Справа № 440/8685/25
Суддя: В.І. Бевза
Дата ухвалення: 2025-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2025 року м. ПолтаваСправа № 440/8685/25

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бевзи В.І., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_1 , до Департаменту соціального захисту населення Полтавської міської ради, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

І. РУХ СПРАВИ

Стислий зміст позовних вимог.

Позивач ОСОБА_1 особисто та в інтересах своїх неповнолітніх дітей звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Департаменту соціального Департаменту соціального захисту населення Полтавської міської ради, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, а саме просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 та її дітям з 01.03.2025 допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам відповідно до Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою КМУ від 20.03.2022 № 332,

- зобов`язати відповідача призначити ОСОБА_1 та її дітям з 01.03.2025 допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам відповідно до Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою КМУ від 20.03.2022 №332 та провести відповідні виплати.

В обгрунтування позовної заяви позивач вказував на протиправність дій Департаменту соціального захисту населення Полтавської міської ради щодо припинення ОСОБА_1 та дітям, - сину ОСОБА_2 та сину ОСОБА_3 виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам з 01.03.2025, за відсутності правових підстав для припинення таких виплат.

Стислий зміст заперечень відповідача.

Департамент соціального Департаменту соціального захисту населення Полтавської міської ради надав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обязі.

Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області відзив на позовну заяву до суду не подало, хоча ухвалу суду від 12.08.2025 у цій справі, а також адміністративний позов отримало 13.08.2025 в електронному кабінеті підсистеми ЄСІТС "Електронний суд".

Відповідно до статті 77, 78 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

З огляду на викладене, суд вирішує справу на підставі наявних доказів, які є достатніми для вирішення спору по суті.

Заяви, клопотання учасників справи.

У позовній заяві позивачем заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Департаментом соціального захисту населення Полтавської міської ради заявлено клопотання про залучення співвідповідача, яке було задоволено судом.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 30.06.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Відстрочено позивачу сплату судового збору до ухвалення рішення у цій справі.

Ухвалою суду від 12.08.2025 залучений, як співвідповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

ІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

ОСОБА_1 перебуває на обліку разом з дітьми синами - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в Єдиній інформаційній базі даних внутрішньо переміщених осіб з 14.8.2017 за адресою фактичного місця проживання: АДРЕСА_1 .

Згідно із змістом довідок про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 22.05.2023 №1603-, №1603- та №1603-, ОСОБА_1 перебуває на обліку разом з дітьми за адресою фактичного місця проживання: АДРЕСА_2 (а.с. 12-14).

ОСОБА_1 разом з дітьми перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради, як внутрішньо переміщена особа з 14.08.2017, згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб».

Допомога на проживання внутрішньо переміщеним особам відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 № 332 «Деякі питання виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам» сім`ї ОСОБА_1 була призначена та виплачувалась по 29.02.2024, відповідно рішення Полтавського окружного адміністративного суду № 440/7086/22 від 21.12.2022.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду у справі №440/9436/24 від 30.09.2024, з урахування зміненого ріщення суду постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 13.12.2024 зобов`язане Управління соціального захисту населення Виконавчого комітету Шевченківської районної ради у м. Полтаві призначити позивачу та її дітям з 01.03.2024 допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам, відповідно до Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 №332, та провести відповідні виплати, а саме:

"Адміністративний позов ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 в інтересах яких діє законний представник ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ) до Управління соціального захисту населення Виконавчого комітету Шевченківської районної у м.Полтаві ради (вул. І.Мазепи, буд. 30, Полтава, Полтавська область, 36040) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління соціального захисту населення Виконавчого комітету Шевченківської районної у м.Полтаві ради від 09.04.2024 №-2024-1.";

"В цій частині прийняти нову постанову, якою зобов`язати Управління соціального захисту населення Виконавчого комітету Шевченківської районної у м.Полтаві ради призначити ОСОБА_1 та її дітям з 01.03.2024 допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам відповідно до Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою КМУ від 20.03.2022 №332 та провести відповідні виплати."

У постанові Другого апеляційного адміністративного суду від 13.12.2024 у справі №440/9436/24 мотивоване рішення наступним висновком:

"Як вбачається з матеріалів справи, позивачка звернулась до Управління соціального захисту населення Виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради з заявою про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам на наступний шестимісячний період виплати, однак рішенням Управління соціального захисту населення Виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради від 09.04.2024 №-2024-1 відмовлено.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що відповідачем у спірному рішенні зазначено загальну, неконкретизовану та неоднозначну причину відмови у призначенні допомоги, що Управління соціального захисту населення Виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві прийняло невмотивоване рішення, оскільки його зміст не дає чіткого розуміння обставин, за яких було прийняте негативне для позивача рішення. Прийняття негативного для позивача рішення без зазначення конкретних мотивів дає підстави для висновку про необхідність відновлення порушеного права позивача шляхом скасування повідомлення, яким відмовлено позивачу в наданні допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам.

Крім того, колегія суддів вважає, що для належного та ефективного відновлення порушеного права позивача необхідно зобов`язати Управління соціального захисту населення Виконавчого комітету Шевченківської районної у м.Полтаві ради призначити ОСОБА_1 та її дітям з 01.03.2024 допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам відповідно до Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою КМУ від 20.03.2022 №332 та провести відповідні виплати."

З 28.02.2025 позивачі не отримують допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам.

У березні 2025 року позивач звернулася до відповідача із заявою щодо продовження виплати допомоги.

Департамент соціального Департаменту соціального захисту населення Полтавської міської ради листом від 13.05.2025 № 01-15-01.1-06/7576 повідомив позивача, що її сім`я не відповідає вимогам 13.1-13.4 Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 №332, тому виплата допомоги на проживання сім`ї позивача з 01.03.2025 не продовжена.

У відзиві на позов Департаменту соціального Департаменту соціального захисту населення Полтавської міської ради зазначені доводи непродовження виплати позивачам:

"Позивач разом з дітьми перебувала на обліку в Єдиній інформаційній базі даних внутрішньо переміщених осіб, як внутрішньо переміщені особи з 14.08.2017 за адресою АДРЕСА_1 з 14.08.2017 по 22.05.2023, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб».

Допомога на проживання внутрішньо переміщеним особам Позивачу на виконання рішення Другого апеляційного адміністративного суду №440/9436/24 від 13.12.2024 була призначена та виплачена з 01.03.2024 в межах терміну, тобто по 28.02.2025, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 № 332 «Деякі питання виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам».

Згідно даних Єдиної інформаційної бази даних внутрішньо переміщених осіб сім`я позивачки проживала за адресою АДРЕСА_1 з 14.08.2017 по 22.05.2023, що підтверджується також довідками про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб від 14.08.2017 №1603-4272 ( ОСОБА_1 ); від 14.08.2017 №1603-4274 ( ОСОБА_3 ); 14.08.2017 №1603-4273 ( ОСОБА_2 ).

З 22.05.2023 Позивачкою була змінена адреса фактичного проживання на АДРЕСА_4 , що підтверджується також довідками про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб від 22.05.2023 №1603- ( ОСОБА_1 ); від 22.05.2023 №1988 ( ОСОБА_3 ); 22.05.2023 №1603- ( ОСОБА_2 ).

Дана територія не внесена до переліку територій бойових, можливих бойових дій, затвердженого Наказом Мінреінтеграції від 22.12.2022 р. № 309. Відповідно сім`я ОСОБА_1 не відповідає умовам Порядку щодо переміщення після 01.01.2022 р. з територій, включених до переліку територій, для яких не визначена дата завершення бойових дій (припинення можливості бойових дій) або тимчасової окупації і не має права на продовження допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам.

З урахуванням вищезазначеного, на виконання вимог Порядку видане А Розпорядження від 04.03.2025, яким припинено виплату допомоги на і .і проживання внутрішньо переміщеним особам з 01.03.2025. Департамент Ц`і листом від 13.05.2025 №01-15-01.1-06/7576 повідомив Позивачку про підстави припинення виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам з 01.03.2025."

Таким чином, судом встановлена обставина, що відповідач повторно на підставі одних тих же підстав, що були конклюдентні підстави (приховані), визначені у рішенні Управління соціального захисту населення Виконавчого комітету Шевченківської районної у м.Полтаві ради від 09.04.2024 №-2024-1, яке скасоване рішенням суду у справі №440/9436/24, відмовив позивачам у виплатах із 01.03.2025.

Підставами відмови є зміна адреси 22.05.2023, тобто ці спірні правовідносини вже була покладені в основу попередньої протиправної відмови, яка становила предмет справи №440/9436/24, і ці ж правовідносини за однакових підстав є предметом розгляду цієї справи, але стосуються іншого періоду припинення виплати із 01.03.2025, оскільки у рішенні Полтавського окружного адміністративного суду від 30.09.2024 у справі №440/9436/24 встановлені обставини:

"Місце проживання позивача з 10.02.2009 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_5 .

ОСОБА_1 перебуває на обліку разом з дітьми синами - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в Єдиній інформаційній базі даних внутрішньо переміщених осіб з 14.8.2017 за адресою фактичного місця проживання: АДРЕСА_1 .

Згідно довідок про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 22.05.2023 №1603-, №1603- та №1603-, ОСОБА_1 перебуває на обліку разом з дітьми за адресою фактичного місця проживання: АДРЕСА_2 (а.с. 12-14)."

У рішенні Полтавського окружного адміністративного суду від 30.09.2024 та постанові Другого апеляційного адміністративного суду від 13.12.2024 у справі №440/9436/24 розглянута тотожна відмова щодо припинення виплати із 01.03.2024.

У розпорядженні Департаменту соціального Департаменту соціального захисту населення Полтавської міської ради від 04.03.2025 про припинення виплати із 01.03.2025 взагалі не зазначені підстави припинення, як і у листі від 13.05.2025 № 01-15-01.1-06/7576.

Не погоджуючись із не призначенням допомоги, позивач звернулась до суду з даною позовною заявою.

ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВА

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст.46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Приписами ст.1 Закону України від 20.10.2014 за №1706-VII «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (далі по тексту - Закон №1706-VII) визначено, що внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Зазначені обставини вважаються загальновідомими і такими, що не потребують доведення, якщо інформація про них міститься в офіційних звітах (повідомленнях) Верховного Комісара Організації Об`єднаних Націй з прав людини, Організації з безпеки та співробітництва в Європі, Міжнародного Комітету Червоного Хреста і Червоного Півмісяця, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, розміщених на веб-сайтах зазначених організацій, або якщо щодо таких обставин уповноваженими державними органами прийнято відповідні рішення.

Адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті (частина друга статті Закону №1706-VII).

Факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону. Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення (частина перша та друга статті 4 Закону №1706-VII).

Частиною першою статті 5 Закону №1706-VII визначено, що довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

За змістом статті 2 Закону №1706-VII Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, створення умов для добровільного повернення таких осіб до покинутого місця проживання або інтеграції за новим місцем проживання в Україні.

При цьому, згідно із частинами другою та третьою статті 7 Закону №1706-VII Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина з інвалідністю та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

За приписами частини першої статті 9 Закону №1706-VII внутрішньо переміщена особа має право, зокрема, на створення належних умов для її постійного чи тимчасового проживання.

До 20.03.2022 року механізм надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг визначався Порядком №505, який був затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року №505, пунктом 2 якого передбачено, що грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованих територій у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, а також внутрішньо переміщеним особам, житло яких зруйновано або стало непридатним для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції або заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, їх дітям, які народилися після дати початку проведення антитерористичної операції, тимчасової окупації або заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та взяті на облік у структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж на шість місяців.

У зв`язку із набранням чинності 22.03.2022 постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2022 року №332 був затверджений Порядок №332 та визначений механізм надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, втратила чинність постанова №505.

Пунктом 2 Порядку №332 передбачено, що допомога надається особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим і м. Севастополя, а також території адміністративно-територіальної одиниці, де проводяться бойові дії та що визначена в переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми «єПідтримка», затвердженому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 06.03.2022 року № 204-р.

Згідно із пунктом 3 Порядку №332 допомога надається щомісячно з місяця звернення до квітня 2022 року включно на кожну внутрішньо переміщену особу, відомості про яку включено до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, у таких розмірах:

для осіб з інвалідністю та дітей - 3000 гривень;

для інших осіб - 2000 гривень.

Допомога виплачується за повний місяць незалежно від дати звернення за її наданням.

Допомога внутрішньо переміщеним особам, які звернулися за її наданням до 30.04.2022 включно, надається починаючи з березня 2022 року.

Допомога на проживання призначається автоматично без подання додаткового звернення внутрішньо переміщеним особам, які станом на 01.03.2022 отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, відповідно до постанови № 505. Виплата допомоги внутрішньо переміщеним особам за місяці, у яких вони отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, не здійснюється.

Допомога не надається внутрішньо переміщеним особам, які були обліковані як внутрішньо переміщені особи до 24.02.2022 року у регіонах, що не включені до переліку, зазначеному в абзаці першому пункту 2 цього Порядку, за винятком осіб, які отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Починаючи з травня 2022 року допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим і м. Севастополя, території територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), а також внутрішньо переміщеним особам, у яких житло зруйноване або непридатне для проживання внаслідок пошкодження і які подали до 20.05.2022 заявку на відшкодування відповідних втрат, зокрема через Єдиний державний вебпортал електронних послуг, або за умови подання документального підтвердження від органів місцевого самоврядування факту пошкодження/знищення нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених військовою агресією російської федерації.

Перелік територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), формується в електронній формі відповідно до Положення про інформаційну систему формування переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.05.2022 №562, а у разі відсутності технічної можливості формування такого переліку в електронній формі - затверджується Мінреінтеграції за погодженням з Міноборони на підставі пропозицій відповідних обласних, Київської міської військових адміністрацій.

Зміст наведених норм свідчить про те, що пунктом 2 передбачено коло осіб, яким надається допомога на проживання, а пункт 3 містить положення щодо розміру та умов надання чи ненадання такої допомоги за певних обставин.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25 червня 2025 р. № 765 "Деякі питання призначення та виплати державних соціальних допомог, соціальних стипендій органами Пенсійного фонду України" пенсійному фонд України забезпечує з 1 липня 2025 р. призначення та виплату державних соціальних допомог, здійснення фінансування соціальних стипендій згідно з переліком, затвердженим цією постановою. Допомога на проживання внутрішньо переміщеним особам згідно з Переліком видів державної соціальної допомоги, соціальної стипендії, призначення та виплата яких здійснюються органами Пенсійного фонду України, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 червня 2025 р. № 765, входить до видів державної соціальної допомоги, виплату яких з 01.07.2025 здійснює Пенсійний фонд україни.

ІV. ВИСНОВКИ СУДУ

З матеріалів даної справи встановлено, що позивач разом з дітьми взято на обліку в Департаменті соціального захисту населення Полтавської міської ради (Шевченківське управління) як внутрішньо переміщених осіб з 14.08.2017.

Згідно довідки № 1603-4272 від 14.08.2017 встановлено, що позивач постійно проживала в м. Донецьк, Донецької області і перемістилася з тимчасово окупованої території в м. Полтава, Полтавської області.

Місто Донецьк Донецької області, де раніше проживала позивачка та з якого вона перемістилася, було віднесено до Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) наказом Мінінтеграції від 28.04.2022 року №80.

Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 06.03.2022 року №204 (як у первинній редакції, так і в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) Донецька область з якої перемістилася позивач міститься у переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми "єПідтримка". В даному випадку позивачка перемістилась з території, яка відповідає двом умовам, визначеним пунктом 2 Порядку №332, а саме: на цій території проводяться бойові дії та ця територія визначена у переліку, затвердженому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 06 березня 2022 року №204.

З 01 травня 2022 року виплату допомоги на проживання поширено на усіх внутрішньо переміщених осіб, які перемістилися з тимчасово окупованої російською федерацією території України.

Проаналізувавши положення пунктів 2 та 3 Порядку № 332 суд прийшов до висновку про те, що внутрішньо переміщена особа має право на допомогу на проживання, визначену Порядком №332 незалежно від дати взяття її на облік як внутрішньо переміщені особи, якщо вона перемістилась з території, яка відповідає двом умовам: на цій території проводяться бойові дії та ця територія міститься в переліку, затвердженому розпорядженням № 204-р.

За таких обставин, оскільки позивачка та її діти перемістилась з території, яка відповідає двом умовам, визначеним пунктом 2 Порядку №332 (на цій території проводяться бойові дії та ця територія визначена в переліку, затвердженому розпорядженням № 204-р), вона та її діти належить до кола осіб, що мають право на допомогу на проживання відповідно до Порядку №332, оскільки вони не підпадають під виключення, за якого таким особам допомога на проживання не надається, а відтак відмова відповідача у ненаданні заявленої позивачкою допомоги не відповідає критеріям, визначеним статтею 19 Конституції України та статті 2 КАС України.

Такий висновок підтверджується правовими позиціями, викладеними в постанові Верховного Суду від 14 червня 2023 року в адміністративній справі № 160/12308/22.

Згідно п.13-1 Порядку №332 виплата допомоги продовжується на другий шестимісячний період автоматично:

- непрацездатним особам, зокрема які досягли пенсійного віку, визначеного частиною першою статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та отримують пенсію, розмір якої не перевищує чотирьох розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, на 1 січня року, в якому приймається рішення про призначення допомоги;

- особам з інвалідністю I чи II групи, дитині з інвалідністю віком до 18 років, дитині, хворій на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, яка отримала тяжку травму, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, якій не встановлено інвалідність, що підтверджується документально;

- дітям-сиротам та дітям, позбавленим батьківського піклування, та особам з їх числа віком до 23 років, зокрема таким, які перебувають у дитячих будинках сімейного типу та прийомних сім`ях, а також батькам-вихователям, прийомним батькам та опікунам (піклувальникам).

У разі коли особі не було продовжено виплату допомоги автоматично, але вона належить до категорій осіб, визначених абзацами другим - четвертим цього пункту, їй може бути призначено допомогу за заявою.

Іншим членам сім`ї виплата допомоги може бути продовжена на підставі подання заяви на призначення допомоги.

Відповідно до п.13-2 Порядку №332 для отримувачів допомоги, які не підпадають під дію пункту 13-1, та які перемістилися (повторно перемістилися) з 1 січня 2022 р. з територій, включених до переліку територій, для яких не визначена дата завершення бойових дій (припинення можливості бойових дій) або тимчасової окупації, допомога призначається на другий шестимісячний період на підставі подання заяви на осіб із складу членів сім`ї, якщо середньомісячний сукупний дохід на одного отримувача в такій сім`ї протягом тримісячного періоду, за який враховуються доходи на момент продовження виплати допомоги, не перевищує чотирьох розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, на 1 січня року, в якому приймається рішення про призначення допомоги, та у разі, коли:

1) у складі сім`ї або серед отримувачів допомоги є непрацююча працездатна особа, яка виховує дитину віком до 18 років, або в сім`ї виховується троє і більше дітей віком до 18 років, всі діти проживають в сім`ї і не виховуються в інтернатних закладах та:

- фактичним місцем проживання (перебування) такої сім`ї є території, на яких ведуться бойові дії або території можливих бойових дій, для яких не визначена дата завершення бойових дій (припинення можливості бойових дій), території активних бойових дій, що включені до переліку територій; або

- сім`я проживає на території, для якої визначена дата завершення бойових дій, включеній до переліку територій, та території, що не включена до переліку територій, але у закладах дошкільної освіти та/або закладах загальної середньої освіти, що розташовані на території територіальної громади, на якій проживає така сім`я, відсутні місця або навчання проводиться он-лайн, дистанційно (повністю або частково). Для такої сім`ї допомога призначається, якщо відомості про відсутність місць у закладах дошкільної освіти та/або закладах загальної середньої освіти або про те, що навчання в таких закладах проводиться в режимі он-лайн, дистанційно (повністю або частково), отримані шляхом інформаційної взаємодії між органами соціального захисту населення та органів управління у сфері освіти.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка у березні 2025 року позивач звернулася до відповідача з заявою щодо продовження виплати даної допомоги.Відповідач листом від 13.05.2025 повідомив позивача, що її сім`я невідповідає вимогам Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою КМУ від 20.03.2022 №332, тому виплата допомоги на проживання сім`ї позивача з 01.03.2025 не продовжена.

Суд зазначає, що дане рішення Департаменту соціального захисту населення Полтавської міської ради містить виключно посилання на невідповідність сім`ї позивача умовам Порядку.

У розпорядженні про припинення виплати від 04.03.2025 взагалі відсутні будь-яке зазначення підстав припинення виплати.

У відзиві Департаменту соціального захисту населення Полтавської міської ради зазначені доводи мотивації відмови, які відсутні у розпорядженні від 04.03.2025 та у листі від 13.05.2025, та з яких вбачається, що підстави відмови аналогічні, як і у справі № 440/9436/24: зміна адреси 22.05.2023 в межах міста Полтави (зміна місця проживання, переїзд до нового помешкання сім`ї).

Зміна адреси позивачів 22.05.2023 існувала, як на момент розгляду справи № 440/9436/24, тобто конклюдентно покладена в основу попередньої протиправної відмови, так і конклюдентно покладена в основу повторної тотожної відмови, що є підставою та предметом розгляд цієї справи.

У свою чергу суд звертає увагу, що спірне рішення не містить відомостей про те, яким саме вимогам Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам не відповідає сім`я позивача.

У відповідності до ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з вимогами ст.73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно з ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Під час перевірки правомірності оскаржуваного рішення суд враховує, чи прийняті вони з використанням повноважень та спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискредитації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь яким несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідач у спірному рішенні зазначив загальну, неконкретизовану та неоднозначну причину відмови у призначенні допомоги, він прийняв невмотивоване рішення, оскільки його зміст не дає чіткого розуміння обставин, за яких було прийняте негативне для позивача рішення. Прийняття негативного для позивача рішення без зазначення конкретних мотивів дає підстави для висновку про необхідність відновлення порушеного права позивача шляхом скасування повідомлення, яким відмовлено позивачу в наданні допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам.

Подібний правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 01.02.2023 року у справі №2240/2900/18.

Також суд зауважує, що подібним правовідносинам суд вже надав свою оцінку, зокрема у рішенні Полтавського окружного адміністративного суду від № 440/9436/24 від 13.12.2024 в редакції внесених змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 13.12.2024, та вважає такі обставини встановленими для даної справи в порядку ст. 78 КАС України.

Оскільки у справі № 440/9436/24 суд наданв оцінку протиправній відмові, не дивлячись на яку відповідач продовжив із 01.03.2025 повторну однакову протиправну поведінку у припиненні виплат позивачам, суд оцінює дії Департаменту соціального захисту населення Полтавської міської ради про відмову у виплаті із 01.03.2025 протиправними.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25 червня 2025 р. № 765 "Деякі питання призначення та виплати державних соціальних допомог, соціальних стипендій органами Пенсійного фонду України" пенсійному фонд України забезпечує з 1 липня 2025 р. призначення та виплату державних соціальних допомог, здійснення фінансування соціальних стипендій згідно з переліком, затвердженим цією постановою. Допомога на проживання внутрішньо переміщеним особам згідно з Переліком видів державної соціальної допомоги, соціальної стипендії, призначення та виплата яких здійснюються органами Пенсійного фонду України, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 червня 2025 р. № 765, входить до видів державної соціальної допомоги, виплату яких з 01.07.2025 здійснює Пенсійний фонд України, в даному випадку його територіальне відділення - Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області.

Оскільки припинена виплата позивачам на підставі розпорядження від 04.03.2025, то для відновлення прав позивачів суд доходить висновку про необхідність визнання цього розпорядження протиправним та його скасування, а не щодо дій відповідача.

Також з метою процесуальної економії та ефективного виконання цього рішення суду, зобов`язання щодо здійснення виплат поширюється на обох відповідачів, незалежно від суб`єкта владних повноважень, який призначив виплату, та тієї обставини, що виплата здійснюється з 01.07.2025 Головним упраправлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області, оскільки судом встановлене право позивачів на отримання виплат, як з 01.03.2025, так і з 01.07.2025.

Таким чином, для належного та ефективного відновлення порушеного права позивача та її сім`ї, відповідно до статті 9, статті 245 КАС України, суд доходить висновку про необхідність визнання протиправним та скасування розпорядження Департаменту соціального захисту населення Полтавської міської ради від 04.03.2025 щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 та її дітям з 01.03.2025 допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, відповідно до Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 № 332, та зобов`язати Департамент соціального захисту населення Полтавської міської ради призначити позивачу та її дітям з 01.03.2025 допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам відповідно до Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою КМУ від 20.03.2022 №332 та провести відповідні виплати з 01.03.2025 Департаментом соціального захисту населення Полтавської міської ради, з 01.07.2025 - зобов`язати Головне упраправління Пенсійного фонду України в Полтавській області.

Таким чином позов підлягає частковому задоволенню.

V. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

На Відповідно до статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 8 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Позивач, відповідно за подання позову щодо себе та неповнолітніх дітей, мала сплатити судовий збір у цій справі у розмірі 1211,2 грн., оскільки судовий збір не справляється за подання позову щодо захисту неповнолітніх осіб.

Сплата судового збору позивачу відстрочена до ухвалення рішення у цій справі під час відкриття провадження.

Цей спір виник внаслідок відмови саме Департаменту соціального захисту населення Полтавської міської ради.

Отже, необхідно стягнути з Департаменту соціального захисту населення Полтавської міської ради за рахунок його бюджетних асигнувань судовий збір до Державного бюджету України, який відстрочений позивачу до ухвалення рішення у цій спаві.

На підставі викладеного та керуючись статтями 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНКОПП НОМЕР_1 ) її та дітей - сина ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , РНКОПП НОМЕР_2 ), сина ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , РНКОПП НОМЕР_3 ), в інтересах яких діє законний представник ОСОБА_1 , до Департаменту соціального захисту населення Полтавської міської ради (м. Полтава, вул. Соборності, 36, 36000, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Гоголя, буд. 34, м. Полтава, Полтавська область, 36000, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати розпорядження Департаменту соціального захисту населення Полтавської міської ради від 04.03.2025 щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 та її дітям - сину ОСОБА_3 та сину ОСОБА_2 - з 01.03.2025 допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, відповідно до Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 № 332.

Зобов`язати Департамент соціального захисту населення Полтавської міської ради призначити ОСОБА_1 та її дітям - сину ОСОБА_3 та сину ОСОБА_2 - з 01.03.2025 допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, відповідно до Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 №332.

Зобов`язати Департамент соціального захисту населення Полтавської міської ради провести ОСОБА_1 та її дітям - сину ОСОБА_3 та сину ОСОБА_2 - відповідні виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, відповідно до Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 №332 з 01.03.2025.

Зобов`язати Головне упраправління Пенсійного фонду України в Полтавській області провести ОСОБА_1 та її дітям - сину ОСОБА_3 та сину ОСОБА_2 - відповідні виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, відповідно до Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 №332 з 01.07.2025.

У іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту соціального захисту населення Полтавської міської ради до Державного бюджету України (стягувач: Державна судова адміністрація України, одержувач коштів ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код РПОУ одержувача 37993783, банк одержувача Казначейство України (ЕАП), рахунок одержувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В.І. Бевза