Справа № 640/17647/20
Суддя: Гебеш С.А.
Дата ухвалення: 2025-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

22 серпня 2025 року м. Ужгород№ 640/17647/20
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Гебеш С.А.

при секретарі судових засідань - Романець Е.М.

та осіб, які беруть участь у судовому засіданні:

позивач - не з`явився;

представник відповідача - Бугай О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини про визнання протиправними та скасування в частині подання і наказу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі Позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовною заявою до Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини (надалі Відповідач) про визнання протиправними та скасування подання дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ державних службовців категорії «Б» та «В» від 16.07.2020 в частині проведення службового розслідування відносно Позивача та пропозиції про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани, наказу Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини від 20.07.2020 №387/К в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності Позивача у вигляді догани.

Позовні вимоги мотивовані тим, що проводячи службове розслідування на підставі наданих усних та письмових пояснень щодо обставин справи Дисциплінарною комісією, на порушення п. 33 Порядку здійснення дисциплінарного провадження, затвердженого Постановою КМУ №1039, не було встановлено чи мали місце обставини, на підставі яких порушено дисциплінарне провадження та прийнято рішення; чи містять його дії, як державного службовця ознаки дисциплінарного проступку та чи вчинений проступок саме ним. Вказує на те, що Дисциплінарна комісія не провівши всебічне, повне і об`єктивне дослідження обставин справи, які стали підставою для її рішення, підготувала пропозицію за результатами розгляду дисциплінарної справи про притягнення позивач до відповідальності та застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани. Крім того, позивач зазначає, проводячи службове розслідування, на підставі усних та письмових пояснень, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, дисциплінарна комісія не змогла встановити особу, яка намагалася поставити на проекті службової записки підпис подібний підпису начальника відділу Тучіної О.М., а відомості викладені в службовій записці Керівника Секретаріату Уповноваженого ВРУ з прав людини Левшун Л.В. щодо можливого підроблення документів та/або перевищення повноважень не знайшли свого підтвердження.

21.08.2020 року ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва відкрито провадження по даній справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного провадження з викликом сторін.

09.10.2020 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що такий проти позову заперечує та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, як безпідставних.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 11.03.2025 року вказану справу прийнято до провадження суддею Гебеш С.А. та призначено підготовче засідання.

На виконання вимог ухвали суду щодо надання додаткових доказів відповідачем надано суду копію матеріалів дисциплінарної справи №4 щодо ОСОБА_1 .

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 30.05.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Будучи належним чином повідомленим про день, час та місце проведення судового засідання, позивач у судове засідання не з`явився. однак подав до суду заяву про розгляд справа без його участі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив та просив суд відмовити задоволенні позовних вимог, як безпідставних.

Заслухавши представника відповідача, розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Позивач працював на посаді головного спеціаліста відділу моніторингу прав громадян України, які перебувають у місцях несводоби за кордоном та на тимчасово окупованій території Секретаріату Уповноваженого ВРУ з прав людини з 20.08.2018 року по 31.08.2020 року, що не заперечується учасниками справи.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідно до службової записки Керівника Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України (далі - Секретаріат) з прав людини Левшун Л.В наказом Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини від 06.07.2020 № 342/к «Про дисциплінарне провадження щодо ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 » порушено дисциплінарне провадження стосовно працівників Відділу моніторингу прав громадян України, які перебувають у місцях несвободи за кордоном та на тимчасово окупованій території Секретаріату (далі - Відділ), зокрема головного спеціаліста Відділу Бондаренка Вячеслава Васильовича, щодо можливого підроблення документів та/або перевищення службових повноважень.

Підставою для порушення провадження було виявлення проекту документу - службової записки від 17.04.2020 з перекресленим текстом із зазначенням реквізитів імені, по-батькові, прізвища та підписом начальника Відділу ОСОБА_4 , який, за твердженням ОСОБА_4 , не відповідає її особистому підпису. Головними спеціалістами Відділу були надані дисциплінарній комісії з розгляду дисциплінарних справ державних службовців категорії «Б» та «В» (далі - дисциплінарна комісія) Секретаріату письмові та усні пояснення щодо обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, відповідно до яких дисциплінарній комісії не вдалось встановити особу, яка намагалась поставити на проекті службової записки підпис подібний підпису начальника Відділу ОСОБА_4 .

Водночас дисциплінарною комісією Секретаріату було з`ясовано, що головним спеціалістом Відділу ОСОБА_1 вчинено дисциплінарний проступок - невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, а саме: порушення п. 5.1. посадової інструкції головного спеціаліста Відділу щодо подання документів на підпис Керівнику Секретаріату та представнику Уповноваженого після погодження з начальником Відділу.

Дисциплінарною комісією Секретаріату підготовлено подання за результатами дисциплінарної справи щодо ОСОБА_1 з пропозицією притягнути позивача до дисциплінарної відповідальності із застосуванням дисциплінарного стягнення у вигляді догани.

На підставі наказу від 20.07.2020 року за №387/к відповідачем застосовано до ОСОБА_1 , головного спеціаліста Відділу моніторингу прав громадян України, які перебувають у місцях несвободи за кордоном та на тимчасово окупованій території Секретаріату ВРУ з прав людини дисциплінарне стягнення у вигляді догани, який і став предметом розгляду вказаної адміністративної справи.

Вирішуючи спірні правовідносини по суті, суд виходить з наступного.

Статтею 9 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 889-VIII (далі - Закон № 889-VIII) визначено, що державний службовець під час виконання посадових обов`язків діє у межах повноважень, визначених законом, і підпорядковується своєму безпосередньому керівнику або особі, яка виконує його обов`язки, чи особі, визначеній у контракті про проходження державної служби (у разі укладення). Якщо державний службовець отримав наказ (розпорядження), доручення не від безпосереднього керівника, а від керівника вищого рівня, він зобов`язаний повідомити про це безпосереднього керівника.

Відповідно до пункту 5.4. Положення про Відділ моніторингу прав громадян України, які перебувають у місцях несвободи за кордоном та на тимчасово окупованій території, Секретаріату Уповноваженого (далі - Положення), затвердженого Уповноваженим Верховної Ради України з прав людини 01.04.2019, загальне керівництво діяльністю Відділу здійснює представник Уповноваженого, визначений Уповноваженим Верховної Ради країни з прав людини згідно із затвердженою посадовою інструкцією.

Відповідно до підпункту 5.5.1. Положення начальник Відділу здійснює керівництво і несе персональну відповідальність за виконання покладених на Відділ завдань і здійснення ним функцій, передбачених цим Положенням.

При цьому відповідно підпункту 5.5.7 Положення начальник Відділу забезпечує виконання єдиного порядку опрацювання документів у Відділі згідно інструкцією про діловодство Секретаріату Уповноваженого; візує проєкти листів та документів.

Згідно з пунктом 1.3. посадової інструкції головного спеціаліста Відділу моніторингу прав громадян України, які перебувають у місцях несвободи за кордоном та на тимчасово окупованій території (далі - Інструкція), затвердженої Керівником Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини 02.07.2018 головний спеціаліст Відділу безпосередньо підпорядкований начальнику Відділу. При цьому відповідно до пункту 2.1. Інструкції головний спеціаліст Відділу забезпечує своєчасне та якісне виконання розпоряджень доручень Уповноваженого, Керівника Секретаріату Уповноваженого, представника Уповноваженого та начальника Відділу.

Разом з тим, у розділі 4 Інструкції визначено, що головний спеціаліст Відділу несе відповідальність за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, Крім того, у пункті 5.1. Інструкції зазначено, що подання документів Уповноваженому або Керівнику Секретаріату Уповноваженого головний спеціаліст здійснює після погодження з начальником Відділу.

Із вказаною Інструкцією головний спеціаліст Відділу Бондаренко В.В. був ознайомлений 21.08.2018 року.

Як вбачається із матеріалів справи, дисциплінарною комісією встановлено наявність у діях державного службовця ОСОБА_1 порушення принципу субординації під час виконання посадових обов`язків. Вказані порушення, зокрема, виявилися у самостійному формуванні графіка роботи працівників Відділу та поданні Керівнику Секретаріату Уповноваженого службової записки про затвердження вказаного графіка без погодження з начальником Відділу, що підтвердив під час засідання дисциплінарної комісії, так як вказав, що проект зазначеного документа був ним розроблений та направлений електронною поштою на можливе погодження та внесення правок головному спеціалісту відділу ОСОБА_2 .

Суд критично оцінює доводи позивача про відсутність його відповідальності, оскільки, виходячи з функціонального змісту його посади такий під час виконання посадових обов`язків порушив принцип субординації, а саме формуванні графіка роботи працівників Відділу та поданні Керівнику Секретаріату Уповноваженого службової записки про затвердження вказаного графіка без погодження з начальником Відділу.

Упостанові Верховного Суду від 30 листопада 2022 року у справі № 560/523/20 викладено правову позицію, згідно з якою наявність вини є обов`язковою ознакою дисциплінарного проступку, однак її необережна форма не виключає можливості застосування дисциплінарного стягнення.

З огляду на викладене, суд вважає, що наведене відповідачем порушення охоплюється ознаками дисциплінарного проступку в розумінні Закону України «Про державну службу», а позивач, як державний службовець під час виконання посадових обов`язків має діяти в межах повноважень, визначених законом, і підпорядковуватися своєму безпосередньому керівнику, або особі, яка виконує його обов`язки (с. 9 Закону).

Оцінюючи зв`язок між встановленими порушеннями та поведінкою позивача, суд бере до уваги характер його посадових обов`язків, надані пояснення та обсяг вжитих ним заходів щодо реагування на ситуацію.

Позивач у позовній заяві заперечує наявність у його діях складу дисциплінарного проступку та вказує на те, що саме чернетка була перенесена до відділу документального забезпечення Департаменту документального забезпечення та контролю виконання Секретаріату ним за особистим проханням ОСОБА_5 для забезпечення внутрішньої діяльності зазначеного відділу та ніяким чином не повинна була бути завантажена жодним працівником до системи документообігу.

Вказані доводи спростовуються змістом матеріалів справи. Як випливає з подання дисциплінарної комісії, яке стало підставою для видання оскаржуваного наказу, позивач порушуючи принцип субординації під час виконання посадових обов`язків. Вказані порушення, зокрема, виявилися у самостійному формуванні графіка роботи працівників Відділу та поданні Керівнику Секретаріату Уповноваженого службової записки про затвердження вказаного графіка без погодження з начальником Відділу. Жодних внутрішніх заходів з метою усунення виявлених порушень або пояснень з боку позивача ініційовано не було.

Формальне посилання позивача на те, що окремі дії повинні були бути вчинені іншими працівниками (а саме направлення переробленого проекту службової записки ОСОБА_2 для додавання сканованого підпису ОСОБА_4 ), не звільняє його від відповідальності, оскільки у діях наявний об`єктивний склад дисциплінарного проступку.

Разом з тим, суд відзначає, що відсутність формалізованої оцінки кожного пояснення в тексті наказу сама по собі не є підставою для визнання дисциплінарного стягнення незаконним. Такої правової вимоги ані Закон України «Про державну службу», ані підзаконні акти не передбачають. Водночас відсутність мотивування була б істотним порушенням лише за умови, якщо позивач не мав змоги реалізувати право на захист або комісія взагалі не розглядала подані пояснення, чого у цій справі не встановлено.

Правова позиція щодо допустимості загального формату викладення мотивів у наказі викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 420/10506/19, де зазначено: «Суд не може підміняти дисциплінарний орган у визначенні належності оцінки пояснень, якщо немає ознак порушення права на захист чи очевидного формалізму».

З урахуванням наведеного, підстав вважати процедуру притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача такою, що була істотно порушена або позбавила його процесуальних гарантій, суд не вбачає. Жодних ознак формального чи упередженого підходу з боку відповідача в межах цього провадження не встановлено.

У межах повноважень суду з перевірки правомірності дисциплінарного акта, окремій оцінці підлягає відповідність обраного виду стягнення характеру встановленого порушення, а також обставинам, що могли вплинути на його міру.

Так, суд наголошує, що дисциплінарне стягнення у вигляді догани є найменш суворим з передбачених законом заходів.

З наданої до матеріалів справи службової характеристики вбачається, що позивач загалом характеризується позитивно, має належний рівень фахової підготовки та досвід. Водночас матеріали дисциплінарного провадження не містять будь-яких об`єктивних обставин, які могли б розцінюватися як такі, що пом`якшують відповідальність, або виключають наявність вини. Рішення про накладення догани ґрунтується на висновку про порушення, яке було допущене у сфері, що вимагає підвищеного рівня службової дисципліни.

Суд бере до уваги правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 27.10.2020 у справі № 826/7076/17, відповідно до якої «визначення виду дисциплінарного стягнення є прерогативою суб`єкта владних повноважень за умови, що таке рішення ухвалене в межах закону, із дотриманням процедури, та є обґрунтованим і пропорційним вчиненому проступку».

Догана не тягне за собою звільнення з посади, не позбавляє особу права обіймати посаду державної служби, не виключає можливість участі у конкурсах, однак є офіційною реакцією на виявлену недбалість. Ураховуючи обсяг порушених обов`язків, ієрархічну позицію позивача в структурі Відділу та характер допущених порушень, суд не встановив ознак очевидної диспропорційності між вчиненим і обраною санкцією.

Таким чином, за змістом, мотивами та формою застосування, наказ № 387/К від 20.07.2020 не виходить за межі дискреційних повноважень суб`єкта владних повноважень, ухвалений у межах компетенції, з дотриманням процедури, передбаченої законом, та не вбачається таким, що є непропорційним або очевидно надмірним. Обраний захід дисциплінарного впливу відповідає характеру вчиненого порушення, статусу особи, яка його допустила, і не порушує балансу між інтересами служби та особистими правами державного службовця.

Оцінивши обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що факт вчинення позивачем дисциплінарного проступку, який полягає у невиконанні посадових обов`язків, саме п. 5.1 інструкції, а саме подання службової записки без погодження з начальником відділу, що підтверджується наявними у справі доказами.

Процедура притягнення до дисциплінарної відповідальності, встановлена статтями 66 68 Закону України «Про державну службу», відповідачем дотримана. Позивач був залучений до дисциплінарного провадження, мав можливість подати пояснення, а строки, визначені законом, порушені не були. Формат мотивування рішення дисциплінарного органу не свідчить про формалізм чи упередженість, а підстав для висновку про істотне порушення права на захист суд не встановив.

Обраний захід дисциплінарного впливу у вигляді догани є помірним, застосований у межах компетенції відповідача, відповідає характеру порушення та не є явно непропорційним. Позивач не навів переконливих доказів того, що оскаржуваний наказ порушує принципи законності, обґрунтованості або співмірності дисциплінарної відповідальності.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги є необґрунтованими.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частини перша та друга статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України).

Частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статей 9, 77 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Враховуючи те, що суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, то відповідно відсутні підстави для стягнення моральної шкоди.

У зв`язку із відмовою у позові підстави для розподілу судових витрат також відсутні.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини (вул. Інститутська, 21/8, м. Київ, 01008, ) про визнання протиправними та скасування в частині подання і наказу - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 01.09.2025 року.

СуддяС.А. Гебеш