Справа № 161/14791/25
Суддя: Плахтій І. Б.
Дата ухвалення: 2025-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/213/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2025 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі: головуючого судді Плахтій І.Б.

з участю секретаря судового засідання Маєвської Х.Ю.

представника позивача Кушнірук Ю.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

23 липня 2025 року ОСОБА_1 через свого представника звернувся в суд з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови про адміністративне правопорушення. Зазначає, що постановою ІНФОРМАЦІЯ_2 від 14 липня 2025 року №2710 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. В обґрунтування постанови відповідачем наведено доводи про порушення позивачем правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Постанова від 14 липня 2025 року по справі про адміністративне правопорушення є незаконною та необґрунтованою, а тому такою, що підлягає скасуванню, виходячи з наступного. Згідно зазначеної постанови вказано, що позивач скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210 КУпАП, а саме: «14 липня 2025 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 було встановлено, що гр. ОСОБА_1 не оновив своєчасно свої персональні дані у терміни визначені законодавством, а саме у період з 18 травня 2024 року по 17 липня 2024 року, чим порушив норми п.п. 10-1 п.1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022р. №1487». Зазначає, що позивач був мобілізований та проходив військову службу в ЗСУ у період часу з 01 березня 2022 року по 22 серпня 2023 року. Відповідачем 25 серпня 2023 року позивача взято на військовий облік, як особу звільнену з військової служби в запас та не зарахованого до військового оперативного резерву. В межах процедури мобілізації, проходження військової служби та звільнення з військової служби позивачем виконувалися вимоги щодо питань обліку даних, надання документів щодо бронювання та виїзду за кордон (в межах виконання трудових обов`язків). В січні 2025 року позивачу стало відомо про відображення в реєстрі облікових даних відомостей про порушення позивачем правил військового обліку. Не розуміючи в чому полягає суть претензій, з огляду на виконання позивачем свого конституційного обов`язку, припускаючи імовірність помилки, позивач з`ясовував вказані обставини. Працівниками ТЦК дійсно повідомлено, що має місце помилка. У свою чергу, оскільки в реєстрі облікових даних було зазначено відомості про факт порушень, було зазначено про необхідність подання заяви про не притягнення до відповідальності. Будь-яке рішення про притягнення позивача до відповідальності у січні 2025 року не приймалось. В подальшому щодо позивача приймалися рішення про надання відстрочки від призову як особи, якою здійснюється догляд. 16 липня 2025 року при здійсненні перевезення у міжнародному сполученні позивача було повідомлено про відображення в реєстрі обліку даних відомостей про його розшук у зв`язку з порушенням облікових даних. У подальшому в приміщенні підрозділу ТЦК позивача повідомлено про відображення в реєстрі вказаних відомостей, а в подальшому вручено оскаржувану постанову. Варто зазначити, що оскаржувана постанова датована 14 липня 2025 року, в той час, як з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що розгляд справи має відбутися 17 липня 2025 року. Зазначене свідчить про формальний характер розгляду справи та винесення постанови задля штучного створення показників в роботі працівниками ТЦК. Розгляд справи про адміністративне правопорушення як такий не здійснювався. Дата розгляду, зазначена в протоколі, не відповідає даті винесення постанови. Крім того, вказує, що законодавець чітко визначив умову, за якої положення ст. 210-1 КУпАП не застосовуються за відсутності можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами, базами даних, держателями (розпорядниками) яких є державні органи. Позивач неодноразово звертався до органу ТЦК з метою уточнення даних та оформлення відстрочки, а тому відсутні підстави стверджувати про наявність правопорушення щодо не уточнення даних. На підставі викладеного просить оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі - закрити.

У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві та просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про день, час, місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується підписом в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, причини неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи, відзив на позовну заяву від нього на адресу суду не надходили.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 16 липня 2025 року інспектором відділення рекрутингу та комплектування ІНФОРМАЦІЯ_3 молодшим сержантом Сердегою О.М. стосовно ОСОБА_1 складено протокол № 2766/25 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, зі змісту якого слідує наступне: 16 липня 2025 року у ІНФОРМАЦІЯ_4 під час дії особливого періоду було встановлено через Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг», що військовозобов`язаний ОСОБА_1 з 18 травня 2024 року по 16 липня 2024 року не уточнив адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані, шляхом прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання, або до центру надання адміністративних послуг, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності), на виконання абз. 4 п.1 ч.2 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ « Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11 квітня 2024 року №3633-ІХ, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.3 ст. 210-1 КУпАП. У вказаному протоколі позивача повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 10:00 год. 17 липня 2025 року та дана обставина була засвідчена ним особистим підписом а.с.9).

14 липня 2025 року ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 було винесено постанову за справою про адміністративне правопорушення № 2710, якою ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладено штраф у розмірі 17000 грн.

Зі змісту оскаржуваної постанови слідує, що 14 липня 2025 року у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 було встановлено, що гр. ОСОБА_1 не оновив своєчасно свої персональні дані у терміни визначені законодавством, а саме у період з 18 травня 2024 року по 17 липня 2024 року, чим порушив норми п.п. 10-1 п.1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 року №1487 (а.с.8).

Позивач вважає вищевказану постановою незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Відповідно до пп. 10-1 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (Додаток 2) до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України віл 30.12.2022 року № 1487, - призовники, військовозобов`язані та резервісти у період проведення мобілізації (крім цільової) та/або протягом дії правового режиму воєнного стану повинні уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

Адміністративна відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку передбачена ст. 210 КУпАП.

Статтею 210 КУпАП визначено, що:

(ч. 1 статті) порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, - тягне за собою накладення штрафу від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

(ч. 2 статті) повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, - тягне за собою накладення штрафу від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

(ч. 3 статті) вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період, - тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно примітки до ст. 210 КУпАП положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Згідно з статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно з ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Згідно з ч. 1 ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Процедуру складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про такі адміністративні правопорушення: порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зіпсуття військово-облікових документів чи втрата їх з необережності (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України), врегульовано Інструкцією зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженою Наказом Міністерства оборони України № 3 від 01.01.2024, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 05.01.2024 за № 36/41381 (далі Інструкція).

Згідно з п. 3 Розділу ІІ Інструкції у протоколі зазначається: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові (за наявності) особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, імена, по батькові (за наявності), адреси свідків (якщо вони є); пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Отже, законодавцем імперативно визначено чітку та послідовну процедуру розгляду справ про адміністративне правопорушення, порушення якої є підставою для визнання дій суб`єкта владних повноважень неправомірними, а відтак й для скасування його рішення про притягнення до відповідальності.

Вказані положення не є формальною вимогою, це важлива законодавча гарантія об`єктивного та справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, надана, зокрема, військовозобов`язаному для захисту свої прав та інтересів від безпідставного притягнення до відповідальності.

Верховний Суд у постановах від 31.03.2021 у справі № 676/752/17, від 21.03.2019 у справі № 489/1004/17, від 30.01.2020 у справах № 308/12552/16-а та № 482/9/17, від 06.02.2020 у справі № 205/7145/16-а зробив такі висновки:

«Закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення КУпАП містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема, передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи.

Обов`язок повідомити особу про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три дні до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа».

Несвоєчасне повідомлення або неповідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення є підставою для визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення неправомірною як такої, що винесена з порушенням встановленої процедури.

Наслідком цього є позбавлення особи прав, передбачених Конституцією України та КУпАП, зокрема, бути присутнім під час розгляду справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, мати професійну правову допомогу.

Такий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 06.03.2018 року у справі №522/20755/16-а, від 30.09.2019 року у справі №591/2794/17, від 06.02.2020 року у справі №05/7145/16-а, від 21.05.2020 року у справі №286/4145/15-а, від 3103.2021 року у справі №676/752/17 та від 25.05.2022 року у справі №465/5145/16-а.

Разом з тим, жодних доказів на підтвердження правомірності своїх дій щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ознаками вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, відповідачем суду не надано.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення № 2766/25 від 16 липня 2025 року, у такому взагалі відсутні посилання на будь-які документи на підставі яких можливо б було зробити висновок про наявність або відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Крім того, суд також зауважує, що згідно з протоколом № 2766/25 від 16 липня 2025 року розгляд справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 призначено на 17 липня 2025 року на 10:00 год. в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У свою чергу, оскаржувана постанова винесена посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_2 14 липня 2025 року.

Наведене достовірно підтверджує неправомірність оскаржуваної постанови, у зв`язку із порушенням процедури розгляду справи.

Так, дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні. Такі висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, що викладена у постановах від 15.11.2018 у справі № 524/5536/17, від 30.05.2018 у справі № 337/3389/16, від 17.07.2019 у справі № 295/3099/17 та від 05.03.2020 у справі № 607/7987/17.

Неналежне повідомлення позивача про розгляд справи про адміністративне правопорушення фактично позбавило позивача права на захист, на подання усних чи письмових пояснень, що є грубим порушенням процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Крім того, суд наголошує на наступному.

Відповідно до ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

Відповідно до п. 7 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

Так, відповідно до довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 від 13 листопада 2024 року №11355 ОСОБА_1 надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 13 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» терміном до 13 травня 2025 року (а.с.10)

Отже, відповідач щонайменше при видачі довідки про надання відстрочки від призову під час мобілізації від 13 листопада 2024 року здійснював пошук та актуалізацію (внесення відомостей про надання відстрочки від призову) даних стосовно позивача у Єдиному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, і щонайменше з цієї дати почався перебіг строку притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи, що будь-які докази, що підтверджують вину позивача у вчиненні адміністративного правопорушення суду не надані, а також у зв`язку із процесуальними порушеннями розгляду справи, суд вважає за необхідне позов задовольнити, оскаржувану постанову скасувати, справу про адміністративне правопорушення закрити.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 від сплати судового збору звільнений, на підставі п.13 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Виходячи з вищезазначеного, з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 484, 48грн.

На підставі ст.210 КУпАП, керуючись ст.ст. 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Скасувати постанову ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 за справою по адміністративне правопорушення № 2710 від 14 липня 2025 року, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн.

Провадження у справі про адміністративне стосовно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210 КУпАП - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 в дохід держави 484 (чотириста вісімдесят чотири) грн. 48 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення у повному обсязі складено 02 вересня 2025 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області І.Б. Плахтій