Справа № 160/23235/24
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2025-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

02 вересня 2025 року м. Дніпросправа № 160/23235/24
Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Суховарова А.В., Семененка Я.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Львівської митниці

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2024 року

у справі №160/23235/24

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Перша Українська Виробнича Компанія»

до Львівської митниці

про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Перша Українська Виробнича Компанія» звернулось до суду з адміністративним позовом до Львівської митниці, в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товару №UA209000/2024/800020/2 від 28 лютого 2024 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач з метою митного оформлення товару подав до митниці електронну митну декларацію, в якій обрано основний метод визначення митної вартості товару за ціною контракту та подані документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару відповідно до вимог частини 2 статті 53 Митного кодексу України. В оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товару митницею не зазначені обґрунтовані сумніви щодо заявленої декларантом митної вартості товарів, митний орган не навів доказів того, що документи, подані декларантом, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, невідповідності обраного позивачем методу визначення митної вартості товарів.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2024 року адміністративний позов задоволено.

Суд виходив з того, що встановлені під час розгляду справи обставини спростовують висновки митного органу щодо сумнівів у визначеній митній вартості товару, оскільки у наданих позивачем документах відсутні розбіжності, що стосуються числового значення митної вартості товару або методу її визначення, документи містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, у зв`язку з чим, вбачається безпідставність відмови митним органом позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом, враховуючи що відповідачем не наведено достатніх доказів того, що документи, подані для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Львівська митниця подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду як таке, що винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування вимог апеляційної скарги митний орган зазначає, що під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача, та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів, встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, а також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відповідач вважає безпідставним покликання суду першої інстанції на документи, надані митному органу в порядку ч. 8 ст. 55 МК України, оскільки правомірність рішення оцінюється на момент його винесення та враховуються усі відомості та документи, що були у розпорядженні митного органу під час винесення такого рішення.

Адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, між позивачем «Перша Українська Виробнича Компанія» (ТОВ «ПУВК») та MC Hometex Co., LTD (Китай), укладений зовнішньоекономічний Контракт №FUPC_230108 від 01 серпня 2023 року, відповідно до умов якого продавець MC Hometex Co., LTD, продає, а ТОВ «ПУВК» купує товар на умовах, зазначених в інвойсі, який є невід`ємною частиною цього Контракту.

Відповідно до п. 3, 4 вказаного зовнішньоекономічного Контракту умови оплати та умови поставки зазначаються в інвойсі чи проформі.

В межах вказаного зовнішньоекономічного контакту згідно рахунку-фактури (комерційного інвойсу) № 23MC01-1208 від 08.12.2023 позивачем отриманий товар, для здійснення митного оформлення якого позивачем до Львівської митниці подано електронну митну декларацію № 24UA21U6, а саме: товар № 1. Трикотажне ворсове основов`язане полотно із синтетичних волокон, щільністю 280 gsm, шириною 280 см тканина BARKHAT FABRIC (100% поліестер). Кількість 16 579,70 метрів (331 рулон) Виробник: MC HOMETEX CO., LTD. Країна виробництва - Китай (CN). Країна походження - Китай (CN). Митна вартість поставленого товару визначена за ціною контракту (основний метод).

На підтвердження заявленої митної вартості товарів під час проведення митного контролю та митного оформлення позивачем разом з вказаною митною декларацією надано документи, передбачені ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, що перелічені у графі 44 цієї митної декларації, зокрема: зовнішньоекономічний контракт № FUPC_230108 від 01.08.2023; прайс лист виробника товару від 01.09.2023; рахунок фактура (комерційний інвойс) № 23MC01-1208 від 08.12.2023; пакувальний лист від 08.12.2023; сертифікат якості від 08.12.2023; сертифікат про походження товару № 23C3301C0022/00023 від 27.12.2023; банківський платіжний документ, що стосується товару, від 15.09.2023; банківський платіжний документ, що стосується товару, від 16.10.2023; банківський платіжний документ, що стосується товару, від 29.01.2024; митна декларація країни відправлення 15471826 від 08.12.2023; договір про перевезення № 011222-215 від 01.12.2022; заявка №5 від 15.12.2023 до Договору про перевезення № 011222-215 від 01.12.2022; рахунок фактура про надання транспортно експедиційних послуг № 694 від 13.02.2023; рахунок фактура про надання транспортно експедиційних послуг № 891 від 22.02.2023; довідка про транспортні витрати № 2202/9 від 22.02.2024; автотранспортна накладна № 6639/1 від 23.02.2024.

За результатами опрацювання документів, наданих для підтвердження заявленої митної вартості товару, митний орган дійшов висновку, що митна вартість не може бути визнана з наступних причин:- подані до митного оформлення документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій та третій статті 53 МК України, не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар;- надані декларантом на запит митного органу документи не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена.

28 лютого 2024 року митним органом прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2024/800020/2, в графі 33 якого митний орган зазначив, що подані до митного оформлення документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Під час розгляду документів виявлено таке:

-відомості у МД про комісійні складові та транспортні витрати не відповідають відомостям згідно рахунків ТОВ «Хіллдом Логістікс» від 13.02.2024 № 694 та від 22.02.2024 № 891, а у довідці відсутні відомості про вагові значення частин вантажу, що унеможливлює здійснити перевірку правильності розрахунку числового значення додаткових складових митної вартості оцінюваного товару.

- рахунки від експедитора містять ознаки фіктивності, оскільки печатки з підписами розміщені ідентично, при тому що різниця у датах становить 9 днів, а прізвище особи ОСОБА_1 у рахунку № НОМЕР_1 не відповідає підпису, який належить особі ОСОБА_2 згідно п.3.10. договору про перевезення № 011222-215.

- у даних рахунках відсутні відомості щодо співвідношення протяжності маршруту від місця завантаження товару до пункту пропуску на кордоні України та від пропуску на кордоні України до місця призначення, та відомості про страхування вантажу.

- у рахунку № 694 відсутні відомості про особу, що його виписала, а сума витрат на фрахт (Китай-Румунія) та витрати в порту м. Констанца 40 футового контейнеру (106106,28+32532,94 =138639,22грн) не відповідає відомостям про такі витрати згідно інформації наданій ДП «Укрпромзовнішекспертиза» від 16.01.2024 № 81 (Лист ДМСУ від 24.01.2024 № 15/15-02-05/7.1/406), оскільки згідно даних світової цифрової платформи SeaRates (www.searates.com) рівень цін на морські перевезення, включаючи навантаження та розвантаження 40 футового контейнеру з Китаю в Румунію (7696-5462 дол. США.) становить щонайменше 5462 дол. США (209391,78 грн.).

- рахунки № 694, 891 містять пункт витрат "транспортно-експедиційне обслуговування на території України 15961,28 грн.", проте, як випливає з самих документів, надані послуги стосуються перевезення а також транспортно-експедиційних послуг за межами України. Плата за відповідну послугу в поданих документах відсутня та не була врахована під час розрахунку митної вартості.

- до митного оформлення не надано документ на морське перевезення за кодом 0705 Коносамент (Bill of loading), що є необхідним за даних умов поставки.

- конвенцією про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів визначено дані, які має містити вантажна накладна. Проте графа 4, автотранспортної накладної (CMR) від 23.02.2024 № 6639/1 не містить відомостей про місце завантаження вантажу, зазначено лише країну - Румунія. Графа 5 не містить відомостей про номери документів. У графі 22 відсутні штамп та підпис відправника, гр.21 не містить відомості про місце складання. Згідно граф 16 та 23 автотранспортної накладної перевезення виконував PE CHASNYK MYKOLA, однак, документи, що підтверджують взаємозв`язок експедитора та перевізника до митного оформлення не надано.

- у розділі 3 зовнішньоекономічного договору від 01.08.2023 №FUPC_230108 обумовлено, що умови оплати зазначаються в інвойсі чи проформі, однак в інвойсі відсутні відомості про термін оплати, а проформа не надана до митного оформлення.

- термін дії контракту обмежено 31.12.2023 (п 12.1), а у додатку № 1 до даного договору, щодо продовження терміну його дії, відсутні відомості про уповноважених на те осіб.

- платіжні доручення містять посилання лише на контракт, що унеможливлює здійснити ідентифікацію оцінюваного товару з даною оплатою.

- декларантом з урахуванням вимог статті 254 Митного Кодексу України не забезпечено переклад митної декларації країни відправлення від 08.12.2023 № 15471826 (Китай). У даній декларації виявлено розбіжності щодо коду товару, номеру інвойсу, а також не зазначено місце поставки товару.

Таким чином, враховуючи наведене, митним органом були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують.

Товар оформлено за митною декларацією № 24UA65U0 від 28.02.2024. Застосовано метод 2ґ - резервний метод згідно з положеннями ст.64 Митного кодексу України.

Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала МД від 26.02.2024 № UA100110/2024/122434, де рівень митної вартості товару із схожими характеристиками (трикотажне полотно ворсове (100% поліестер), країна виробництва Китай) становить 3,97 дол. США за кг. Умови поставки співпадають із заявленими FOB-CN, кількість товару приблизно однакова (11 тон).

Судом встановлено, що на підтвердження митної вартості товарів, задекларованих по митній декларації №24UA65U0, у відповідності до положень ч. 8 ст. 55 Митного Кодексу України, позивачем додатково подано Львівській митниці такі документи:

1. Документи, що підтверджують вартість товару, зокрема: рахунок проформа №23MC01-0907 від 07.09.2023 року; рахунок проформа № 23MC01-1003 від 03.10.2023 року; рахунок проформа № 23MC01-1106 від 06.11.2023 року; лист від 15.09.2023 року від постачальника товару MC Hometex Co., Ltd стосовно оплати товару; лист від 16.10.2023 року від постачальника товару MC Hometex Co., Ltd стосовно оплати товару.

2. Документи, які підтверджують вартість перевезення, зокрема: акт надання послуг № 877 від 29 лютого 2024 року; акт надання послуг № 878 від 29 лютого 2024 року; платіжна інструкція № 392 від 21 березня 2024 року; платіжна інструкція № 393 від 21 березня 2024 року; договір № ft 010123 від 01.01.2023 р. перевезення вантажу.

Однак, розглянувши подані товариством документи, 29 травня 2024 року відповідач надав відповідь № 7.4-2/15-02/13/15142, в якій зазначив, що у надісланих позивачем додаткових документах не усунуто та не роз`яснено розбіжності, виявлені під час здійснення митного оформлення товарів, а рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2024/800020/2 залишається чинним з огляду на таке:

1) позивачем не дотримано умови оплати за поставлений товар відповідно до укладеної проформи інвойс;

2) існували додаткові договірні відносини між Позивачем та перевізником його товару, що на думку Відповідача може впливати на митну вартість товару.

Вважаючи спірне рішення митного органу № UA209000/2024/800020/2 від 28.02.2024 про коригування митної вартості товару протиправним та безпідставним, позивач звернувся до суду.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Відповідно до частини 2 статті 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

За правилами ст.53 Митного кодексу України У випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, міститься в частині 2 статті 53 Митного кодексу України, а саме:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові, зазначені в цій частині, документи.

За правилами ч.6 ст. 53 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Виходячи з аналізу наведених норм, право митного органу на витребування додаткових документів не є абсолютним, а виникає за наявності хоча б однієї з таких підстав: надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Отже, суть повноважень митного органу щодо перевірки правильності визначення митної вартості товарів полягає у перевірці правильності визначення саме числових значень, які стосуються складових митної вартості товару і які зазначені у документах, що відповідно до статті 53 Митного кодексу України підтверджують цю митну вартість.

Тобто виявлені митним органом розбіжності (ознаки підробки, недостатність відомостей, невідповідність) повинні бути наявними саме у тих документах, що підтверджують митну вартість товарів.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу (ч.3 ст.54 Митного кодексу України).

Згідно з пп.1-4 ч.2 ст.55 Митного кодексу України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, крім іншого:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, наведені у статті 57 Митного кодексу України.

Згідно даної статті такими методами є 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до ст.64 Митного кодексу України резервний метод визначення митної вартості товарів полягає в наступному.

У разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

Митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі:

1) ціни товарів українського походження на внутрішньому ринку України;

2) системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних вартостей;

3) ціни товарів на внутрішньому ринку країни-експортера;

4) вартості виробництва, іншої, ніж обчислена вартість, визначена для ідентичних або подібних (аналогічних) товарів відповідно до положень статті 63 цього Кодексу;

5) ціни товарів, що поставляються з країни-експортера до третіх країн;

6) мінімальної митної вартості;

7) довільної чи фіктивної вартості.

У разі якщо ця стаття застосовується митним органом, він на вимогу декларанта або уповноваженої ним особи зобов`язаний письмово поінформувати їх про митну вартість, визначену відповідно до положень цієї статті, та про використаний при цьому метод.

При цьому, суд зазначає, що митний орган при здійсненні митного контролю, у тому числі й з питань контролю правильності визначення митної вартості, має діяти у спосіб, визначений Митним кодексом України, зокрема, ч.6 ст.54 Митного кодексу України, яка, як вказано вище, визначає підстави, за наявності яких митний орган відмовляє декларанту у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю, а відомості, які містяться в ЄАІС ДМСУ, мають допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень.

За визначенням, наведеним у статті 49 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається декларантом відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

У відповідності до частини 4 вказаної статті митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

В свою чергу, за визначенням, наведеним у ч.5 ст.58 Митного кодексу України, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Згідно ч.ч.6, 8, 9 ст.58 Митного кодексу України платежі можуть бути здійснені прямо чи опосередковано. Прикладом опосередкованого платежу може бути врегулювання покупцем повністю чи частково боргу продавця.

Термін «ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті» стосується лише ціни оцінюваних товарів. Дивіденди або інші платежі покупця на користь продавця, не пов`язані з оцінюваними товарами, не є частиною митної вартості. Додавання, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, згідно з цією статтею робляться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню.

Розрахунки згідно із цією статтею робляться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню.

Відповідно до ч. 10 статті 58 Митного кодексу України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема: 5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 7) витрати на страхування цих товарів.

Відповідно до ч.1 ст.58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів.

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи (ч.ч.2, 3 ст.58 Митного кодексу України).

10 квітня 2008 року Верховною Радою України шляхом прийняття Закону України №250-VI ратифіковано Протокол про вступ України до Світової організації торгівлі (надалі - СОТ) та приєдналася до Угоди про СОТ, чим держава взяла на себе зобов`язання, серед іншого, дотримуватися положень Генеральної угоди про тарифи та торгівлю 1994 року (ГАТТ 1994).

Відповідно до статті VII п. 2. (a) Генеральної угоди по тарифам и торгівлі 1947 року (ГАТТ 1947) оцінка імпортованого товару для митної мети повинна ґрунтуватись на дійсній вартості імпортованого товару, який обкладається митом, або аналогічного товару, та не повинна ґрунтуватись на вартості товару національного походження або на вільних чи фіктивних оцінках.

Пунктом 2(b) статті VII ГААТ 1947 встановлено, що від «дійсною вартістю» слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи аналогічний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. У тому ступені, в якому на ціну такого чи аналогічного товару впливає кількість окремої трансакції, ціна, що розглядається, повинна єдиним способом пов`язуватися або (i) з порівнюваними кількостями, або (ii) з кількостями, не менш сприятливими для імпортерів, ніж ті, в яких більший обсяг товарів продається у торгівлі між країнами експорту та імпорту.

Отже, митний орган наділений повноваженнями щодо перевірки правильності визначення митної вартості товарів, тобто правильності визначення саме числового значення і саме складових митної вартості товару, заявленого декларантом до митного оформлення, а також щодо перевірки достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, та відсутності законодавчо встановлених обмежень для визначення митної вартості за ціною договору.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з цим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст. 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації (постанова Верховного Суду від 02.06.2015 у справі 21-498а15).

Зі змісту оскаржуваного рішення про коригування митної вартості вбачається, що доводи, зазначені відповідачем в рішенні, не є підставою для коригування митної вартості товару, оскільки в поданих декларантом документах відсутні розбіжності або явні ознаки підробки, факт неподання декларантом додаткових документів без належного обґрунтування відповідачем, що вони можуть усунути сумніви спірних відомостей, не може слугувати підставою для відмови в митному оформленні товару.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з чим погоджується суд апеляційної інстанції, виходив з того, що подані позивачем документи в повній мірі давали змогу відповідачу визначити митну вартість товару за ціною договору (контракту).

Надаючи оцінку обставинам, які стали підставою для прийняття спірного рішення про коригування митної вартості, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції.

Щодо доводів відповідача про не підтвердження позивачем такої складової митної вартості товару як транспортні витрати, суд зазначає таке.

Як встановлено судом вище, на підтвердження складових митної вартості товару, пов`язаних із транспортуванням товару, позивачем під час митного оформлення та у порядку ч. 8 ст. 55 МК України було надано відповідачу такі документи, зокрема: договір про перевезення № 011222-215 від 01.12.2022; заявка № 5 від 15.12.2023 до Договору про перевезення № 011222-215 від 01.12.2022; рахунок фактура про надання транспортно експедиційних послуг № 694 від 13.02.2023; рахунок фактура про надання транспортно експедиційних послуг № 891 від 22.02.2023; довідка про транспортні витрати № 2202/9 від 22.02.2024; автотранспортна накладна № 6639/1 від 23.02.2024; акт надання послуг № 877 від 29 лютого 2024 року; акт надання послуг № 878 від 29 лютого 2024 року; платіжна інструкція № 392 від 21 березня 2024 року; платіжна інструкція № 393 від 21 березня 2024 року; договір № ft 010123 від 01.01.2023 перевезення вантажу.

Для організації перевезення оцінюваного товару позивач звернувся до експедитора ТОВ «ХІЛДОМ ЛОГІСТІКС» на підставі Договору № 011222-215 про транспортні-експедиторські послуги з перевезення експортно імпортних та транзитних вантажів від 01.12.2022.

Відповідно до умов Транспортного договору, позивач є замовником, а ТОВ «ХІЛДОМ ЛОГІСТІКС» виконавцем.

Пунктом 1.1 Транспортного договору передбачено, що за цим договором Виконавець зобов`язується за відповідну плату та за рахунок Змовника надати транспортно-експедиторські послуги з організації перевезення вантажів морським, автомобільним, залізничним, авіаційним транспортом, а також перевезення у великотоннажних контейнерах і додаткові послуги, необхідні для організації таких перевезень вантажу.

На виконання умов Зовнішньоекономічного контракту, для організації перевезення оцінюваного товару Позивач звернувся до експедитора ТОВ «ХІЛДОМ ЛОГІСТІКС», уклавши 15 грудня 2023 року Заявку № 5, якою погоджено транспортне перевезення товару Позивача за маршрутом Шанхай, Китай Константа, Румунія Червоноград, Львівська область Великі Мости, Україна.

З приводу поданих позивачем документів на підтвердження транспортних витрат, які включаються до митної вартості відповідно до ч. 10 статті 58 Митного кодексу України, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до п.6 ч.2 ст.53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Наведеною нормою не встановлено певних вимог чи документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, які подаються декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості.

В той же час, згідно Правил заповнення декларації митної вартості, затверджених наказом Мінфіну України №599 від 24.05.2012, до документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, можуть належати:

рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів;

банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури;

калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.

Суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції, що надані до митного оформлення разом з митною декларацією документи на підтвердження транспортування товару у своїй сукупності надають можливість ідентифікувати, оцінити обсяг та вартість, порядок та умови надання послуг з транспортування товару, вказані у цих документах дані кореспондуються між собою, не містять розбіжностей, отже є такими, що підтверджують вартість витрат на перевезення товару, які включаються до митної вартості товару.

Суд апеляційної інстанції також враховує висновок Верховного Суду у постанові від 31.05.2019 у справі №804/16553/14, що оскільки Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.

В даному випадку, як правильно з`ясовано судом першої інстанції, в поданій позивачем разом з митною декларацією довідці про транспортні витрати від 22.02.2024 № 2202/9 розподілена вартість перевезення вантажу у контейнері № CMAU3596639 по відповідному інвойсу, а саме: вартість транспортування частини вантажу в контейнері №CMAU3596639 за маршрутом Шанхай, Китай- Констанца, Румунія складає 106 106,28 грн. без ПДВ: - Invoice № 23MC01-1208 89023,17 грн. без ПДВ; - Proforma Invoice № 23MC01-1208 212,21 грн. без ПДВ; - Invoice № SXTC2356 16870,90 грн. без ПДВ; Локальні витрати в порту призначення Констанца, Румунія: ВРР, оформлення Т1 складають 32 532,94 грн. без ПДВ: - Invoice № 23MC01-1208 27295,14 грн. без ПДВ; - Proforma Invoice №23MC01-1208 65,07 грн. без ПДВ; - Invoice № SXTC2356 5172,73 грн. без ПДВ; Транспортні витрати за перевезення за територією України: Констанца, Румунія Порубне, Україна складають 54 618,13 грн. без ПДВ: - Invoice № 23MC01-1208 45824,61 грн. без ПДВ; - Proforma Invoice № 23MC01-1208 109,24 грн. без ПДВ; - Invoice № SXTC2356 8684,28 грн. без ПДВ.

Складені після митного оформлення товару та прийняття відповідачем спірного рішення акти надання послуг №877 та № 878 від 29 лютого 2024 року, які подані позивачем додатково у порядку ч.8 ст. 55 МК України, лише підтверджують відомості у наданих до митного оформлення рахунках на оплату ТОВ «ХІЛДОМ ЛОГІСТІКС» № 694 від 13 лютого 2024 року та № 891 від 22 лютого 2024 року.

Окрім того, суд апеляційної інстанції зауважує, що з огляду на укладений позивачем з експедитором ТОВ «ХІЛДОМ ЛОГІСТІКС» договір про транспортні-експедиторські послуги, вбачається можливість залучення експедитором до перевезення вантажу третіх осіб, укладання договорів з ними та виставлення єдиного рахунку замовнику щодо оплати транспортно-експедиційних послуг. Наведене свідчить про відсутність жодних договірних та, відповідно, фінансових відносин між позивачем та третім особами, які залучались експедитором, тому обставини, на які посилається митниця, не є підставою для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості, оскільки ненадання документів щодо підтвердження договірних відносин між експедитором (ТОВ «Хілдом Логістікс») та перевізником на впливає на числові значення транспортної складової митної вартості товару.

Щодо оплати за поставлений товар, митниця, посилаючись на умови зовнішньоекономічного договору від 01.08.2023 №FUPC_230108, згідно яким умови оплати зазначаються в інвойсі чи проформі, зазначила, що в інвойсі відсутні відомості про термін оплати, а проформа не надана до митного оформлення, що за твердженням митниці викликає сумніви у правильності визначення митної вартості товару.

В той же час судом першої інстанції з`ясовано, відповідачем не спростовано такі обставини: 07.09.2023 позивач та MC Hometex Co., LTD (Китай) погодили поставку товару, уклавши проформу інвойс № 23МС01-0907 на суму 14 504,00 дол. США. Умови поставки FOB Shanghai. Також погоджено умови оплати: 20 % передоплата (20% від 14 504,00 дол. США складає 2 900,80 дол. США).

15.09.2023 на виконання вимог проформи інвойс № 23МС01-0907 позивач сплатив постачальнику MC Hometex Co., LTD (Китай) 2900,90 дол. США, що підтверджується відповідним платіжним дорученням SWIFT, яке було надано до митного оформлення.

Постачальник MC Hometex Co., LTD (Китай) підтвердив зарахування здійсненої передоплати по проформі інвойс № 23МС01-0907 своїм листом від 15.09.2023. Даний лист надано відповідачу додатково у порядку ч. 8 ст. 55 МК України.

03.10.2023 позивач та MC Hometex Co., LTD (Китай) погодили поставку товару, уклавши проформу інвойс №23МС01-1003 на суму 14 504,00 дол. США. Умови поставки FOB Shanghai. Також погоджено умови оплати: 20 % передоплата (20% від 14 504,00 дол. США складає 2 900,80 дол. США).

16.10.2023 на виконання вимог проформи інвойс № 23МС01-1003 позивач сплатив постачальнику MC Hometex Co., LTD (Китай) 2 900,90 дол. США, що підтверджується відповідним платіжним дорученням SWIFT, яке було надано до митного оформлення.

Постачальник MC Hometex Co., LTD (Китай) підтвердив зарахування здійсненої передоплати по проформі інвойс № 23МС01-1003 своїм листом від 16.10.2023. Даний лист надано відповідачу додатково у порядку ч. 8 ст. 55 МК України.

06.11.2023 позивач та MC Hometex Co., LTD (Китай) погодили поставку товару, уклавши проформу інвойс № 23МС01-1106 на суму 39 886,00 дол. США. Умови поставки FOB Shanghai. Також погоджено умови оплати: 20 % передоплата (20% від 39 886,00 дол. США складає 7 977,20 дол. США).

У подальшому, позивач та MC Hometex Co., LTD (Китай) вирішили здійснити однією поставкою на підставі одного комерційного інвойсу товар, який погоджений вищевказаними проформами інвойс.

08.12.2023 позивач та MC Hometex Co., LTD (Китай) уклали комерційний інвойс №23МС01-1208, у якому остаточно погодили кількість, номенклатуру та вартість товару. Вказаний інвойс №23МС01-1208 об`єднує товар по вище переліченим проформами інвойс.

Загальна вартість товару по комерційному інвойсу №23МС01-1208 складає 42 939,62 дол. США, умови поставки не зазнали змін.

З урахуванням здійсненої позивачем передоплатою у загальному розмірі 5 801,60 дол. США, позивач повинен був сплатити решту від загальної суми комерційного інвойсу 23МС01-1208, яка складає 37 138,02 дол. США.

29.01.2024 на виконання зовнішньоекономічного контракту та комерційного інвойсу від 08.12.2023 №23МС01- 1208 позивач сплатив постачальнику MC Hometex Co., LTD (Китай) 37138,02 дол. США, що підтверджується відповідним платіжним дорученням SWIFT, яке було надано до митного оформлення.

Таким чином, всього позивач сплатив постачальнику MC Hometex Co., LTD (Китай) 42939,62 дол. США, яка відповідає сумі, вказаній у комерційному інвойсі № 23МС01-1208 від 08.12.2023.

За таких обставин суд першої інстанції правильно зазначив, що суперечності у відомостях щодо умов оплати товару у документах, доданих до митної декларації на підтвердження митної вартості товарів, не можуть бути підставою для витребування органом доходів і зборів додаткових документів у декларанта.

Щодо посилання відповідача на те, що платіжні доручення містять посилання лише на контракт, що унеможливлює здійснити ідентифікацію оцінюваного товару з оплатою, суд апеляційної інстанції вважає, що такі обставини не можуть бути підставою для коригування митної вартості, оскільки чинним законодавством України не встановлено обов`язку здійснювати посилання на інвойс чи проформу в банківському платіжному документі,

З цього приводу є прийнятним врахування судом першої інстанції правового висновку, викладеного Верховним Судом у постанові від 22.08.2019 у справі №810/2784/18 та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 11.04.2022 у справі № 1.380.2019.006980, що сама по собі відсутність у платіжних документах посилання на інвойс чи проформу-інвойс, за умови наявності вказівки на контракт та товари, які оплачуються, не є підставою для висновку щодо недостовірності наданої позивачем інформації про митну вартість товару, а у сукупності з іншими документами, що стосуються поставки оцінюваного товару, і були подані позивачем для митного контролю, дозволяють ідентифікувати платіж з оцінюваним товаром.

В спірному випадку надані позивачем платіжні документі SWIFT у графі «призначення платежу» містять посилання на зовнішньоекономічний контракт, а тому, вказані доводи митного органу не можуть бути підставою для коригування митної вартості.

Щодо доводів скаржника про те, що позивачем не забезпечено відповідно до статті 254 Митного кодексу України переклад експортної митної декларації.

Відповідно до ст. 254 Митного кодексу України документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються митному органу українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Митні органи вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. У такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок.

Тобто, Митним кодексом України чітко зазначено, що декларант надає переклад документів українською мовою на відповідну вимогу митного органу.

Подані до митного оформлення документи потребують перекладу на українську мову, тільки у разі якщо дані, які містяться в них є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей зазначених у митній декларації.

Разом з тим, ані під час консультацій, ані в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товару відповідачем не обґрунтовано необхідність здійснення такого перекладу.

Підсумовуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що обставини, на які посилається відповідач, не спростовують правильності визначення митної вартості отриманого позивачем товару, тому є правильним висновок суду першої інстанції, що рішення митного органу про коригування митної вартості товарів №UA209000/2024/800020/2 від 28 лютого 2024 року є протиправним та підлягає скасуванню.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Передбачені ст.317 КАС України підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 31й, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Львівської митниці залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2024 року у справі №160/23235/24 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, може бути оскаржена до касаційного суду у випадках та строки, встановлені ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Я.В. Семененко

суддя А.В. Суховаров