Справа № 460/15676/25
Суддя: Н.В. Друзенко
Дата ухвалення: 2025-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
з питань забезпечення позову
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Н.В. Друзенко, розглянувши заяву з питань забезпечення адміністративного позову по справі за позовом
Вараської міської військової адміністрації Вараського району Рівненської області
доВараської міської ради
29.08.2025 Вараська міська військова адміністрація Вараського району Рівненської області звернулась в Рівненський окружний адміністративний суд з позовом до Вараської міської ради, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Вараської міської ради від 27.08.2025 №2917-РР-VIII «Про внесення змін до бюджету Вараської міської територіальної громади на 2025 рік»; встановити відсутність компетенції (повноважень) Вараської міської ради щодо затвердження, внесення змін до бюджету Вараської міської територіальної громади на період здійснення повноважень Вараською міською військовою адміністрацією Вараського району Рівненської області.
Одночасно Вараська міська військова адміністрація Вараського району Рівненської області подала заяву про вжиття заходів забезпечення, в якій просить забезпечити адміністративний позов шляхом зупинення дії рішення Вараської міської ради від 27.08.2025 №2917-РР-VIII «Про внесення змін до бюджету Вараської міської територіальної громади на 2025 рік» до набрання законної сили судовим рішенням в даній справі.
Заява обґрунтована тим, що реалізація рішення Вараської міської ради безпосередньо зачіпає компетенцію та повноваження Вараської міської військової адміністрації Вараського району Рівненської області, утвореної Указом Президента України №82/2024 від 20.02.2024, так як за підпунктом 5 пункту 22 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України, частиною 2 та частиною 7 статті 15 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання формування та виконання місцевих бюджетів у період воєнного стану» №252 від 11.03.2022, функції органів місцевого самоврядування у частині бюджетних повноважень здійснюють саме військові адміністрації. Оскільки саме до повноважень позивача відноситься питання щодо прийняття рішень про затвердження місцевого бюджету та внесення змін до нього, то оспорюване рішення №2917-РР-VIII від 27.08.2025 «Про внесення змін до бюджету Вараської міської територіальної громади на 2025 рік», є таким, що ухвалене відповідачем з перевищенням повноважень, а відтак є очевидно протиправним. Позивач вважає, що наявні обставини вказують на небезпеку заподіяння шкоди правам та інтересам державного органу до ухвалення рішення в адміністративній справі, для відновлення яких буде необхідно докласти значних зусиль і витрат, оскільки невжиття судом заходів із забезпечення позову принесе збитки бюджету Вараської міської територіальної громади, а наслідки реалізації оспорюваного нормативно-правового акту застосовні як до позивача, так і до необмеженого кола осіб, які проживають на території Вараської МТГ. Прийняття Вараською міською радою рішення про внесення змін до бюджету Вараської міської територіальної громади на 2025 рік фактично створює ситуацію правової невизначеності, коли одночасно діють рішення двох суб`єктів владних повноважень про внесення змін до одного і того ж місцевого бюджету, що є неприпустимим в розрізі діючого бюджетного законодавства та в період дії правового режиму воєнного стану.
Відповідно до частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Розглянувши у вказаний строк заяву про забезпечення позову, та докази, подані на підтвердження такої необхідності, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для її задоволення, виходячи з наступного.
В силу вимог частини другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Відповідно до частини першої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути забезпечено:
1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;
2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;
4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;
5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Частиною другою цієї статті визначено, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Таким чином, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
При цьому заходи забезпечення мають вживатись лише в межах позовних вимог, бути співмірними з ними, а необхідність їх застосування повинна обґрунтовуватись поважними підставами й підтверджуватись належними доказами. Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен дати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з врахуванням: розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу; наявності зв`язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення позову забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення; імовірності виникнення утруднень для виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; наявності зв`язку із вжиттям заходів запобігти порушенню прав та інтересів інших осіб, в тому числі, й осіб, які не приймають участь у розгляді справи.
Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті.
Розглядаючи питання щодо наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову, суд повинен також враховувати специфіку правовідносин, стосовно яких виник спір, та їх відповідне законодавче врегулювання, за наслідками аналізу якого можна зробити висновок, чи дійсно застосування заходів забезпечення позову є необхідним у цьому конкретному випадку, чи може невжиття таких засобів мати незворотні наслідки.
Наведені праві висновки щодо застосування положень Кодексу адміністративного судочинства України є сталими та послідовними й підтверджуються, зокрема, у постановах Верховного Суду від 12.10.2023 у справі №300/5005/22, від 21.09.2023 у справі №600/1531/23-а.
При вирішенні питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову суд встановив, що наказом Вараської міської військової адміністрації Вараського району Рівненської області «Про затвердження бюджету Вараської міської територіальної громади на 2025 рік» №331 від 18.12.2024 було затверджено бюджет Вараської МТГ на 2025 рік.
Наказом начальника Вараської міської військової адміністрації №522 від 18.08.2025 «Про внесення змін до бюджету Вараської міської територіальної громади на 2025 рік» з посиланням на Бюджетний кодекс України, частину 2 та частину 7 статті 15 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указ Президента України від 20.02.2024 №82/2024 «Про утворення військової адміністрації», постанов Кабінету Міністрів України від 11.03.2022 №252 «Деякі питання формування та виконання місцевих бюджетів у період воєнного стану» та від 25.07.2025 №913 «Деякі питання розподілу в 2025 році обсягу субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на здійснення доплат педагогічним працівникам закладів загальної середньої освіти», внесено зміни до бюджету Вараської міської територіальної громади на 2025 рік.
Одночасно з цим, Вараською міською радою на пленарному засіданні 27.08.2025 також прийнято рішення «Про внесення змін до бюджету Вараської міської територіальної громади на 2025 рік», за №2917-РР-VIII.
Таким чином, позивач вважає, що певні повноваження за законом належать йому, але протиправно привласнюються відповідачем. Натомість відповідач не визнає цього та вважає, що такі повноваження покладені законом на нього.
Очевидно, що внаслідок відповідного компетенційного спору виникла ситуація, коли одні й ті самі правовідносини, а саме щодо складання та затвердження місцевого бюджету, внесення змін до нього і забезпечення його виконання, наразі одночасно врегульовані різними правовими актами двох різних суб`єктів владних повноважень, кожен з яких вважає, що має виключне право на ухвалення відповідного правового акту та на регулювання відповідних правовідносин на відповідній території.
Наведене створює ситуацію правової невизначеності, яка є неприпустимою в розрізі діючого бюджетного законодавства та в період дії правового режиму воєнного стану.
За наведеного, суд вважає, що застосування заходів забезпечення позову є необхідним у цьому конкретному випадку, позаяк невжиття таких засобів може мати незворотні наслідки, які призведуть не лише до порушення прав позивача, а й до порушення прав невизначеного кола осіб, які проживають на території Вараської МТГ.
Заява позивача про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову до ухвалення судом рішення в адміністративній справі відповідає предмету позову, спосіб - є співмірним з позовними вимогами, і при цьому не унеможливлює здійснення відповідачем його функцій та повноважень.
Разом з тим суд зауважує, що вжиття відповідних заходів жодним чином не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямовано лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті, оскільки факт правомірності чи протиправності винесення оскаржуваного рішення відповідача буде встановлено під час повного, всебічного і об`єктивного судового розгляду справи.
Слід зазначити, що будь-яке забезпечення позову в адміністративній справі є наданням тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявністю об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.
Суд дійшов висновку, що заява Вараської міської військової адміністрації Вараського району Рівненської області містить відповідні належні обґрунтування необхідності застосування заходів забезпечення з поданням на їх підтвердження належних, допустимих, достовірних і достатніх доказів. Заходи забезпечення позову нерозривно пов`язані з предметом позову і правами, про судовий захист яких іде мова.
За наведеного, суд вважає за необхідне вжити заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення Вараської міської ради від 27.08.2025 №2917-РР-VIII «Про внесення змін до бюджету Вараської міської територіальної громади на 2025 рік» до набрання законної сили судовим рішенням в даній справі.
Керуючись статтями 150-158, 248, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Повний текст ухвали складений 01 вересня 2025 року.

Суддя Н.В. Друзенко