Справа № 456/192/25
Суддя: Гула Л. В.
Дата ухвалення: 2025-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 456/192/25
Провадження № 2-а/456/18/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2025 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області у складі:

головуючої судді Гули Л. В.

з участю секретаря Дверій Ю.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрию справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад обставин справи.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом та просить скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 3749113 від 29 грудня 2024 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 3400 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, а провадження у справі закрити.

В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що постановою поліцейського Стрийського районного управління поліції ГУ НП у Львівській області молодшого лейтенанта поліції Гано Ростислава Івановича від 29 грудня 2024 року серії ЕНА № 3749113 в справі про адміністративне правопорушення його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП та було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400,00 гривень. Дана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права та є необґрунтованою, виходячи з наступного.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, він 29.12.2024 о 02:30 у м. Стри. по вул. Панаса Мирного, перебуваючи в стані алкогольного сп?яніння, передав керування транспортним засобом марки «ВАЗ 211440», н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який не мав права керувати таким транспортним засобом, а саме: не отримав посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п. 2.2 Правил дорожнього руху - передача керування Т3 особі, яка не має права керування таким ТЗ.

Вказує, що його не було проінформовано про права, зазначені в ч. 1 ст. 268 КУпАП та ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України. В постанові відсутні підписи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дані про понятих, що повинно зазначатись обов?язково у разі відмови особи від підписання та отримання копії постанови про притягнення до адміністративної відповідальності. З тексту постанови неможливо зрозуміти, якими доказами та технічними засобами, що працюють в автоматичному режимі, зафіксовано вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП. Відтак його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, не доведена доказами та даними технічних пристроїв, що працюють в автоматичному режимі, відтак поліцейський Гано Р.І. безпідставно притягнув його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Відповідачем у запропоновані судом строк та порядку не подано відзив на адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Заяви та клопотання сторін, узагальнення їх доводів та інші процесуальні дії у справі.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 10 січня 2025 року головуючим у справі визначено суддю Гулу Л.В. /а.с. 6/

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 22.01.2025 адміністративний позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 14.02.2025. Роз`яснено сторонам їх процесуальні права щодо подачі відзиву та доказів у справі /а.с. 10/.

14.02.2025 Управлінням патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції подано клопотання про заміну первісного відповідача на належного /а.с. 14-16/.

Ухвалою від 14.02.2025 справу розглядом відкладено на 05.03.2025 /а.с. 17/.

Ухвалою від 05.03.2025 справу розглядом відкладено на 31.03.2025 /а.с. 20/.

Ухвалою від 22.04.2025 справу розглядом відкладено на 13.05.2025 /а.с. 27/.

В судовому засіданні 13.05.2025 проведено заміну відповідача /а.с. 32/.

Розгляд справи по суті відбувся 30.07.2025 за участі позивача ОСОБА_1 , його представника адвоката Гошовської О.В. та представника відповідача Мартинова С.М.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні вину заперечив. Вказав, що добровільно керування транспортним засобом нікому не передавав, а ОСОБА_2 сам взяв ключі. Він сів у салон як пасажир. У м. Стрию їх зупинила поліція. З с. Гірне до м. Стрия вони проїхали близько 10-12 км. Крім словесних прохань, адресованих ОСОБА_2 , жодних дій щодо зупинки транспортного засобу не вчиняв. На питання поліцейського пояснив, що передав кермо неповнолітньому ОСОБА_2 , який також підтвердив, що керував транспортним засобом. Його автомобіль забрав брат, якому він зателефонував. Штраф у розмірі 3400 грн за передачу керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, сплатив добровільно.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Гошовська О.В. позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити.

Представник відповідача ГУ НП у Львівській області Мартинов С.М. в судовому засіданні позов заперечив та просив у задоволенні такого відмовити, оскільки дії працівників поліції відповідали вимогам закону.

Суд, заслухавши учасників справи, перевіривши матеріали справи, дав оцінку зібраним доказам, вважає, що в матеріалах справи достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін, і в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, та відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 3749113 від 29 грудня 2024 року позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400,00 грн. Відповідно до вказаної постанови 29.12.2024 о 02:30 в м. Стрию по вул. П.Мирного позивач ОСОБА_1 , пребуваючи в стані алкогольного сп`яніння, передав керування транспортним засобом «ВАЗ-2114, д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , який не мав права керувати таким транспортним засобом, а саме: не отримав посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п. 2.2 ПДР України /а.с. 5/.

Таким чином, між сторонами виник спір щодо правомірності винесення постанови про накладення на позивача адміністративного стягнення за порушення ним Правил дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно з ст. 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи чи інтереси.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд враховує наступне.

За змістом ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до диспозиції частини 2 статті 126 КУпАП адміністративним правопорушенням є керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Відповідно до примітки до цієї статті положення частин першої та другої цієї статті не застосовуються до осіб, які у встановленому порядку навчаються водінню транспортного засобу.

При цьому, згідно з вимогами пункту 24.5. ПДР навчальна їзда на дорогах дозволяється тільки в присутності спеціаліста з підготовки водіїв і за достатніх початкових навичок водіння у того, хто навчається.

Транспортні засоби (за винятком мотоциклів, мопедів та квадроциклів), на яких проводиться навчання, повинні мати розпізнавальні знаки «Навчальний транспортний засіб» відповідно до вимог підпункту «к» пункту 30.3 цих Правил. Транспортні засоби (за винятком автобусів), які використовуються для навчання, також повинні бути обладнані додатковими педалями зчеплення (у разі коли конструкція транспортного засобу передбачає педаль зчеплення), акселератора (у разі коли конструкція транспортного засобу допускає можливість обладнання такою педаллю) і гальмування, дзеркалом або дзеркалами заднього виду для спеціаліста з підготовки водіїв (пункт 24.8. ПДР).

Тобто, законодавець, чітко передбачає можливість передачі права керування транспортним засобом особі, яка не має права керувати відповідним транспортним засобом, тільки при навчальній їзді на дорогах та тільки в присутності спеціаліста з підготовки водіїв і за достатніх початкових навичок водіння у того, хто навчається. При цьому, встановлені вимоги щодо відповідних транспортних засобів.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Так, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення.

Згідно з положеннями частини 1 статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Нормою частини 2 статті 251 КУпАП визначено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

За змістом частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частина 2 статті 77 КАС України встановлює, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Крім цього, суд враховує роз`яснення, викладені у пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», згідно з якими зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленим статтями 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема, необхідно зазначити докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

При розгляді справи позивач ОСОБА_1 стверджував, що добровільно не передавав право керування транспортним засобом ОСОБА_2 , який сам взяв ключі. ОСОБА_1 сів у салон як пасажир. Вказані твердження позивача суд оцінює критично з огляду на таке.

Так, судом достеменно встановлено, що рух автомобілем розпочато з с. Гірне та зупинено такий працівниками поліції в м. Стрию, тобто, транспортним засіб під керуванням ОСОБА_2 проїхав близько 10-12 км. При цьому, судом встановлено, що ОСОБА_1 , перебуваючи у вказаному автомобілі, жодним чином не перешкоджав здійсненню руху ОСОБА_2 , про що сам ствердив у судовому засіданні.

Крім цього, з долучених відповідачем матеріалів судом встановлено, що як відносно ОСОБА_1 , так і ОСОБА_2 29.12.2024 за фактом вищезгаданої події також було складено протоколи за ч. 1 ст. 130 КУпАП за порушення ними п. 2.9а та 2.9г ПДР України відповідно.

Доказів наявності свідоцтва спеціаліста з підготовки водіїв та надання послуг навчальної їзди ОСОБА_1 не надано

А тому наведені підстави для оскарження згаданої постанови про притягнення ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 126 КУпАП розцінюються судом як спроба ухилення позивача від адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП. Більше того, наведені у позові обставини не підтвердженні належним доказами.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що обставини, викладені в позовній заяві, є необґрунтованими, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Відтак суд дійшов висновку про правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за адміністративне порушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП, і накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 3400,00 грн.

Повноваження адміністративного суду в справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені ст. 286 КАС України.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до ст. 242 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Так, у п. 29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 (справа «Руїз Торіха проти Іспанії», серія А, № 303А) Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви.

За наведених вище обставин суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову про скасування постанови серії ЕНА № 3749113 від 29 грудня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 126 КУпАП, та накладення стягнення у виді штрафу в розмірі 3400,00 гривень по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Щодо розподілу судових витрат у справі.

Зважаючи на відмову в задоволенні позову, понесені позивачем витрати на сплату судового збору в розмірі 605,60 грн відповідачем не відшкодовуються.

Керуючись ст. 5, 9, 72, 77, 241-246, 255, 286, 295 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в позові ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 11.08.2025.

Суддя Л.В.Гула