Справа № 380/2063/25
Суддя: Кравців Олег Романович
Дата ухвалення: 2025-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№ 380/2063/25
У Х В А Л А

про встановлення судового контролю

01 вересня 2025 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кравціва О.Р. розглянув в порядку письмового провадження заяву представника позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в :

У провадженні Львівського окружного адміністративного суду перебувала на розгляді адміністративна справа №380/2063/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 30.04.2025 (набрало законної сили 02.06.2025) позов задоволено частково; визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо обмеження пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області з 01.12.2024 здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 без обмеження максимальним розміром, з урахуванням проведених виплат.

Представник позивача подав заяву про встановлення судового контролю за виконання рішення суду, в якій просить зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області подати до Львівського окружного адміністративного суду письмовий звіт про виконання рішення суду у справі №380/2063/25.

В обґрунтування заяви вказав, що на виконання рішення суду від 30.04.2025 у справі №380/2063/25 відповідач здійснив перерахунок пенсії позивача з 01.05.2025. Однак із врахуванням максимального розміру, пенсія фактично виплачується в сумі 25501,84 грн, що підтверджується копією розрахунку за пенсійною справою. З огляду на викладене представник позивача вважає, що рішення суду фактично не виконано, оскільки відповідач не має права повторно обмежувати максимальним розміром пенсію позивача, тобто, вчиняти ті ж самі дії, які вже були визнані судом протиправними.

Відповідач проти заяви про встановлення судового контролю заперечив та вказав про порядок виплати заборгованості нарахованої на виконання рішення суду. Також вказав, що під час вирішення спору у межах адміністративної справи №380/2063/25, суд не досліджував питання правомірності застосування понижуючих коефіцієнтів, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 №1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану», а також дії Головного управління вчинені на виконання Постанови №209, оскільки заявник, звертаючись із позовом від 01.02.2025 не міг взяти до уваги майбутню зміну правового регулювання спірних правовідносин та прийняття Урядом Постанови №209. Отже, у зв`язку із прийняттям постанови Кабінету Міністрів України №1 та №209, запроваджено нове правове регулювання правовідносин щодо пенсійного забезпечення ОСОБА_1 , що не охоплювалось предметом судового розгляду в межах адміністративної справи №380/2063/25. Судовим рішенням від 30.04.2025 у справі №380/2063/25 жодного зобов`язання щодо виплати пенсії ОСОБА_1 включаючи суму індексації, обчисленої на виконання постанови Кабінету Міністрів України №209 та без застосування понижуючих коефіцієнтів, передбачених постановою Кабінету Міністрів України №1 не покладено. Отже, розмір пенсії за рішенням суду 29249,36 грн, з врахуванням викладеного - 27749,36 грн, що перевищує 10 ПМ, отже, до пенсії позивача застосовано коефіцієнти та загальна сума до виплати з 01.07.2025 становить 25501,84 грн.

Вирішуючи заяву про встановлення судового контролю, суд застосовує такі норми права.

Відповідно до частин 1, 2 статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно з статтею 370 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Суд зауважує, що 19.12.2024 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення положень про судовий контроль за виконанням судових рішень» від 21.11.2024 №4094-IX (далі Закон №4094-ІХ), яким статтю 382 КАС України викладено у новій редакції, а КАС України доповнено статтями 381-1, 382-1, 382-2, 382-3.

Згідно із пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №4094-ІХ справи у судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цим Законом, розглядаються з урахуванням особливостей, що діють після набрання чинності цим Законом.

При цьому, відповідно до частини 3 статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Отже, розгляд заяви про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду здійснено з урахуванням особливостей, що діють після набрання чинності Законом №4094-ІХ.

Відповідно до положень статті 381-1 КАС України судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснює суд, який розглянув справу як суд першої інстанції (частина 1).

Суд може здійснювати судовий контроль за виконанням судового рішення у порядку, встановленому статтями 287, 382-382-3 і 383 цього Кодексу (частина 2).

Положеннями статті 382 КАС України передбачено, що суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

В адміністративних справах з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг за письмовою заявою заявника суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати звіт про виконання судового рішення.

Згідно з частиною 1 статті 382-1 КАС України суд розглядає заяву про зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення (крім заяви, передбаченої частиною п`ятою статті 382 цього Кодексу) протягом десяти днів з дня її надходження в порядку письмового провадження, а за ініціативою суду чи клопотанням заявника - у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду, не перешкоджає судовому розгляду.

За наслідками розгляду заяви суд постановляє ухвалу про її задоволення або відмову у задоволенні та зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Відповідно до частини 3 статті 382-1 КАС України встановлений судом строк для подання звіту про виконання судового рішення має бути достатнім для його підготовки. Достатнім є строк, який становить не менше десяти календарних днів з дня отримання суб`єктом владних повноважень відповідної ухвали та не перевищує трьох місяців.

Суд може зобов`язати подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення особисто керівника суб`єкта владних повноважень (частина 4 статті 382-1 КАС України).

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини п`ятої статті 382-1 цього Кодексу (частина 1 статті 382-3 КАС України).

З викладених норм права слід виснувати, що інститут судового контролю полягає у здійсненні судом контролюючої функції щодо до суб`єкта владних повноважень з дотримання ним принципу обов`язковості судового рішення.

Водночас такі повноваження суду повинні реалізовуватися з урахуванням статті 129-1 Конституції України, і такі повноваження надані суду з метою забезпечення права особи на ефективний судовий захист в адміністративному судочинстві.

Таким чином, при вирішенні питання щодо наявності чи відсутності підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, суд повинен з`ясувати, чи виконано судове рішення, причини, які спричинили невиконання такого рішення та чи є вони об`єктивними, а також оцінити ризики, які можуть існувати для позивача у випадку невиконання рішення суду.

Суд звертає увагу, що правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.

Суд встановив, що на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30.04.2025 у справі №380/2063/25 Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області провело перерахунок пенсії позивача з 01.12.2024. Згідно з перерахунком пенсії на виконання рішення суду пенсійної справи №-Міноборони з 01.05.2025 розмір пенсії з надбавками склав 29249,36 грн; з урахуванням максимального розміру 27749,36 грн; з урахуванням понижуючих коефіцієнтів згідно з постановою Кабінету Міністрів України №1 25501,84 грн.

Таким чином, відповідач вчиняв дії на виконання рішення суду від 30.04.2025 у справі №380/2063/25. Провів перерахунок пенсії позивача з 01.12.2024, однак розрахував суму пенсії з урахуванням максимального розміру та застосував понижуючі коефіцієнти, які встановлені постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2025 №1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану».

Відповідач заперечуючи проти заяви представника позивача вказав, що суд не досліджував питання правомірності застосування понижуючих коефіцієнтів, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 №1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану».

Однак такі покликання представника відповідача суд оцінює критично та звертає увагу, що в мотивувальній частині рішення від 30.04.2025 у справі №380/2063/25 зазначено: «Щодо застосування до пенсій позивача понижуючих коефіцієнтів, передбачених Постановою №1, суд зазначає таке.

[…] У постанові від 09.06.2022 у справі №520/2098/19 Велика Палата Верховного Суду вказала, що «відповідно до статті 7 КАС суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України. У разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України».

Таким чином, застосування при перерахунку пенсії, призначеної відповідно до Закону №2262-ХІІ, постанови Кабінету Міністрів України, якою змінюються умови та/чи норми пенсійного забезпечення, зокрема, постанови Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 №1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану», є протиправним.

Також варто зазначити, що відмовляючи у відкритті провадження за поданням судді Донецького окружного адміністративного суду про розгляд Верховним Судом справи №200/116/25 як зразкової та за поданням судді Полтавського окружного адміністративного суду про розгляд Верховним Судом справи №440/534/25 як зразкової, Верховний Суд в ухвалах від 25.02.2025 у справі №200/116/25 та від 26.02.2025 у справі №440/534/25 звернув увагу на те, що Верховним Судом неодноразово висловлювалась позиція щодо застосування норм Закону №2262-XII у спорах, що стосуються обмеження максимального розміру пенсій. Зокрема, у постановах від 16.12.2021 (справа №400/2085/19), 20.07.2022 (справа №340/2476/21), 25.07.2022 (справа №580/3451/21), 30.08.2022 (справа №440/994/20), 17.03.2023 (справа №340/3144/21) та інших Верховний Суд дійшов висновку, що у правовідносинах стосовно призначення та перерахунку пенсій відповідно до Закону №2262-XII норми зазначеного закону підлягають застосуванню з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016, у зв`язку з чим будь-яке обмеження максимального розміру зазначених пенсій є протиправним.

Згідно з правовою позицією Конституційного Суду України: «обмеження максимального розміру пенсії та призупинення виплати призначеної пенсії особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом №2262-ХІІ, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятої статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканість України» (абзац 10 підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016 у справі щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень другого речення частини 7 статті 43, першого речення частини 1 статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»).

З огляду на викладені норми права, практику Конституційного Суду України та Верховного Суду суд висновує, що відповідач зобов`язаний виплачувати позивачу пенсію без обмеження її максимальним розміром, зокрема, і без застосування коефіцієнтів до відповідних сум перевищення, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2025 №1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану».

Суд звертає увагу, що рішенням суду від 30.04.2025 у цій справі встановлено наявність правових підстав для виплати пенсії позивача без будь-яких обмежень, у тому числі і без застосування коефіцієнтів до відповідних сум перевищення, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2025 №1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану».

Однак представник позивача вказує, що в порушення рішення суду відповідач здійснив перерахунок пенсії позивача, але розмір пенсійної виплати надалі обмежений.

З огляду на викладене, та враховуючий той факт, що у рішенні суду досліджено питання правомірності застосування положень постанови Кабінету Міністрів України від 03.03.2025 №1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану», суд вважає за необхідне встановити судовий контроль за виконанням вказаного судового рішення та в порядку частини 3 статті 382-1 КАС України зобов`язати відповідача (боржника) Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, подати у встановлений судом строк звіт про виконання цього судового рішення.

Окрім того, згідно з частиною 3 статті 382-3 КАС України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень у разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту суд накладає на керівника суб`єкта владних повноважень штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також додатково може встановити новий строк подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу або за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення.

При цьому, суд зауважує, що така ухвала є різновидом виконавчого документа, а тому, звіт про виконання рішення суду має містити інформацію щодо керівника суб`єкта владних повноважень, зокрема, передбачену пунктом 2 частини 2 статті 382-2 КАС України.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку, що заяву представника позивача про встановлення судового контролю слід задовольнити.

У зв`язку з перебуванням судді у відпустці ухвалу прийнято 01.09.2025.

Керуючись статтями 241-243, 248, 256, 294, 295, 370, 382-382-3 КАС України суд,-

у х в а л и в :

1. Заяву представника позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду задовольнити.

2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області подати звіт про виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30.04.2025 у справі №380/2063/25 у строк 15 днів з дня отримання цієї ухвали суду, із обов`язковим зазначенням інформації щодо керівника суб`єкта владних повноважень, яка має відповідати приписам частини 2 статті 382-2 КАС України.

3. Копію ухвали надіслати сторонам у справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Суддя Кравців О.Р.