Справа № 460/13079/25
Суддя: Н.В. Друзенко
Дата ухвалення: 2025-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
за результатами вирішення заяви про відвід
Рівненський окружний адміністративний суд в складі судді Н.В. Друзенко, розглянувши в письмовому провадженні заяву про відвід у адміністративній справі за позовом
дов/ч НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1
Обґрунтовуючи подану заяву, позивач зазначив, що відмова у його клопотанні про витребування у сторони відповідачів доказів, унеможливлює винесення справедливого рішення по справі, з огляду на те, що суддя буде опиратися на твердження, а не на документи. Позивач спрогнозував, що суддя відмовить йому у позові, взявши до уваги твердження сторони відповідачів, які будуть зазначені ними у відзивах, і вказав, що такий сценарій йому не до вподоби.
Відповідно до частини восьмої статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, якому передано на вирішення заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження.
Так, за змістом заяви про відвід, вона ґрунтуються на положеннях пункту 4 частини першої статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України.
За змістом вказаної процесуальної норми суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу якщо наявні інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.
За вимогами пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Європейський Суд з прав людини у своїй практиці виділяє наступні критерії оцінки неупередженості:
1) суб`єктивний беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі;
2) об`єктивний визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.
Не дивлячись на те, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередження чи схильності, її відсутність чи, навпаки, наявність може бути перевірена різними способами відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції. У даному контексті можна провести розмежування між суб`єктивним підходом, що відображає особисті переконання конкретного судді з конкретної справи, і об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-який сумнів з цього приводу (рішення ЄСПЛ у справах П`єрсак проти Бельгії, Кіпріану проти Кіпру, Грівз проти Сполученого Королівства). Щодо суб`єктивного тесту, то він полягає у з`ясуванні особистих переконань конкретного судді у певній справі. Проте презюмується особиста неупередженість. Щодо об`єктивного тесту, то необхідно визначити, поза межами особистої поведінки судді, чи немає підтверджених фактів, які могли б спричинити сумніви щодо його неупередженості. При вирішенні питання про те, чи існують обґрунтовані причини вважати, що цих вимог не було дотримано, точка зору сторони є важливою, але не є вирішальною. Вирішальним є те, чи таке побоювання може бути об`єктивно виправданим (рішення ЄСПЛ у справі Клейн та інші проти Нідерландів).
Оскільки доказів протилежного не надано, то по суб`єктивному критерію особиста безсторонність судді презюмується.
Що стосується об`єктивного критерію, то сама по собі невпевненість сторони у тому, що суддя є безсторонньою не можна вважати об`єктивно обґрунтованими, позаяк по своїй суті такі побоювання є сугубо гіпотетичними і не підтверджуються жодними фактами, які могли б викликати сумніви щодо неупередженості судді. Жодних обставин тому, що вказана суддя не є вільною від стороннього впливу чи будь-якого втручання у судовий розгляд справи, у заяві про відвід не наведено.
Більше того, зі змісту заяви про відвід вбачається, що позивач передусім не погоджується із процесуальними рішеннями судді, зокрема із підставами відхилення його клопотання про витребовування доказів.
В той же час, частиною четвертою статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, зокрема, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді не може бути підставою для відводу.
Відтак суддя вважає заяву про відвід необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 36, 39, 40, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала окремо не оскаржується. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Н.В. Друзенко