Справа № 420/12605/20
Суддя: Соколов В.М.
Дата ухвалення: 2025-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

01 вересня 2025 року

м. Київ

справа №420/12605/20

адміністративне провадження №А/990/9/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Соколова В. М., суддів: Білак М. В., Єресько Л. О., перевіривши апеляційну скаргу Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України на ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22 липня 2025 року у справі №420/12605/20 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України, яка полягала у невчиненні дій з організації проведення спеціальної перевірки ОСОБА_1 , як переможця конкурсного відбору на посаду директора Національного природного парку «Білобережжя Святослава», укладення трудового договору та видання наказу про призначення ОСОБА_1 на посаду директора НПП «Білобережжя Святослава»;

- зобов`язати Міністерство захисту довкілля та природних ресурсів України укласти з ним трудовий договір строком на п`ять років та видати наказ про його призначення на посаду директора Національного природного парку «Білобережжя Святослава».

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 05 січня 2021 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України в частині вчинення дій з організації проведення спеціальної перевірки ОСОБА_1, як переможця конкурсного відбору на посаду директора НПП «Білобережжя Святослава» та в частині вчинення дій з укладення трудового договору та видання наказу про призначення ОСОБА_1 на посаду директора НПП «Білобережжя Святослава». Зобов`язано Міністерство захисту довкілля та природних ресурсів України здійснити дії щодо вирішення питання про укладення з ОСОБА_1 трудового договору строком на п`ять років та видання наказу про його призначення на посаду директора Національного природного парку «Білобережжя Святослава».

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 31 березня 2021 року змінено рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 січня 2021 року. Викладено третій абзац резолютивної частини у наступній редакції: «Зобов`язати Міністерство захисту довкілля та природних ресурсів України укласти з ОСОБА_1 трудовий договір строком на п`ять років та видати наказ про призначення ОСОБА_1 на посаду директора Національного природного парку «Білобережжя Святослава».

11 травня 2024 року П`ятим апеляційним адміністративним судом видано виконавчий лист у справі.

08 травня 2025 року Міністерством захисту довкілля та природних ресурсів України подано до суду заяву про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22 липня 2025 року відмовлено у задоволенні заяви Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України про визнання виконавчого документа у справі таким, що не підлягає виконанню.

22 серпня 2025 року до Верховного Суду надійшла апеляційна скарга Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України на ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22 липня 2025 року у справі №420/12605/20. Скаржник просить скасувати оскаржувану ухвалу суду апеляційної інстанції та прийняти нову, якою заяву Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України задовольнити, визнати виконавчий лист від 11 травня 2021 року, виданий П`ятим апеляційним адміністративним судом у справі №420/12605/20, таким, що не підлягає виконанню.

У зв`язку з перебуванням у відпустці головуючого судді Соколова В.М. у період 25 по 29 серпня 2025 року (наказ від 25 серпня 2025 року №2823/0/6-25), питання про відкриття провадження за апеляційною скаргою вирішується в перший день після виходу судді з відпустки.

Відповідно до частини першої статті 13 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Частиною другою статті 23 КАС України встановлено, що у випадках, визначених цим Кодексом, Верховний Суд переглядає в апеляційному порядку як суд апеляційної інстанції судові рішення апеляційного адміністративного суду.

Статтею 24 КАС України встановлено інстанційну юрисдикцію Верховного Суду, який переглядає судові рішення місцевих та апеляційних адміністративних судів у касаційному порядку як суд касаційної інстанції.

Частиною першою статті 327 КАС України встановлено, що судом касаційної інстанції в адміністративних справах є Верховний Суд.

Відповідно до частини третьої статті 278 КАС України судами апеляційної інстанції є відповідні апеляційні адміністративні суди. Судом апеляційної інстанції у справах, розглянутих відповідно до частини третьої статті 273 та частини сьомої статті 277 цього Кодексу апеляційним адміністративним судом в апеляційному окрузі, що включає місто Київ, є Верховний Суд.

За змістом частин першої, другої статті 292 КАС України судом апеляційної інстанції в адміністративних справах є апеляційний адміністративний суд, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться місцевий адміністративний суд (місцевий загальний суд як адміністративний суд чи окружний адміністративний суд), що ухвалив рішення.

Верховний Суд переглядає в апеляційному порядку судові рішення апеляційних судів, ухвалені ними як судами першої інстанції.

Отже, за загальним правилом судами, які вирішують адміністративні справи у порядку апеляційного провадження, є апеляційні адміністративні суди. І лише у встановлених процесуальним законом випадках певні категорії спорів підсудні Верховному Суду як суду апеляційної інстанції.

Міністерство захисту довкілля та природних ресурсів України звернулося до Верховного Суду із апеляційною скаргою на ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22 липня 2025 року, яка не є судовим рішенням суду апеляційної інстанції як суду першої інстанції, а є рішенням суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду заяви про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, що виключає можливість його перегляду Верховним Судом як судом апеляційної інстанції.

За змістом частини першої статті 293 КАС України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Отже, подана апеляційна скарга не підсудна Верховному Суду як суду апеляційної інстанції.

Посилання скаржника на практику Верховного Суду не приймається Судом до уваги, оскільки у справі №824/2/22 Верховний Суд у складі Касаційного цивільного суду переглядав рішення суду як суд апеляційної інстанції.

Натомість у даній справі ухвала П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22 липня 2025 року не є судовим рішенням суду апеляційної інстанції як суду першої інстанції.

Відповідно до норм КАС України Верховний Суд у цій справі може діяти лише як суд касаційної інстанції.

Відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 298 КАС України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції також, якщо: скаргу подано в інший спосіб, ніж до суду апеляційної інстанції.

За такого правового регулювання й обставин справи апеляційна скарга не може бути прийнята до розгляду і її належить повернути.

Керуючись статтями 13, 23, 24, 278, 292, 298 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України на ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22 липня 2025 року у справі №420/12605/20 повернути особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В. М. Соколов

Судді М. В. Білак

Л. О. Єресько