумі 145 690 (сто сорок п`ять тисяч шістсот дев`яносто) грн, з відрахуванням з цієї суми податків, зборів та обов`язкових платежів.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, 2 Державний пожежно-рятувальний загін Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Черкаській області подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовної заяви відмовити повністю.

Також, не погоджуючись з таким судовим рішенням, Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Черкаській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції частково та ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з 2 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Черкаській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.05.2023 по 21.11.2024 в сумі 60 639,79 грн (шістдесят тисяч шістсот тридцять дев`ять) грн 79 коп., з відрахуванням з цієї суми податків, зборів та обов`язкових платежів.

В апеляційних скаргах Відповідачі посилаються на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Апеляційна скарга 2 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Черкаській області мотивована тим, що між сторонами існував спір щодо розміру виплат, на які Позивач мав право, тому стягнення середнього заробітку є безпідставним.

Апеляційна скарга Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Черкаській області мотивована тим, що оскільки спір виник з правовідносин щодо проходження служби цивільного захисту і нарахованого та виплаченого грошового забезпечення за період служби з 10.03.2023 по 30.04.2023 між Позивачем та 2 Державним пожежно-рятувальним загоном ГУ ДСНС України у Черкаській області, а Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Черкаській області здійснювало фінансове обслуговування (платник за 2 ДПРЗ ГУ ДСНС України у Черкаській області), а тому Головному управлінню не належить відповідати за зобов`язаннями 2 ДПРЗ ГУ ДСНС України у Черкаській області у вказаній адміністративній справі.

Крім того, Відповідачі посилаються на правові позиції Верховного Суду та його Великої Палати, згідно яких суд може зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Відзиву Позивача на апеляційні скарги 2 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Черкаській області, Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Черкаській області до суду апеляційної інстанції не надходило, що не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, яким передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Зазначене узгоджується з позицією, викладеною в п. 13.1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20.05.2013 № 7, відповідно до якого у разі часткового оскарження судового рішення суд апеляційної інстанції в описовій частині свого рішення повинен зазначити, в якій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, і при цьому не має права робити правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.

Отже, оскільки Відповідачі у своїх апеляційних скаргах оскаржують судове рішення в частині задоволення позовних вимог, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що саме в цій частині перевіряється законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що Позивач проходив службу в органах цивільного захисту, зокрема з 29 січня 2020 року по 12 травня 2021 року - в Головному управлінні Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Черкаській області, з 13 травня 2021 року по 10 березня 2023 року - в 1 Державному пожежно-рятувальному загоні Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Черкаській області, з 11 березня 2023 року по 30 квітня 2023 року - в 2 Державному пожежно-рятувальному загоні Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Черкаській області.

Позивач звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом про нарахування та виплату грошового забезпечення у зв`язку з неправомірним застосуванням показника прожиткового мінімуму при його визначенні.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2023 року у справі № 580/6284/23 відмовлено в задоволенні позову повністю.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2024 року апеляційну скаргу Позивача задоволено, рішення суду першої інстанції скасовано.

Позов задоволено повністю.

Зобов`язано Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Черкаській області провести перерахунок та виплату грошового забезпечення ОСОБА_1 відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 (з урахуванням постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі № 826/6453/18), а саме із застосуванням з 29 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" від 14 листопада 2019 року № 294-ІХ на 01 січня 2020 року, а з 01 січня 2021 року по 12 травня 2021 року - із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" від 15 грудня 2020 року № 1082-ІХ на 01 січня 2021 року, з урахуванням раніше виплачених сум.

Зобов`язано 1 Державний пожежно-рятувальний загін з охорони об`єкта Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Черкаській області провести перерахунок та виплату грошового забезпечення ОСОБА_1 із застосуванням у період з 13 травня 2021 року по 31 грудня 2021 року показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" від 15 грудня 2020 року № 1082-ІХ на 01 січня 2021 року, у період з 01 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" від 02 грудня 2021 року № 1928-ІХ на 01 січня 2022 року, у період з 01 січня 2023 року по 10 березня 2023 року показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" від 03 листопада 2022 року № 2710-ІХ на 01 січня 2023 року, з урахуванням раніше виплачених сум.

Зобов`язано 2 Державний пожежно-рятувальний загін Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Черкаській області провести перерахунок та виплату грошового забезпечення ОСОБА_1 із застосуванням у період з 11 березня 2023 року по 30 квітня 2023 року показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» від 03 листопада 2022 року № 2710-ІХ на 01 січня 2023 року, а також перерахунок та виплату інших виплат, проведених у зв`язку із звільненням зі служби, з урахуванням раніше виплачених сум.

На виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.01.2024 у справі № 580/6284/23 Головним управлінням ДСНС України в Черкаській області прийнято наказ «Про внесення змін до наказів» від 21.02.2024 № 48-НК/68, відповідно до якого вбачається, що ОСОБА_1 здійснено перерахунок складових грошового забезпечення з 29.01.2020 по 31.12.2020 та 01.01.2021 по 12.05.2021, визначив розміри грошового забезпечення позивача застосовуючи прожитковий мінімум, встановлений 01.01.2020 та 01.01.2021, встановивши позивачу посадовий оклад 3680,00 грн, оклад за спеціальним званням 1220,00 грн; в період з 01.01.2021 до 12.05.2021 встановлено посадовий оклад 3970,00 грн, оклад за спеціальним званням 1320,00 грн. Також, внесено зміни до наказів щодо преміювання Позивача: від 18.02.2020 № 28, встановивши розмір премії 56%; від 13.03.2020 № 40, від 13.04.2020 № 76, від 14.05.2020 № 103, від 15.06.2020 № 132, від 15.07.2020 № 159, від 17.08.2020 № 190, від 15.09.2020 № 214, встановивши розмір премії 48%, від 12.10.2020 № 240, від 06.11.2020 № 253, від 07.12.2020 № 273, встановивши розмір премії 47%; від 20.01.2021 № 10, встановивши розмір премії 37%; від 11.02.2021 № 28, від 16.03.2021 № 51, від 12.04.2021 № 7, встановивши розмір премії 34%; від 17.05.2021 № 25, встановивши розмір премії 81%. Також Головним управлінням ДСНС України в Черкаській області видано довідку від 21.03.2024 № 19 про помісячний розмір грошового забезпечення.

На виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2024 року у справі № 580/6284/23 2-й Державний пожежно-рятувальний загін Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Черкаській області прийняв наказ від 28.03.2024 № 43 «Про внесення змін до наказів». Пунктами 2-3 даного наказу 2-й Державним пожежно-рятувальним загоном Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Черкаській області внесено зміни до наказів про преміювання та зменшено відсотковий розмір премії, що був до перерахунку.

Вважаючи, що Відповідачі неправомірно зменшили показники грошового забезпечення Позивача, останній звернувся за захистом своїх прав до адміністративного суду.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 05 червня 2024 року у справі № 580/3778/24, позов задоволено частково.

Визнано протиправним і скасовано наказ Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Черкаській області від 21.02.2024 № 48-НК/68 в частині внесення змін до попередньо виданих ним наказів щодо зменшення ОСОБА_1 відсоткових розмірів премії.

Зобов`язано Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Черкаській області провести перерахунок складових грошового забезпечення ОСОБА_1 , а саме премій у належних відсоткових розмірах, установлених до прийняття наказу від 21.02.2024 № 48-НК/68.

Визнано протиправним і скасовано наказ 2 Державного пожежно-рятувального загону з охорони об`єкта Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Черкаській області від 28.03.2021 № 43 в частині внесення змін до попередньо виданих ним наказів.

Зобов`язано 2 Державний пожежно-рятувальний загін з охорони об`єкта Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Черкаській області провести перерахунок складових грошового забезпечення ОСОБА_1 , а саме премій у належних відсоткових розмірах, установлених до прийняття наказу від 28.03.2021 № 43.

Вказане рішення суду від 05 червня 2024 року у справі № 580/3778/24 залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 серпня 2024 року.

На виконання рішень суду Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Черкаській області здійснило виплату Позивачу грошового забезпечення в сумі 145 690,00 грн, яке надійшло Позивачу 21 листопада 2024 року на його розрахунковий рахунок в установі банку.

Вважаючи, що Відповідачі зобов`язані нарахувати та виплатити Позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, останній звернувся з даним адміністративним позовом до адміністративного суду.

Задовольняючи адміністративний позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки розмір невиплачених Позивачу сум становить 145 690 грн, а розмір заявленого Позивачем розміру стягнення середнього заробітку за час затримки виплати становить 480 079,86 грн, що не співмірно розміру простроченої заборгованості та майнових втрат Позивача, суд, з урахуванням справедливого і розумного балансу між інтересами Позивача і Відповідачів, вважав за необхідне застосувати принцип співмірності та зменшити розмір відшкодування працівникові заробітку за час затримки розрахунку та стягнути з Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Черкаській області 145 690 грн, що відповідає розміру заробітку, який несвоєчасно виплачений Позивачу.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з висновком суду першої інстанції в оскаржуваній частині, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 43 Конституції України встановлено: кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується, та на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до частини першої статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган у будь-якому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Так, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» № 2352-ІХ текст статті 117 Кодексу законів про працю України викладено в такій редакції:

«У разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті».

Вказана редакція статті 117 Кодексу законів про працю України набрала чинності з 19 липня 2022 року.

Судова палата з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у постанові від 06 грудня 2024 року у справі № 440/6856/22 вказала, що для правильного вирішення питання щодо визначення суми компенсації, що підлягає стягненню з роботодавця за невиконання ним приписів частини другої статті 116 Кодексу законів про працю України, необхідно встановити дату виникнення спірних правовідносин, пов`язаних з непроведенням повного розрахунку при звільненні.

Частиною 1 статті 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

У Рішенні від 12 липня 2019 року № 5-р(I)/2019 Конституційний Суд України зазначив, що за змістом частини першої статті 58 Основного Закону України новий акт законодавства застосовується до тих правовідносин, які виникли після набрання ним чинності. Якщо правовідносини тривалі і виникли до ухвалення акта законодавства та продовжують існувати після його ухвалення, то нове нормативне регулювання застосовується з дня набрання ним чинності або з дня, встановленого цим нормативно-правовим актом, але не раніше дня його офіційного опублікування (абзац четвертий пункту 5 мотивувальної частини).

Аналогічних правових висновків щодо тлумачення змісту положень статті 58 Конституції України Конституційний Суд України дійшов у Рішеннях від 13 травня 1997 року № 1-зп, від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99, від 05 квітня 2001 року № 3-рп/2001, від 13 березня 2012 року № 6-рп/2012, відповідно до яких закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до певного юридичного факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

Аналіз вищенаведених правових положень дає змогу дійти висновку, що з моменту набрання чинності Законом № 2352-IX - 19.07.2022, положення статті 117 Кодексу законів про працю України, у попередній редакції втратили чинність, внаслідок чого було змінено правове регулювання відносин, які підпадають під дію статті 117 Кодексу законів про працю України.

Так, до 19.07.2022 правове регулювання таких правовідносин здійснювалося відповідно до положень статті 117 Кодексу законів про працю України в редакції Закону № 3248-IV, тоді як після 19.07.2022 підлягає застосуванню стаття 117 Кодексу законів про працю України, в редакції Закону № 2352-IX.

Судова палата звернула увагу, що правовідносини, які регулюються статтею 117 Кодексу законів про працю України, пов`язані із недотриманням роботодавцем свого обов`язку провести повний розрахунок з працівником при звільненні. Отже, момент виникнення таких правовідносин пов`язаний із днем звільнення, у який роботодавець не провів виплати всіх належних працівникові сум при звільненні.

Судова палата з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду вирішуючи питання, яке і зумовило передачу цієї справи на її розгляд, щодо можливості розповсюдження висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 26 вересня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц, на правовідносини, які регулюються статтею 117 Кодексу законів про працю України в редакції Закону № 2352-IX, дійшла наступних висновків.

Так, у справі № 761/9584/15-ц Велика Палата Верховного Суду, визначивши критерії, за яких суд може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 Кодексу законів про працю України, виходила з того, що якщо відповідальність роботодавця перед колишнім працівником за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку при звільненні не обмежена в часі та не залежить від простроченої заборгованості, то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо роботодавця, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання роботодавцем певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати іншим працівникам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків.

Проте, із прийняттям Закону № 2352-IX законодавець обмежив строк, за який роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові середній заробіток шістьма місяцями, чим фактично на нормативному рівні усунув обставини, які призводили до порушення критеріїв співмірності, недобросовісності.

Крім того, з прийняттям вказаного закону усунуто і такий чинник, який зумовлював можливість недобросовісної поведінки працівника, як необмеженість строку звернення до суду з позовом про стягнення невиплаченого заробітку, а саме шляхом внесення змін до статті 233 Кодексу законів про працю України, якою строк звернення до суду у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, обмежено трьома місяцями.

Суд першої інстанції задовольняючи адміністративний позов частково, виходив з того, що оскільки розмір невиплачених Позивачу сум становить 145 690 грн, а розмір заявленого Позивачем розміру стягнення середнього заробітку за час затримки виплати становить 480 079,86 грн, що не співмірно розміру простроченої заборгованості та майнових втрат Позивача, суд, з урахуванням справедливого і розумного балансу між інтересами Позивача і Відповідачів, вважав за необхідне застосувати принцип співмірності та зменшити розмір відшкодування працівникові заробітку за час затримки розрахунку та стягнути з Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Черкаській області 145 690 грн, що відповідає розміру заробітку, який несвоєчасно виплачений Позивачу.

Разом з тим, у зв`язку з обмеженням законодавцем строку звернення до суду у таких спорах та можливістю отримання середнього заробітку шістьма місяцями, Судова палата у постанові від 06 грудня 2024 року у справі № 440/6856/22 дійшла висновку, що застосовувати висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 26.09.2019 у справі № 761/9584/15-ц, на правовідносини, які регулюються статтею 117 Кодексу законів про працю України в редакції Закону № 2352-IX, не є можливим.

Таким чином, Судова палата з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у постанові від 06 грудня 2024 року у справі № 440/6856/22, відступаючи від попередніх позицій Верховного Суду щодо можливості зменшення суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні після 19 липня 2022 року, зазначила, що законодавець обмежив виплату шістьма місяцями, проте без застосування принципу співмірності цієї суми щодо коштів, які роботодавець невчасно сплатив працівникові.

Отже, надаючи оцінку спірним правовідносинам у даній адміністративній справі, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до наказу 2 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Черкаській області від 11.04.2023 № 65 Позивача звільнено з військової служби.

На виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 05 червня 2024 року у справі № 580/3778/24 Позивачу 21 листопада 2024 року Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Черкаській області виплачено грошові кошти у сумі 145 690,00 грн, що підтверджується випискою по рахунку Позивача.

Таким чином, період, протягом якого Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Черкаській області не виконувало свій обов`язок щодо виплати належних Позивачу, як звільненому працівникові, сум, обчислюється з 11 квітня 2023 року по 21 листопада 2024 року, проте розрахунок належної до виплати суми з урахуванням положень статті 117 КЗпП України має здійснюватися за шість місяців.

Згідно Відомості Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Черкаській області нарахованого грошового забезпечення за березень - квітень 2023 року, розмір середньоденного грошового забезпечення Позивача становить - 686,34 грн.

Таким чином, сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, яка підлягає виплаті Позивачу за період з 11 квітня 2023 року по 21 листопада 2024 року за шість місяців (183 дні) становить 125 600,22 грн (686,34 грн х 183 дні).

Аналогічні висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 20 березня 2025 року у справах № 400/5427/24, № 560/1015/24, від 27 березня 2025 року № 560/5923/24, від 18 серпня 2025 року у справі № 200/3986/23.

Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку змінити резолютивну частину рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2025 року, виклавши абзац третій резолютивної частини рішення у такій редакції: «Стягнути з Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Черкаській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 11 квітня 2023 року по 20 листопада 2024 року включно, в сумі 125 600 (сто двадцять п`ять тисяч шістсот) грн 22 коп., з відрахуванням з цієї суми податків, зборів та обов`язкових платежів.».

Оцінюючи інші доводи апеляційних скарг, колегія суддів зазначає, що згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

При цьому, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За змістом частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Розглянувши доводи 2 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Черкаській області, Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Черкаській області, викладені в апеляційних скаргах, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що судове рішення постановлено при неповному з`ясуванні обставин справи та з помилковим застосуванням норм матеріального і процесуального права, а тому апеляційні скарги підлягають задоволенню частково, а рішення суду першої інстанції зміні в резолютивній частині, в іншій частині судове рішення - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги 2 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Черкаській області, Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Черкаській області - задовольнити частково.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2025 року - змінити виклавши третій абзац резолютивної частині в такій редакції:

«Стягнути з Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Черкаській області (18029, м. Черкаси, вул. прикордонника Лазаренка, буд. 1, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 11 квітня 2023 року по 20 листопада 2024 року включно, в сумі 125 600 (сто двадцять п`ять тисяч шістсот) грн 22 коп., з відрахуванням з цієї суми податків, зборів та обов`язкових платежів.».

В іншій частині рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню, відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: Н.П. Бужак

Я.М. Василенко