Справа № 520/4434/24
Суддя: О.М. Дудар
Дата ухвалення: 2025-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

01 вересня 2025 року м. Рівне №520/4434/24

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Дудар О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доВійськової частини НОМЕР_1
про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинення певних дій.

Позивач просить суд:

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо відмови у звільненні із строкової військової служби на підставі п."в" ч.2 ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу";

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 звільнити військовослужбовця ОСОБА_1 з військової служби на підставі п."в" ч.2 ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" за сімейними обставинами у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за бабусею.

Позов обґрунтовано тим, що позивач зареєстрований та проживає разом із своєю бабусею ОСОБА_2 , яка згідно з висновком ЛКК потребує стороннього догляду. Інші особи, які могли б здійснювати такий догляд, відсутні. У зв`язку з цим позивач подав рапорт про звільнення із строкової військової служби. У задоволенні рапорту відповідачем було відмовлено з підстав відсутності документів на підтвердження фактичного догляду. Позивач вважає таку відмову протиправною, оскільки здійснення догляду підтверджується належними документами висновком ЛКК та актом обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства/фактичного місця проживання особи.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 26.02.2024 позов було залишено без руху із встановленням позивачу строку для усунення недоліків подання заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду.

Виявлені судом недоліки позивач усунув шляхом подання заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду. Відтак позовна вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 04.03.2024 поновлено позивачу строк звернення до адміністративного суду, відкрито спрощене провадження в адміністративній справі №520/4434/24, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач у строк, встановлений судом, подав відзив на позовну заяву, згідно з яким позовні вимоги є безпідставними, оскільки відмовляючи позивачу у задоволенні рапорту, командування Військової частини НОМЕР_1 діяло обґрунтовано та у передбачений законом спосіб, в межах своїх повноважень та на підставі поданих документів. Зокрема, поданими позивачем документами не підтверджено, якої саме послуги з догляду на непрофесійній основі потребує гр. ОСОБА_2 (відсутнє слово "постійного"). Крім того, необхідність постійного стороннього догляду за хворими, що досягли повноліття, підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії. Зазначений висновок позивачем надано не було. Відповідач просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 18.04.2024 справу №520/4434/24 передано на розгляд Рівненському окружному адміністративному суду.

Зазначена справа надійшла до Рівненського окружного адміністративного суду 14.05.2024.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.05.2024, головуючим суддею у справі визначено суддю Дудар О.М.

Ухвалою суду від 16.05.2024 прийнято адміністративну справу до розгляду, ухвалено продовжити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Розглянувши позовну заяву та відзив, дослідивши письмові докази, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на військовій службі за мобілізацією у Військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується військовим квитком серії НОМЕР_2 (а.а.с.8-12).

У кінці 2023 року солдат ОСОБА_1 звернувся до командира Військової частини НОМЕР_1 з рапортом про звільнення з військової служби у запас відповідно до пп."г" п.2 ч.4 ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" за сімейними обставинами, у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за бабусею ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( а.а.с.13-14).

До зазначеного рапорта позивач додав: нотаріально засвідчену копію висновку ЛКК №1200 від 31.10.2023; оригінал акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї №13 від 01.11.2023; оригінал довідки про склад сім`ї від 31.10.2023; нотаріально засвідчену копію паспорта ОСОБА_1 ; завірену копію витягу з реєстру територіальної громади; нотаріально засвідчену копію свідоцтва про народження ОСОБА_1 ; нотаріально засвідчені копії паспорта та коду ОСОБА_2 ; нотаріально засвідчену копію свідоцтва про народження ОСОБА_3 ; нотаріально засвідчену копію свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 від 05.08.1997; нотаріально засвідчену копію паспорта та коду ОСОБА_4 , нотаріально засвідчену копію закордонного паспорта ОСОБА_4 , завірена копія карти побуту ОСОБА_4 (а.а.с.4-7, 15-24).

Листом від 31.12.2023 №16299 (а.с.14) Військова частина НОМЕР_1 повідомила позивача про те, що для звільнення військовослужбовця під час воєнного стану у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю ІІ групи або за особою, яким за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд необхідне доведення певних обставин, а саме:

- факту необхідності постійного догляду, підтвердженого висновком МСЕК;

- фактичного здійснення такого догляду, підтвердженого відповідно до вимог Закону України "Про соціальні послуги" від 17.01.2019 №2671-VIII (зі змінами) та інших підзаконних нормативних актів, виданих на його виконання.

У разі подання рапорту по команді, разом з документами, що підтверджують підстави для звільнення відповідно до вимог чинного законодавства, клопотання підлягатиме задоволенню.

Вважаючи, що відповідач допустив протиправні дії щодо відмови у звільненні із військової служби, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.17 Конституції України, захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Згідно із ст.65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, введено в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року воєнний стан, строк дії якого надалі продовжено відповідними Указами Президента України.

Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 "Про загальну мобілізацію" оголошено загальну мобілізацію, яка проводиться на всій території України.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів встановлює Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 №3543-XII (далі - Закон №3543-XII).

Відповідно до ст.1 Закону №3543-XII,

- мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано;

- особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Загальна мобілізація, як це передбачено ч.2 ст.4 Закону №3543-XII, проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-ХІІ (далі Закон №2232-ХІІ).

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону №2232-ХІІ, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Підстави звільнення з військової служби передбачено ст.26 Закону №2232-ХІІ.

Згідно із пп."г" п.1 ч.4. ст.26 Закону №2232-ХІІ (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): необхідність здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.

Аналіз наведеної норми дає підстави для висновку, що для звільнення з військової служби підчас дії режиму воєнного стану з військової служби через сімейні обставини військовослужбовець, який не бажає продовжувати службу, повинен довести повноважному начальнику наявність таких двох обставин в їх сукупності:

а) необхідність здійснення військовослужбовцем постійного догляду за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду;

б) відсутність інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.

Для доведення існування зазначених обставин військовослужбовцю необхідно надати разом із рапортом:

а) (1) документи, які підтверджують необхідність постійного догляду за особою з інвалідністю II групи; або (2) документи, які підтверджують необхідність постійного догляду за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду;

б) документи, які підтверджують відсутність інших осіб, які можуть здійснювати постійний догляд.

Визначаючи, яким документом підтверджується необхідність здійснення постійного догляду за особою, що його потребує, та який орган має право видавати цей документ, суд на підставі ч.5 ст.242 КАС України, враховує висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 21.02.2024 у справі № 120/1909/23 та від 13.06.2024 у справі №520/21316/23.

У зазначених постановах Верховний Суд розмежував повноваження МСЕК та ЛКК щодо підтвердження необхідності у здійсненні стороннього нагляду, догляду або допомоги таким чином:

- для осіб з інвалідністю, а також осіб, яким визначена ступінь втрати професійної працездатності, потребу у здійсненні стороннього нагляду, догляду або допомоги встановлює МСЕК;

- для всіх інших осіб, які не належать до зазначених вище категорій, але які за станом здоров`я нездатні до самообслуговування і потребують постійного стороннього догляду, потребу у здійсненні стороннього нагляду, догляду або допомоги може встановлювати ЛКК закладу охорони здоров`я.

Як встановлено судом, позивач призваний на військову службу за мобілізацією у зв`язку з введенням воєнного стану та проходить військову службу у відповідача.

Обґрунтовуючи наявність підстав для звільнення із військової служби, позивач додав до відповідного рапорта ряд документів, що описані у цьому рішенні вище.

Зазначені документи долучені також позивачем до позовної заяви та досліджені судом.

Дослідивши копії паспортів № НОМЕР_4 (а.с.4), НОМЕР_5 (а.с.17) та НОМЕР_6 (а.с.20), копії свідоцтв про народження серії НОМЕР_7 (а.с.7) та НОМЕР_8 (а.с.18), копію свідоцтва про одруження НОМЕР_3 (а.с.19), суд встановив, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є бабою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з витягом з Реєстру територіальної громади від 05.12.2023 №2023/009977507, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 25.10.2019 проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.6).

Як вбачається з акту обстеження соціально-побутових умов сім`ї від 01.11.2023 №13, складеного старостою Тисменичанського старостинського округу, ОСОБА_1 зареєстрований і проживає по АДРЕСА_1 , разом із своєю бабусею ОСОБА_2 . До військової служби здійснював догляд за нею, яка відповідно до висновку ЛКК №1200 від 31.10.2023 потребує догляду. ОСОБА_1 допомагає по господарству, у придбанні продуктів харчування, ліків, оплачує комунальні послуги (а.с.25-24).

Згідно із п.4 висновку ЛКК від 31.10.2023 №1200 (форма первинної облікової документації №080-4/о), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що проживає по АДРЕСА_1 , "рекомендовано соціальні послуги: денного нагляду, догляду вдома, паліативного догляду вдома, отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи (необхідне підкреслити)" (а.с.22).

У висновку ЛКК від 31.10.2023 №1200 також вказано, що він надається для одержання компенсації фізичною особою, яка надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі.

Таким чином, лікарсько-консультативна комісія, в порушення вимог Інструкції щодо заповнення форми первинної облікової документації №080-4/о "Висновок про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі", затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 09.03.2021 №407, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15.04.2021 за №510/36132, не конкретизовано (не підкреслено), якої саме послуги, серед переліку п.4 висновку від 31.10.2023 №1200, потребує ОСОБА_2 .

Суд звертає увагу на те, що у пп."г" п.1 ч.4 ст.26 Закону №2232-ХІІ підставою для звільнення із військової служби є саме необхідність здійснення постійного догляду.

Суд констатує, що постійний догляд передбачає безперервний (який надається без будь-якого часового обмеження, суцільним порядком) догляд, який надається особі, що не здатна до самообслуговування.

Зміст висновку ЛКК від 31.10.2023 №1200 не свідчить про необхідність систематичної чи іншої періодичності допомоги.

Отже, надані позивачем документи не є тими доказами, які для цілей застосування пп."г" п.1 ч.4 ст.26 Закону №2232-ХІІ підтверджують необхідність здійснення постійного догляду за особою, що його потребує, для звільнення позивача з військової служби.

Суд також враховує, що пп."г" п.1 ч.4 ст.26 Закону №2232-ХІІ містить ще одну обов`язкову умову для позитивного вирішення питання про звільнення особи з військової служби, а саме - відсутність інших осіб, які можуть здійснювати постійний догляд.

Суд констатує, що додані до рапорта паспорт громадянина України НОМЕР_5 та паспорта громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_9 з відмітками про перетин кордону його матері, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (а.а.с.15, 17) та карта побуту RR5256561, видана уповноваженим органом Республіки Польща 01.02.2022 Калиняк О., ІНФОРМАЦІЯ_3 , (а.с.16), не підтверджують тих обставин, що відсутні інші особи, окрім позивача (внука), які можуть здійснювати за ОСОБА_2 постійний догляд (щонайменше інші діти чи онуки).

Отже, ОСОБА_1 не надав відповідачу разом із рапортом документів, що доводять існування обставин, передбачених пп."г" п.1 ч.4 ст.26 Закону №2232-ХІІ, які необхідні для позитивного вирішення питання про звільнення його з військової служби. Відповідно, відмова відповідача, хоча й містить некоректне посилання на необхідність надання у спірному випадку, висновку МСЕК, не порушує прав позивача.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оскільки позивач не довів ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, позов до задоволення не підлягає.

Підстави для розподілу судових витрат відповідно до ст.139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинення певних дій відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_10 ).

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ; ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_11 ).

Повне рішення складено 01 вересня 2025 року.

Суддя О.М. Дудар