Справа № 320/40094/23
Суддя: Черпак Юрій Кононович
Дата ухвалення: 2025-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Черпак Ю.К.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Черпака Ю.К.,

суддів Василенка Я.М., Штульман І.В.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу адвоката Дешевого Олександра Анатолійовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Київського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2024 року, ухвалене в порядку спрощеного (письмового) позовного провадження без повідомлення та виклику сторін, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 (далі - позивач/апелянт/ ОСОБА_1 ) звернулась до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі -відповідач/ГУ ПФУ в м. Києві) з вимогами:

- визнати протиправними дії ГУ ПФУ у м. Києві щодо відмови у формуванні подання на повернення помилково сплаченого збору на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі - продажу нерухомого майна ОСОБА_1 за Договором купівлі-продажу квартири від 20 лютого 2023 року у розмірі 52 000 грн (п`ятдесят дві тисячі гривень 00 копійок);

- зобов`язати ГУ ПФУ у м. Києві сформувати до Головного управління Державної казначейської служби України в м. Києві подання про повернення ОСОБА_1 суми збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі - продажу нерухомого майна у розмірі 52 000, 00 грн, сплачених відповідно до квитанції № P24A863738472D68246 від 20 лютого 2023 року.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю відмови відповідача у формуванні та поданні до органу Державної казначейської служби України документів, необхідних для повернення позивачці помилково сплаченого збору на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна. Позивачка придбала квартиру як першу нерухомість (житло), що відповідно до пункту 15-1 Порядку № 1740 звільняє її від обов`язку сплачувати вказаний збір. Незважаючи на надані докази (довідка про відсутність зареєстрованого права власності на житло в ДРРП, відомості з реєстрів, відсутність житлових чеків тощо), відповідач безпідставно не визнав правомірність вимог, чим порушив норми Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування», Порядку № 1740 та Порядку № 787. Позивачка вважає, що дії відповідача є такими, що суперечать принципу верховенства права, зокрема у частині обов`язку держави забезпечувати реалізацію прав громадян та усувати наслідки помилкових або надмірно нарахованих платежів до бюджету. Відсутність процедури автоматичного встановлення факту придбання житла вперше не може покладатись на позивача, а держава повинна забезпечити ефективний механізм повернення помилково сплачених коштів.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2024 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 ..

Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав до територіального органу Пенсійного фонду України повного пакету документів, передбаченого підпунктом «в» пункту 15-2 Порядку № 1740, який є обов`язковим для підтвердження факту придбання житла вперше як підстави для звільнення від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування. Зокрема, позивачем не подано заяву про відсутність у нього раніше набутого права власності на житло, не надано відомості з Державного реєстру речових прав із урахуванням архівної частини, а також не надано довідок щодо невикористання житлових чеків після 1992 року. У зв`язку з цим суд дійшов висновку, що відповідач обґрунтовано відмовив у формуванні подання про повернення помилково сплаченого збору, оскільки не був виконаний передбачений законом механізм документального підтвердження права на звільнення від такого збору.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Дешевий О.А. просить скасувати судове рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги. Скарга мотивована тим, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, неправильно застосував норми матеріального права та дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для повернення збору на обов`язкове державне пенсійне страхування. Факт добровільної сплати збору не позбавляє Пенсійний фонд обов`язку повернути кошти, помилково зараховані до бюджету. Водночас, відсутність повного переліку документів, передбачених Порядком № 1740, не може бути безумовною підставою для відмови, оскільки саме держава в особі ПФУ відповідальна за створення належного механізму перевірки факту придбання житла вперше. Посилання суду на недоліки у доказах апелянт вважає необґрунтованим, оскільки відповідач не спростував подані позивачем докази, зокрема відсутність інших об`єктів житла у власності. Крім того, ПФУ як орган, що контролює справляння збору, відповідно до Порядку № 787 має виключні повноваження формувати подання на повернення коштів до Казначейства, а не перекладати тягар доказування на особу. Також скаржник послався на судову практику Верховного Суду, зокрема постанову від 10 вересня 2018 року у справі № 819/1012/17, яка підтверджує обов`язок держави забезпечити юридичну визначеність у подібних правовідносинах.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Апеляційний розгляд справи відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами та на основі наявних доказів.

Згідно з частинами першою та другою статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

З метою повного та всебічного встановлення обставин справи, колегією суддів вирішено продовжити на розумний строк її апеляційний розгляд.

Перевіривши повноту встановлення фактичних обставин справ та їх правову оцінку, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, що 20 лютого 2023 року між ОСОБА_1 (покупець) та ОСОБА_2 (продавець) було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна (квартири), згідно з яким позивачка придбала квартиру загальною площею 368,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .

Договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за № 43.

Під час нотаріального посвідчення зазначеного договору позивачка сплатила збір на обов`язкове державне пенсійне страхування у розмірі 1 % вартості нерухомого майна, що становить 52 000, 00 грн. Вказане підтверджується копією квитанції № P24A863738472D68246 від 20 лютого 2023 року.

16 жовтня 2023 року ОСОБА_1 через уповноваженого представника звернулась до ГУ ПФУ в м. Києві із заявою про повернення сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна в розмірі 52 000, 00 грн.

Листом від 19 жовтня 2023 року № 2600-0603-8/205679 ГУ ПФУ в м. Києві повідомило, що надані позивачем документи не є належними та достатніми для підтвердження факту придбання житла вперше, як це передбачено пунктом «в» пункту 15-2 Порядку № 1740. Зокрема, орган Пенсійного фонду вказав на відсутність довідки про реєстрацію місця проживання з 1992 року, яка підтверджує, що особа не використовувала житлові чеки для приватизації, а також зазначив, що надані витяги з Державного реєстру речових прав не містять архівної інформації щодо попереднього набуття прав власності. Крім того, у відповіді зазначено, що звільнення від сплати збору можливе лише за умови подання повного пакета документів до нотаріуса до моменту посвідчення договору, а після укладення договору та здійснення платежу у ПФУ відсутні правові підстави для формування подання на повернення коштів.

Позивач вважає протиправними дії відповідача щодо відмови у формуванні та поданні до органу Державної казначейської служби подання про повернення помилково сплаченого збору, у зв`язку з чим звернувся до суду з відповідним адміністративним позовом.

Колегія суддів, переглядаючи рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, враховує наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Це є ключовим принципом законності у діяльності органів публічної влади.

Порядок справляння та використання збору на обов`язкове державне пенсійне страхування визначає Закон України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» від 26 червня 1997 року № 400/97-ВР (далі - Закон № 400/97-ВР).

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 1 Закону № 400/97-ВР платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування є: підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Нерухомим майном визнається жилий будинок або його частина, квартира, садовий будинок, дача, гараж, інша постійно розташована будівля, а також інший об`єкт, що підпадає під визначення групи 3 основних засобів та інших необоротних активів згідно з Податковим кодексом України.

Нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

Суми збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачуються платниками цього збору за місцем розташування державної нотаріальної контори або робочого місця приватного нотаріуса.

Нотаріуси щокварталу, до 20 числа місяця, що настає за звітним кварталом, подають до органів Пенсійного фонду України за місцем розташування державної нотаріальної контори або робочого місця приватного нотаріуса звіт про укладені договори купівлі-продажу нерухомого майна, включаючи інформацію про вартість такого майна та суму сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування в порядку та за формою, визначеними Кабінетом Міністрів України.

Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на запит Пенсійного фонду України та його територіальних органів, інших органів державної влади, органів місцевого самоврядування, судів, органів внутрішніх справ, органів прокуратури, органів Служби безпеки України, нотаріусів, адвокатів надається у порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 2 Закону № 400/97-ВР об`єктом оподаткування є для платників збору, визначених пунктом 9 статті 1 цього Закону, - вартість нерухомого майна, зазначена в договорі купівлі-продажу такого майна.

У пункті 2 Порядку сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 листопада 1998 року № 1740 (далі - Порядок № 1740), встановлено, що збір на обов`язкове державне пенсійне страхування сплачується платниками на бюджетні рахунки для зарахування надходжень до державного бюджету, відкриті в головних управліннях Казначейства в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі.

Відповідно до пункту 151 Порядку № 1740 збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачується підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та фізичними особами, які придбавають нерухоме майно, у розмірі 1 відсотка від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Нерухомим майном визнається жилий будинок або його частина, квартира, садовий будинок, дача, гараж, інша постійно розташована будівля, а також інший об`єкт, що підпадає під визначення групи 3 основних засобів та інших необоротних активів згідно з Податковим кодексом України.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до Порядку сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій» від 23 вересня 2020 року № 866 (набрала чинності 26 вересня 2020 року) внесені зміни до Порядку № 1740, а саме: пункт 152 доповнений підпунктами «в» і «г» такого змісту: збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі нерухомого майна не сплачується, якщо: в) особа придбаває житло вперше, що підтверджується заявою фізичної особи про те, що вона не має та не набувала права власності на житло (в тому числі не приватизовувала, не успадковувала, не отримувала у дар, не купувала, зокрема як частку в спільному майні подружжя), та відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (з урахуванням відомостей з невід`ємної архівної складової частини цього Реєстру про набуття, зміну і припинення речових прав на нерухоме майно, про внесені зміни до відповідних записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно) про відсутність зареєстрованих за такою особою прав власності на житло, а також даними про невикористання житлових чеків для приватизації або використання їх для приватизації частки майна державних підприємств і земельного фонду. Документом, що підтверджує невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, є довідки з місць проживання (після 1992 року); г) особа перебуває у черзі на одержання житла, що підтверджується документом, виданим органом, до компетенції якого належить ведення обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов.

Крім того, пункт 153 Порядку № 1740 доповнено абзацом такого змісту: «Нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється без документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна за наявності зазначених у підпунктах «в» і «г» пункту 152 цього Порядку інформації та документів, що підтверджують звільнення від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування».

Отже, 26 вересня 2020 року конкретизовано законодавство, яке регламентувало підстави та процедуру звільнення від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування. Зокрема, чітко визначено коло осіб, які у розумінні Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» вважаються такими, що придбавають житло вперше (до придбання житла особа не набувала права власності на інше житло в будь-який із перелічених способів: не приватизувала державний житловий фонд, не успадковувала, не отримувала у дар, не купувала, зокрема як частку в спільному майні подружжя); перелік документів, котрі особа повинна зібрати та надати для підтвердження того, що вона вперше придбаває житло.

Тобто, фізична особа, що придбаває житло вперше та, відповідно, не є платником збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі нерухомого майна (житла), не сплачує збір при нотаріальному посвідченні договору купівлі-продажу.

На підтвердження вказаного, фізична особа подає нотаріусу: заяву про те, що вона не має та не набувала права власності на житло (в тому числі не приватизовувала, не успадковувала, не отримувала у дар, не купувала, зокрема як частку в спільному майні подружжя); відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (з урахуванням відомостей з невід`ємної архівної складової частини цього Реєстру про набуття, зміну і припинення речових прав на нерухоме майно, про внесені зміни до відповідних записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно) про відсутність зареєстрованих за такою особою прав власності на житло, дані про невикористання житлових чеків для приватизації або використання їх для приватизації частки майна державних підприємств і земельного фонду. Документом, що підтверджує невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, є довідки з місць проживання (після 1992 року).

За умови отримання від фізичної особи таких документів, нотаріус на підставі абзацу четвертого пункту 153 Порядку № 1740 здійснює нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна без документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

Водночас, подання вказаних документів є правом особи, яка придбаває нерухоме майно, а не його обов`язком.

Якщо ж особа помилково сплатила збір при посвідченні договору купівлі-продажу майна, то вона може подати заяву до пенсійного органу про повернення помилково сплачених коштів з бюджету.

Нормативне звільнення від сплати збору діє до моменту нотаріального посвідчення договору, при пред`явленні повного пакета документів нотаріусу. Якщо ж сплата вже відбулась, питання повернення коштів є похідним та передбачає надання аналогічного пакета документів до ПФУ, що в даній справі виконано не було.

До такої заяви особа має додати пакет документів, визначений підпунктом «в» пункту 152 Порядку № 1740 на підтвердження того, що житло придбавається вперше.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що позивачкою ОСОБА_1 16 жовтня 2023 року подано заяву про повернення помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, до якої додано: копію договору купівлі-продажу квартири від 20 лютого 2023 року, копію квитанції про сплату збору від тієї ж дати, інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а також копії документів, що посвідчують особу, і реквізити банківського рахунку для повернення коштів.

Отже, звертаючись з відповідною заявою про повернення помилково сплачених коштів до ГУ ПФУ в м. Києві, ОСОБА_1 не було надано:

- заяву фізичної особи про те, що вона не має та не набувала права власності на житло (в тому числі не приватизовувала, не успадковувала, не отримувала у дар, не купувала, зокрема як частку в спільному майні подружжя);

- відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (з урахуванням відомостей з невід`ємної архівної складової частини цього Реєстру про набуття, зміну і припинення речових прав на нерухоме майно, про внесені зміни до відповідних записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно) про відсутність зареєстрованих за такою особою прав власності на житло;

- документу про невикористання житлових чеків для приватизації або використання їх для приватизації частки майна державних підприємств і земельного фонду.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що позивач не дотримався вимог Порядку № 1740 та не подав повного пакету документів, що підтверджують факт придбання житла вперше відповідно до приписів пункту 152 Порядку № 1740.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає правильним висновок суду першої інстанції, що подані позивачем ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в м. Києві документи були недостатніми для прийняття рішення про повернення позивачу сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, з огляду на що відповідач обґрунтовано відмовив заявнику у формуванні подання про повернення суми сплаченого збору.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 25 листопада 2021 року у справі № 280/9714/20, яка відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України підлягає врахуванню у цій справі.

Так само у постанові Верховного Суду від 15 червня 2023 року у справі № 160/6312/20 підкреслено, що обов`язок зі збирання та подання належного пакета документів для повернення збору покладається саме на заявника, а не на орган ПФУ. Невиконання цих умов виключає можливість позитивного вирішення питання про повернення коштів.

При цьому, відмова відповідача не є перешкодою для позивача повторно звернутися до територіального органу Пенсійного фонду України із належно оформленою заявою про повернення помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з додатками, передбаченими пунктом 152 Порядку № 1740.

Посилання апелянта на те, що єдиним та належним доказом на підтвердження факту придбання житла вперше є витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, колегія суддів вважає помилковим, оскільки чинне законодавство встановлює чіткі вимоги та виключний перелік документів, які мають бути подані для повернення сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна.

Витяг з Державного реєстру речових прав не є самодостатнім підтвердженням факту придбання житла вперше, оскільки підпункт «в» пункту 152 Порядку №1740 встановлює сукупність документів, що мають бути надані. Лише їх одночасне подання створює правову підставу для формування подання на повернення коштів.

Таким чином, поданий позивачем пакет документів є недостатнім (некомплектним) для прийняття позитивного рішення, тому відповідач цілком обґрунтовано відмовив у формування подання про повернення коштів з бюджету.

З огляду на виключний перелік документів, визначений Порядком №1740, у разі їх неповноти орган Пенсійного фонду не має дискреційних повноважень щодо прийняття рішення на користь заявника, а відтак обґрунтована відмова у формуванні подання не є проявом протиправної бездіяльності, а навпаки виконанням вимог чинного законодавства.

Щодо посилання апелянта на те, що виключно суб`єкт владних повноважень зобов`язаний надати докази правомірності прийняття оспорюваного рішення, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду вважає дані твердження помилковими, оскільки відповідно до вимог частини першої статті 77 КАС України як на відповідача так і на позивача покладено обов`язок доведення тих обставин, на яких ґрунтуються її вимоги, незалежно чи є дана сторона суб`єктом владних повноважень.

Оскільки суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, то колегія суддів згідно із статтею 316 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги залишає її без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Дешевого Олександра Анатолійовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2024 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати ухвалення та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: Черпак Ю.К.

Судді: Василенко Я.М.

Штульман І.В.