Справа № 140/8370/25
Суддя: Стецик Назар Васильович
Дата ухвалення: 2025-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2025 року ЛуцькСправа № 140/8370/25

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Стецика Н.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач) про визнання протиправними дій щодо обмеження з 01.03.2025 у виплаті пенсії десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність; зобов`язання відповідача здійснити з 01.03.2025 виплату без обмеження пенсії максимальним розміром, із врахуванням проведених платежів.

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на те, що позивач є особою з інвалідністю І групи захворювання, яке пов`язане із наслідками аварії на Чорнобильській АЕС, отримує пенсію відповідно до Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28.02.1991 №796-XII (далі - Закон №796-XII). Дії відповідача щодо обмеження її пенсії максимальним розміром з 20.03.2024 позивач вважає протиправними, оскільки після ухвалення Конституційним Судом України рішення від 20.03.2024 №2-р(II)/2024 у справі №3-123/2023(229/23), яким визнано неконституційними припис статті 2 Закону України Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи від 08.07.2011 №3668-VI, зі змінами, що поширює свою дію на Закон України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28.02.1991 №796-XII зі змінами, та припис першого речення частини третьої статті 67 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у чинному законодавстві відсутні правові норми, якими передбачено обмеження пенсії позивача максимальним розміром.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 31.07.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі, судовий розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідач у відзиві на адміністративний позов позовні вимоги позивача не визнав та просив відмовити в задоволенні позову з тих підстав, що відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України. Отже, Пенсійний фонд при призначенні та виплаті пенсій зобов`язаний керуватися виключно нормами чинного законодавства.

Відповідач послався на положення статті 54 Закону України від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, а також на Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-IV. Крім того, було наведено норми Закону України Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи від 08 липня 2011 року №3668-VI (далі Закон №3668-VI), яким запроваджено обмеження максимального розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами для осіб, які втратили працездатність.

У відзиві зазначено, що частину третю статті 67 Закону України №796-ХІІ, у редакції внесеній Законом №3668-VI, також викладено в такій самій редакції, яка передбачає застосування граничного розміру пенсії. Відповідач підкреслив, що на час проведення перерахунку пенсії позивача відповідні норми Закону №3668-VI та статті 67 Закону №796-ХІІ були чинними, неконституційними не визнавалися та, отже, підлягали обов`язковому застосуванню.

Водночас відповідач звернув увагу на рішення Конституційного Суду України від 20 березня 2024 року № 2-р(ІІ)/2024, яким було визнано неконституційними окремі положення статті 2 Закону №3668-VI та частини третьої статті 67 Закону №796-ХІІ. Однак, за змістом статті 152 Конституції України, такі норми втрачають чинність з дня ухвалення рішення Конституційного Суду України, а порядок його виконання у самому рішенні не визначено. При цьому норми Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування щодо граничного розміру пенсій залишаються чинними.

Відповідач послався також на статтю 46 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік від 19 листопада 2024 року № 4059-ІХ та постанову Кабінету Міністрів України від 03 січня 2025 року №1 Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану, якими передбачено порядок застосування коефіцієнтів до суми перевищення пенсії понад встановлений законом максимум.

Крім того, відповідач навів позицію Верховного Суду, зокрема у постановах від 21 червня 2018 року у справі №758/8247/16-а та від 29 вересня 2020 року у справі №263/14242/17, де зазначено, що листи органів Пенсійного фонду, якими надаються роз`яснення щодо розміру пенсійних виплат, не мають ознак рішень органу публічної влади, а діяльність державних органів здійснюється відповідно до принципу спеціально-дозвільного типу правового регулювання.

На підставі викладеного відповідач дійшов висновку, що діяв правомірно, в межах своїх повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України, а тому відсутні правові підстави для задоволення позову.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 є пенсіонером, яка отримує пенсію як особа з інвалідністю І групи захворювання, яке пов`язане із наслідками аварії на Чорнобильській АЕС відповідно до Закону №796-XII, й перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 18.12.2024 у справі №140/9689/24, яке набрало законної сили, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити перерахунок основної пенсії ОСОБА_1 за період з 12.03.2024 відповідно до рішення Конституційного Суду України від 07.04.2021 №1-р(ІІ)/2021, відповідно до статті 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28.02.1991 № 796-ХІІ у редакції Закону України Про внесення змін і доповнень до Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 06.06.1996 №230/96-ВР, у розмірі десяти мінімальних пенсій за віком, провести відповідні виплати, з урахуванням раніше виплачених сум.

З 01.03.2025 розмір пенсії позивача становить 26312,64 грн, в тому числі: 23610,00 грн основний розмір пенсії на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 13.01.2025 у справі №140/13237/24; 341,64 грн додаткова пенсія особам з інвалідністю 1 групи з числа потерпілих на Чорнобильській АЕС; 2361,00 грн доплата відповідно до статті 45 Закону України Про Державний бюджет України на 2025 рік, однак фактично пенсійна виплата з урахуванням максимального розміру пенсії становить 23610,00 грн.

Вказані обставини підтверджуються рішенням відповідача №32 від 10.07.2025 про перерахунок пенсії, листом ГУ ПФУ у Волинській області від 18.07.2025 №9421-8332/А-02/8-0300/25, яким відмовлено позивачу у виплаті пенсії без обмеження її максимальним розміром.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

З огляду на положення статті 1 Закону №796-XII, останній спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв`язання пов`язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території; громадян, які постраждали внаслідок інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та розв`язання пов`язаних з цим проблем медичного і соціального характеру.

Відповідно до статті 49 Закону №796-XII пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Частиною першою статті 54 Закону №796-XII встановлено, що пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством.

Згідно з частиною третьою статті 67 Закону №796-XII максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Так само, у силу частини першої статті 2 Закону №3668-VI максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до (...) законів України (...) "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (...), не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Згідно з частиною другою статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За обставин цього спору позивач оскаржує протиправність дій пенсійного органу щодо обмеження виплати пенсії з 01.03.2025 максимальним розміром після ухвалення Конституційним Судом України рішення від 20.03.2024 №2-р(II)/2024.

Суд зазначає, що обмеження максимального розміру пенсії вперше були введені в дію Законом №3668-VІ, що набрав чинності з 01.10.2011.

За положеннями статті 2 Закону №3668-VІ максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Закону №796-XII, не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Аналогічне положення з 01.10.2011 передбачене у частині третій статті 67 Закону №796-XII.

Однак 20.03.2024 Конституційний Суд України ухвалив Рішення №2-р(II)/2024, яким визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), припис статті 2 Закону України Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи від 08.07.2011 №3668-VI зі змінами, що поширює свою дію на Закон України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28 лютого 1991 року № 796-XII зі змінами, припис першого речення частини третьої статті 67 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28 лютого 1991 року №796-XII зі змінами.

Відповідно до частини другої статті 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

У пункті 2 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 20.03.2024 №2-р(II)/2024 визначено, що припис статті 2 Закону України Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 8 липня 2011 року №3668-VI зі змінами, що поширює свою дію на Закон України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28 лютого 1991 року №796-XII зі змінами, припис першого речення частини третьої статті 67 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28 лютого 1991 року №796-XII зі змінами, визнані неконституційними, утрачають чинність із дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Отже, з 20.03.2024 - з дня ухвалення Конституційним Судом України Рішення №2-р(II)/2024 стаття 67 Закону №796-XII не містить норм про обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність; так само, як і припис статті 2 Закону №3668-VI зі змінами, що поширює свою дію на Закон №796-XII, зі змінами, оскільки їх визнано неконституційними.

З урахуванням наведеного вище, суд зазначає, що з 20.03.2024 відповідач не має правових підстав обмежувати пенсію позивача максимальним розміром десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, оскільки Рішенням Конституційного Суду України від 20.03.2024 №2-р(II)/2024 визнано неконституційними припис статті 2 Закону №3668-VI зі змінами, що поширює свою дію на Закон №796-XII, припис першого речення частини третьої статті 67 Закону №796-XII.

Отож з 20.03.2024 позивач має право на отримання пенсії по інвалідності від захворювання, яке пов`язане із наслідками аварії на Чорнобильській АЕС без обмеження максимальним розміром.

У силу статті 2 КАС України метою адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Ця мета узгоджується зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, відповідно до якої кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості й забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац десятий пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 №3-рп/2003).

За наведених обставин, з метою поновлення права позивача на отримання пенсії по інвалідності без обмеження її максимального розміру внаслідок визнання неконституційними приписів статті 2 Закону №3668-VI зі змінами, що поширює свою дію на Закон №796-XII, першого речення частини третьої статті 67 Закону №796-XII Рішенням Конституційного Суду України від 20.03.2024 №2-р(II)/2024, суд вважає за необхідне визнати протиправними дії ГУ ПФУ у Волинській області щодо обмеження з 01.03.2025 (в межах заявлених позовних вимог) виплати позивачу пенсії максимальним розміром та зобов`язання відповідача здійснити з 01.03.2025 перерахунок та виплату позивачу пенсії без обмеження її максимальний розміром, з урахуванням раніше виплачених сум.

Відповідно до ч. 2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На виконання цих вимог відповідачем не доведено належними та допустимими доказами правомірність вчинених дій.

Водночас докази, подані позивачем, підтверджують обставини, на які вона посилається в обґрунтування позовних вимог, та не були спростовані відповідачем.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню повністю.

Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, доказів понесення нею інших судових витрат матеріали справи не містять, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 243, 245, 246, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо обмеження з 01.03.2025 виплати ОСОБА_1 пенсії максимальним розміром.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити з 01.03.2025 перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії без обмеження її максимальний розміром, з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43027, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, будинок 6; ідентифікаційний код 13358826).

Суддя Н. В. Стецик