Справа № 580/9674/24
Суддя: Василь ГАВРИЛЮК
Дата ухвалення: 2025-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2025 року справа № 580/9674/24
м. Черкаси
Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилюка В.О.,

секретар судового засідання Гришанова А.І.,

за участю представниць:

позивача Чепурної С.А.,

відповідача Буз О.О., Левенець А.М.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Повного товариства Форум Михайленко і Компанія до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

встановив:

Повне товариство Ломбард Форум (Михайленко і К) (далі ПТ Ломбард Форум, позивач) подало позов до Головного управління ДПС у Черкаській області (далі Головне управління, відповідач), в якому просить визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення 23 серпня 2024 року № 12341/12-00-24-06-16 та податкове повідомлення-рішення 23 серпня 2024 року № 12340/12-00-24-06-16.

В обґрунтування позовних вимог представник позивач зазначив, що викладені в акті перевірки висновки податкового органу є помилковими, а прийняті за наслідками таких висновків податкові повідомлення-рішення є протиправними. Вказав, що ломбард, як протягом дії договору застави, так і після його закінчення не є власником закладених речей та має лише право володіти закладеними речами протягом дії договору застави, а при невиконанні умов договору заставодавцем, набуває права на їх реалізацію. Зазначив, що протягом періоду, що перевірявся, при реалізації Товариством предмета застави виручена грошова сума не перевищувала розмір забезпечених цією заставою вимог заставодержателя, у зв`язку із чим у платників податку на доходи фізичних осіб не виникало доходу який би включався до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу і не виникало обов`язку оподаткування військовим збором.

Представник позивача вказав також, що позивач обрав спосіб звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження звернення: передачу рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувача в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобов`язання на загальну суму 940747,94 грн, тобто позивач не виконав зобов`язання, як податковий агент та не утримав і не перерахував податок на доходи фізичних осіб, що призвело до заниження та несплати до бюджету податкового зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб у сумі 47037,40 грн, що підлягає оподаткуванню ПДФО за ставкою, визначеною в п. 167.2 ст. 167 ПКУ, тобто 5%, а також не виконав зобов`язання зі сплати військового збору на суму 14111,20 грн. Натомість, на іншу частину майна у сумі 54461830, 81 грн позивач (ломбард) не набував право власності на відчужуване рухоме майно, а виступав лише посередником при його відчуженні, отже на ці операції поширюються положення п. 173.3 ПКУ, відповідно до яких у разі продажу (обміну) об`єкта рухомого майна за посередництвом юридичної особи (його філії, відділення, іншого відокремленого підрозділу) такий посередник виконує функції податкового агента щодо подання до контролюючого органу інформації про суму доходу та суму сплаченого в бюджет податку в порядку й строки, установлені для податкового розрахунку, а платник податків під час укладення договору зобов`язаний самостійно сплатити до бюджету податок на доходи від операцій із продажу об`єктів рухомого майна та п/п 164.2.18 п. 164.2 ст. 164 ПК України.

Крім того звернув увагу, що протягом періоду, за який здійснена перевірка, загальна сума коштів отриманих за брухт дорогоцінних металів, проданий Національному банку України складає 10774044, 06 грн, які податком на доходи фізичних осіб та військовим збором не оподатковуються.

Ухвалою від 04 жовтня 2024 року суддя Черкаського окружного адміністративного суду прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у адміністративній справі, вирішив розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче судове засідання.

28.10.2024 до суду надійшов письмовий відзив на адміністративний позов, в якому представниця відповідача просила в задоволенні позову відмовити повністю, зазначивши при цьому, що під час реалізації закладеного майна, ломбард згідно умов договорів про надання фінансового кредиту продає майно, право власності на яке належить фізичними особам - заставодавцям, і фактично отримує від реалізації грошові кошти заставодавця - платника податку від продажу (відчуження) майна, що є оподатковуваним доходом згідно пп. 164.2.20 п. 164.2 ст. 164 ПК України. Зазначила, що ломбард був зобов`язаний виконати функцію податкового агента в частині нарахування та утримання податку на доходи фізичних осіб при виплаті доходів за реалізоване майно, які підлягають оподаткуванню згідно пп. 164.2.20 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу, оскільки не дотримано обов`язкову умову, визначену пп. 165.1.16 п. 165.1 ст. 165 ПК України. Також вказала, що у зв`язку з невиконанням обов`язкової умови, визначеної пп. 165.1.16 п. 165.1 ст. 165 Податкового кодексу, дохід від відчуження заставного майна є об`єктом оподаткування військовим збором, як і інші оподатковувані доходи згідно пп. 164.2.20 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу. При цьому, позивач виступає податковим агентом та зобов`язаний нарахувати, утримати та сплатити до бюджету військовий збір за рахунок коштів платників податків-позичальників, отриманих від реалізації заставленого майна, яке належить їм на праві власності.

Крім того представниця відповідача зазначила, що положення ст. 173 Податкового кодексу передбачають наявність оцінки майна, яка проведена відповідно до Закону № 2658 та договору купівлі-продажу з його нотаріальним посвідченням. Лише у разі виконання вказаних вимог дохід, отриманий фізичною особою оподатковується у порядку, визначеному статтею 173 Податкового кодексу.

Щодо застосування норм пп.165.1.25 вказала, що під час проведення перевірки встановлено, що позивачем не ведеться персоніфікований облік (в розрізі фізичних осіб-власників виробів з дорогоцінних металів, які відчужуються), що унеможливлює визначити дані фізичних осіб - власників виробів, які реалізовано саме до Національного банку України та тих, які є власниками виробів, що реалізовано ФОП ОСОБА_1

19.11.2024 представник позивача подав до суду відповідь на відзив у якій вказав на його необґрунтованість.

Протокольною ухвалою від 24 березня 2025 року суд закрив підготовче провадження у справі та призначив судовий розгляд справи по суті на 17.04.2024.

Чергове засідання для розгляду справи по суті суд призначив 28.07.2025.

У судовому засіданні 28.07.2025 представниця позивача просила задовольнити позовні вимоги з підстав зазначених у позові. Представниці відповідача просили відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позов.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов до такого висновку.

Повне товариство Форум Михайленко і Компанія зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань як юридична особа, , перебуває у відповідача на обліку як платник податків.

На підставі пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, ст. 75, 77, 82, пп. 69.35-1, 69.35-2 п. 69 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755 VI, ст. 13 Закону України від 08 липня 2010 року № 2464-VI Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та у зв`язку з включенням ПТ ЛОМБАРД ФОРУМ (МИХАЙЛЕНКО І К) до плану - графіка проведення планових документальних перевірок на 2024 рік, наказу ГУ ДПС у Черкаській області від 23.05.2024 № 1223-п Про проведення документальної планової виїзної перевірки ПТ ЛОМБАРД ФОРУМ (МИХАЙЛЕНКО І К), проведена документальна планова виїзна перевірка ПТ ЛОМБАРД ФОРУМ (МИХАЙЛЕНКО І К) з питань дотримання податкового законодавства в частині нарахування, утримання та сплати податку на доходи фізичних осіб, військового збору за період з 01.01.2018 до 31.03.2024 та правильності обчислення і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 31.03.2024.

За наслідками здійснення документальної планової виїзної перевірки ПТ ЛОМБАРД ФОРУМ (МИХАЙЛЕНКО І К) відповідач склав Акт від 23.07.2024 № 8697/23-00-24-06-13/32034093, в якому встановив, зокрема:

- норм п. 38.1 ст. 38, п. 57.1 ст. 57, пп. 164.2.20 п. 164.2 ст. 164, п. 167.1 ст. 167, пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168, пп. а п. 171.2 ст. 172, пп. а 176.2 ст.176 Податкового кодексу України, що призвело до заниження та несплати до бюджету податкового зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб за період з 01.01.2018 по 31.03.2024 на загальну суму 9972464,18 грн, в тому числі за 2018 рік в сумі 906216,88 грн; за 2019 рік в сумі 1634086,82 грн; за 2020 рік в сумі 1448983,02 грн; за 2021 рік в сумі 1153896,86 грн; за 2022 рік в сумі 1939242,29 грн; за 2023 рік в сумі 2319050,31 грн; за І квартал 2024 року в сумі 570987,99 грн;

- пп. 1.2, пп. 1.3, пп 1.4, пп. 1.6 п. 16-1 підрозділу 10 розд. XX, п.38.1 ст.38, п.57.1 ст.57, пп. 164.2.20 п. 164.2 ст. 164, п. 167.1 ст. 167, 168.1.1 п. 168.1 ст. 168, пп. а п. 171.2 ст. 171, пп. а п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу, що призвело до заниження податкового зобов`язання по військовому збору за період з 01.01.2018 до 31.03.2024 в сумі 831038,68 грн, в тому числі за 2018 рік в сумі 75518,07 грн; за 2019 рік в сумі 136173,90 грн; за 2020 рік в сумі 120748,58 грн; за 2021 рік в сумі 96158,07 грн; за 2022 рік в сумі 161603,52 грн; за 2023 рік в сумі 193254,19 грн.; за І квартал 2024 року в сумі 47582,33 грн.

На підставі вказаного Акту перевірки відповідач прийняв податкові повідомлення-рішення від 23 серпня 2024 року:

- № 12341/23-00-24-06-16, яким збільшено суму грошового зобов`язання зі сплати податку на доходи фізичних осіб на суму 9801063,18 грн, застосована сума штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 1806017,38 грн та пені у розмірі 2098027,29 грн;

- № 12340/23-00-24-06-16, яким збільшено суму грошового зобов`язання зі сплати військового збору на суму 816755,27 грн та застосована сума штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 150501,44 грн та пені у розмірі 174835,50 грн.

Позивач вважає вказані податкові повідомлення-рішення протиправними, а тому звернувся в суд з цим позовом.

Під час вирішення спору по суті суд зазначає таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України (далі ПК України) контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Процедуру проведення перевірки та визначення її результатів позивач не оскаржує, натомість вказує на те, що згідно вимог чинного законодавства позивач не може виступати як податковий агент в межах спірних правовідносин.

Щодо суті виявлених порушень, суд зазначає таке.

Відповідно до п. 1 ст. 1 Закону України від 12 липня 2001 року № 2664-ІІІ Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг (чинного за період, за який здійснена перевірка), ломбарди відносяться до фінансових установ.

Ломбардна операція - це операція, що здійснюється фізичною чи юридичною особою, з отримання коштів від юридичної особи, що є фінансовою установою, згідно із законодавством України, під заставу товарів або валютних цінностей. Ломбардні операції є різновидом кредиту під заставу (пп. 14.1.100 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Поняття застави визначене у ст. 572 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), відповідно до якої кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Застава виникає на підставі, зокрема, договору (п. 1 ст. 574 ЦК України).

Статтею 575 ЦК України визначено окремі види застав, зокрема закладом є застава рухомого майна, що передається у володіння заставодержателя або за його наказом - у володіння третій особі.

Право розпорядження заставленим майном визначено положеннями статті 17 Закону України Про заставу (далі Закон № 2654-XII), відповідно до яких заставодавець зберігає право розпорядження заставленим майном, якщо інше не передбачено законом чи договором. Заставодавець може відчужувати заставлене майно тільки за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 20 Закону № 2654-ХІІ заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Оподаткування доходів фізичних осіб регламентується розділом IV ПК України.

Відповідно до пп. 163.1.1 п. 163.1 ст. 163 ПК України об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Перелік доходів, які не включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, визначено статтею 165 ПК України. До таких доходів віднесені, зокрема:

- основна сума кредиту, що отримується платником податку (протягом строку дії договору), у тому числі фінансового кредиту, забезпеченого заставою, на визначений строк та під проценти (пп. 165.1.29 п. 165.1 ст. 165 ПК України);

- доходи, отримані внаслідок реалізації заставленого майна, майна платника податку при зверненні стягнення фінансовою установою на таке майно у зв`язку з невиконанням платником податку своїх зобов`язань за договором кредиту (позики), за умови, що таке майно було придбано за рахунок такого кредиту (позики) (абзац другий пп. 165.1.16 п. 165.1 ст.165 ПК України).

Зазначені норми містять обов`язкові умови, при дотриманні яких отриманий дохід не є об`єктом оподаткування податком на доходи фізичних осіб.

Водночас, згідно пп. 164.2.20 п. 164.2 ст. 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються інші доходи, крім зазначених у статті 165 ПК України.

Таким чином, протягом строку дії договору основна сума кредиту, отриманого платником податку від ломбарду, не включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу такого платника.

Разом з тим, у разі неповернення грошових коштів у вигляді фінансового кредиту у термін, встановлений договором, сума такого кредиту включається до загального оподатковуваного доходу платника податку та оподатковується на загальних підставах.

Відповідно до підпункту 14.1.180 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Відповідно до п. 18.1 ст. 18 ПК України податковим агентом визнається особа, на яку цим Кодексом покладається обов`язок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються (виплачуються, надаються) платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків.

Відповідно до п. 18.2 ст. 18 ПК України податкові агенти прирівнюються до платників податку і мають права та виконують обов`язки, встановлені цим Кодексом для платників податків.

Відповідно до п. 31.1 ст. 31 ПК України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Відповідно до п. 38.1 ст. 38 ПК України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Відповідно до абз. 2 п. 57.1 ст. 57 ПК України податковий агент зобов`язаний сплатити суму податкового зобов`язання (суму нарахованого (утриманого) податку), самостійно визначеного ним з доходу, що виплачується на користь платника податку - фізичної особи та за рахунок такої виплати, у строки, передбачені цим Кодексом.

Відповідно до пп. 162.1.1 п. 162.1 ст. 162 розділу IV ПК України платником податку є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Відповідно до пп. 162.1.3 п. 162.1 ст. 162 розділу IV ПК України платником податку є податковий агент.

Відповідно до пп. а п. 176.2 ст. 176 ПК України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів зобов`язані своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок.

Згідно пп. а п. 171.2 ст. 171 ПК України особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з інших доходів, є податковий агент - для оподатковуваних доходів з джерела їх походження в Україні.

Податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку визначену статтею 167 Податкового кодексу.

Згідно п. 167.1 ст. 167 ПК України ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі; заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.

Суд встановив, що позивач у період, за який здійснена перевірка, укладав із фізичними особами договори фінансового кредиту та закладу майна, відповідно до яких надавав кредити під заставу майна.

У свою чергу, у зв`язку із неповерненням фізичними особами отриманих сум кредиту, позивач здійснював звернення стягнення предметів закладу, шляхом реалізації заставного майна, що підтверджується Актами-відомостями (договори кредиту та акти-відомості наявні у матеріалах справи в електронній формі).

Таким чином, під час реалізації закладеного майна ломбард згідно умов договорів про надання фінансового кредиту продає майно, право власності на яке належить фізичними особам - заставодавцям, і фактично отримує від реалізації грошові кошти заставодавця - платника податку від продажу (відчуження) майна, що є оподатковуваним доходом згідно пп. 164.2.20 п. 164.2 с.164.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що ломбард зобов`язаний виконати функцію податкового агента в частині нарахування та утримання податку на доходи фізичних осіб при виплаті (шляхом направлення коштів на погашення фінансового кредиту та відсотків за користування кредитом) доходів за реалізоване майно (за рахунок такої виплати), які підлягають оподаткуванню згідно пп. 164.2.20 п. 164.2 ст. 164 ПК України, оскільки не дотримано обов`язкову умову, визначену пп. 165.1.16 п. 165.1 ст. 165 ПК України.

Вказані висновки суду відповідають правовій позиції Верховного Суду, що висловлена у постанові від 25 травня 2021 року у справі № 2а-4804/12/1070.

Покликання представника позивача про те, що під час реалізації предмета застави виручена грошова сума не перевищувала розмір забезпечених цією заставою вимог заставодержателя, у зв`язку із чим у платників податку на доходи фізичних осіб не виникало доходу який би включався до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу і не виникало обов`язку оподаткування військовим збором суд відхиляє, оскільки, як зазначалось вище, у заставодавців оподатковуваний дохід виникав у зв`язку із неповерненням ними суми кредиту у строк встановлений договором та реалізацією, у зв`язку із цим, позивачем предмету застави.

Суд врахував, що позивач не заперечує обставин не виконання зобов`язання, як податковим агентом щодо утримання та перерахування податку на доходи фізичних осіб із загальної суми 940747,94 грн, проте зазначає, що ставка ПДФО визначається п. 167.2 ст. 167 ПК України та складає 5%.

Під час надання оцінки вказаному покликанню суд зазначає таке.

Відповідно до п. 173.1 ст. 173 ПК України дохід платника податку від продажу (обміну) об`єкта рухомого майна протягом звітного податкового року оподатковується за ставкою, визначеною в пункті 167.2 статті 167 цього Кодексу.

Дохід від продажу (обміну) об`єкта рухомого майна (крім легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів) визначається виходячи з ціни, зазначеної у договорі купівлі-продажу (міни), але не нижче оціночної вартості цього об`єкта, визначеної згідно із законом.

Правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні визначені Законом України від 12 липня 2001 року № 2658-ІІІ Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні із змінами та доповненнями (далі Закон № 2658).

Відповідно до ст. 7 Закону № 2658 проведення оцінки майна є обов`язковим, зокрема, у випадку оподаткування майна згідно з законом, крім випадків визначення розміру податку при спадкуванні власності, вартість якої оподатковується за нульовою ставкою.

Згідно з п. 173.4 ст.173 ПК України під час проведення операцій з відчуження об`єктів рухомого майна в порядку, передбаченому ст.173 Податкового кодексу, нотаріус посвідчує відповідний договір купівлі-продажу (міни) об`єктів рухомого майна (крім легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів) за наявності документа про оцінку майна та документа про сплату до бюджету продавцем (сторонами договору міни) податку, обчисленого виходячи із ціни, зазначеної в договорі.

Таким чином, положення ст. 173 Податкового кодексу передбачають наявність оцінки майна, яка проведена відповідно до Закону № 2658 та договору купівлі-продажу з його нотаріальним посвідченням. Лише у разі виконання вказаних вимог дохід, отриманий фізичною особою оподатковується у порядку, визначеному статтею 173 Податкового кодексу.

Суд врахував, що позивач не надав доказів здійснення оцінки реалізованого заставного майна відповідно до Закону № 2658 та нотаріального посвідчення договорів купівлі-продажу на заставне майно, у зв`язку із чим відсутні підстави для застосування ставки ПДФО у спірних правовідносинах у розмірі 5% від бази оподаткування.

Також представник позивача зазначає, що протягом періоду, за який здійснена перевірка, загальна сума коштів, отриманих за брухт дорогоцінних металів, проданий Національному банку України складає 10774044,06 грн, які податком на доходи фізичних осіб та військовим збором не оподатковуються.

Під час надання оцінки вказаному покликанню суд зазначає таке.

Згідно пп. 164.2.18 п. 164.2 ст. 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку за зданий (проданий) ним брухт дорогоцінних металів, крім доходу, отриманого за брухт дорогоцінних металів, проданий Національному банку України.

Під час виплати доходів за зданий (проданий) платником податку брухт дорогоцінних металів особа, яка його закуповує, вважається податковим агентом та зобов`язана утримати податок із суми такої виплати за ставкою, встановленою цим розділом.

Відповідно до пп. 165.1.25 п. 165.1 ст. 165 ПК України не включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку сума доходу, отримана платником податку за здані (продані) ним, зокрема, брухт дорогоцінних металів, проданий Національному банку України.

Аналіз вказаних положень вказує на те, що до оподатковуваного доходу не включається дохід, отриманий від продажу Національному банку України брухту дорогоцінних металів виключно платником податку.

Оскільки у спірних правовідносинах реалізацію заставного майна здійснював саме ломбард, а не фізична особа (заставодавець), відсутні підстави для невключення доходів, отриманих від реалізації заставного майна до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку.

З урахуванням зазначеного, покликання представника позивача і у цій частині суд вважає помилковими.

Підсумовуючи викладене, суд доходить висновку про обґрунтованість висновків контролюючого органу щодо заниження та несплати позивачем до бюджету податкових зобов`язань із податку на доходи фізичних осіб та військовому збору, у зв`язку із чим спірні ППР суд вважає такими, що прийняті відповідно до вимог законодавства.

Суд також враховує інші аргументи сторін, зазначені у заявах по суті справи, однак зауважує, що встановлені судом обставини є самостійними та достатніми підставами для прийняття рішення по суті спору.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні адміністративного позову належить відмовити.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд враховує таке.

Згідно статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до частини 1 статті 139 вказаного Кодексу при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на те, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню, то підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 14, 73-77, 139, 242 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Розподіл судових витрат не здійснювати.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Учасники справи:

1) позивач Повне товариство Форум Михайленко і Компанія (18008, м. Черкаси, вул. Вернигори, 12, );

2) відповідач Головне управління ДПС у Черкаській області (18002, м. Черкаси, вул. Хрещатик, 235, ).

Рішення складене у повному обсязі та підписане 01.09.2025.

Суддя Василь ГАВРИЛЮК