Справа № 640/9377/20
Суддя: Черпак Юрій Кононович
Дата ухвалення: 2025-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/9377/20 Головуючий у 1-й інстанції: Зеленов А.С.
Суддя-доповідач: Черпак Ю.К.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Черпака Ю.К.,

суддів Кобаля М.І., Штульман І.В.,

за участі секретаря судового засідання Григор`єва С.О.,

представника позивача адвоката Джамурата В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 13 червня 2025 року про залишення без розгляду позову комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» до Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві про визнання протиправними дій, визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2020 року комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» (далі позивач/апелянт/КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва») звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві (далі відповідач) про:

- визнання протиправними дій посадових осіб Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві - т.в.о. заступника начальника Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві Караулова Віталія Дмитровича, головного спеціаліста відділу контролю у сфері робіт та послуг Управління захисту споживачів Красножон Ольги Володимирівни та головного спеціаліста відділу контролю у сфері робіт та послуг Управління захисту споживачів Шевцова Андрія Олександровича під час здійснення позапланового заходу з 15 серпня 2019 року по 29 серпня 2019 року та прийняття постанови №21 від 20 лютого 2020 року;

- визнання протиправною та скасування постанови Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві про накладення стягнень, передбачених статтею 23 Закону України «Про захист прав споживача» від 20 лютого 2020 року № 21.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 04 травня 2020 року позов залишено без руху.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 травня 2020 року визнано поважними причини пропуску строку та поновлено позивачу строк звернення з даним позовом до суду, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, в задоволенні клопотання позивача про розгляд справи у порядку загального позовного провадження відмовлено.

На виконання положень пункту 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» від 13 грудня 2022 року № 2825-ІХ дана справа отримана Донецьким окружним адміністративним судом.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 14 травня 2025 року прийнято до провадження адміністративну справу № 640/9377/20 та залишено без руху позовну заяву КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» з підстав неналежного засвідчення копій документів, доданих до позову. Суд послався на положення статей 160, 161, 94, 171 КАС України, які передбачають обов`язок позивача подавати копії документів у належним чином засвідченому вигляді. Зокрема, зазначено, що копії повинні містити відмітку «Згідно з оригіналом», зазначенням посади, ПІБ особи, яка засвідчує документ, її підпис та дату засвідчення. Також суд послався на вимоги ДСТУ 4163:2020 та Правил організації діловодства, затверджених наказом Мін`юсту № 1000/5, згідно з якими відмітка про засвідчення має бути проставлена на кожному аркуші документу. Долучені позивачем документи (зокрема, копії статуту, рішення місцевої ради, оскаржуваної постанови та акту перевірки) не відповідають цим вимогам, оскільки не засвідчені поаркушно, без повного реквізиту засвідчення. Суд послався також на правові позиції Верховного Суду щодо недопустимості використання в процесі незасвідчених копій як належних письмових доказів.

Позивачу надано п`ятиденний строк для усунення недоліків шляхом подання письмових доказів у належним чином засвідчених копіях та попереджено, що у разі невиконання цієї вимоги, позов буде залишено без розгляду згідно з частиною 15 статті 171 КАС України.

Відповідно до наявної в матеріалах справи довідки про доставку судового рішення в підсистемі «Електронний суд» копія ухвали від 14 травня 2025 року доставлена до електронного кабінету КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» 19 травня 2025 року о 14 годині 19 хвилин.

На виконання вимог судової ухвали КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» у строк, визначений судом, не усунуто недоліки позовної заяви, клопотання про продовження строку виконання вимог зазначеної ухвали суду не надано.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 13 червня 2025 року на підставі пункту 7 частини першої статті 240 КАС України позов КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва залишено без розгляду.

Постановляючи таку ухвалу, суд виходив з того, що позивач у встановлений судом строк (протягом п`яти днів з моменту отримання ухвали від 14 травня 2025 року) не усунув виявлені недоліки позовної заяви, які полягали в неналежному засвідченні копій документів, доданих до позову. Згідно з частиною четвертою статті 94 та частиною четвертою статті 161 КАС України, копії письмових доказів мають бути засвідчені відповідно до вимог законодавства. За ДСТУ 4163:2020 та Правилами організації діловодства, затвердженими наказом Мін`юсту № 1000/5, встановлено, що засвідчення має бути здійснене поаркушно з відміткою «Згідно з оригіналом», зазначенням посади, ПІБ особи, яка засвідчує копію, її підписом і датою засвідчення. Оскільки виявлені недоліки не були усунуті в строк, а клопотання про його продовження не надходило, суд, керуючись пунктом 7 частини першої статті 240 КАС України, залишив позов без розгляду. При цьому суд вказав на право позивача повторно звернутись до суду в загальному порядку після усунення недоліків.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. В обґрунтування скарги зазначає, що ухвала суду про залишення позовної заяви без розгляду є незаконною, оскільки суд безпідставно визнав порушення позивачем вимог щодо засвідчення копій документів, посилаючись на Національний стандарт України ДСТУ 4163:2020 та Правила організації діловодства, які на момент подання позову (квітень 2020 року) ще не були обов`язковими до застосування або взагалі не містили зазначених судом норм. Так, ДСТУ 4163:2020 набрав чинності лише 01 вересня 2021 року та є добровільним до застосування, якщо інше не передбачено нормативно-правовими актами, а на той час його обов`язковість у діловодстві ще не була встановлена. Більше того, суд першої інстанції некоректно послався на неіснуючі статті 11 Правил № 1000/5 та не конкретизував, який саме розділ цих правил було нібито порушено позивачем. При цьому, копії документів у справі фактично були належно засвідчені на кожному аркуші керівником підприємства. Таким чином, висновок суду про невідповідність оформлення є помилковим.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач підтримав ухвалу суду першої інстанції, просив залишити її в силі. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що судом першої інстанції правомірно встановлено факт неподання позивачем у встановлений строк належним чином засвідчених копій документів, що є процесуальним обов`язком відповідно до статей 94, 160, 161 та 172 КАС України. Копії документів, надані позивачем, не відповідали вимогам чинного на той час ДСТУ 4163:2020, оскільки не містили усіх обов`язкових реквізитів, зокрема: слів «Згідно з оригіналом», посади, прізвища, ініціалів і дати засвідчення. Вимога щодо поаркушного засвідчення документів була обґрунтованою та відповідала пунктам 8 і 9 статті 10 Правил № 1000/5, які, попри технічну помилку в ухвалі, були правильно процитовані судом. Відповідач підкреслив, що недоліки в засвідченні копій мають значення для допустимості доказів і відповідно до практики Верховного Суду (постанови у справах № 826/15414/17, №580/207/20) є підставою для визнання доказів неналежними, а судового рішення - законним. Доводи апелянта щодо порушення принципу доступу до суду є безпідставними, оскільки позивач самостійно не усунув недоліки, що стало перешкодою для розгляду справи по суті.

Апеляційний розгляд питання здійснювався без представника відповідача, який був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, а його неявка не перешкоджає вирішенню апеляційної скарги.

Надаючи правову оцінку наявності підстав для залишення позову без розгляду, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З матеріалів справи слідує, що провадження у справі було відкрито ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 травня 2020 року та в подальшому, у зв`язку з ліквідацією цього суду, справа передана Донецькому окружному адміністративному суду.

Пунктом 3 частини першої статті 171 КАС України встановлено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 161 КАС України до позовної заяви додаються її копії, а також копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

Згідно з частиною четвертою статті 161 КАС України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Частиною першою та другою статті 94 КАС України встановлено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

За приписами частини четвертої статті 94 КАС України копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Суд першої інстанції, постановляючи ухвалу, зазначив, що позивач додав до позовної заяви копії документів без належного засвідчення відповідно до вимог ДСТУ 4163-2020. Зокрема, відповідно до п. 5.26 цього стандарту, відмітка про засвідчення копії має містити фразу «Згідно з оригіналом», посаду, підпис, ініціали та прізвище особи, яка засвідчує копію, а також дату. Така відмітка повинна бути на кожному аркуші документа.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо неналежного засвідчення копій документів, доданих до позовної заяви.

Так, під час апеляційного перегляду справи встановлено, що подані позивачем копії документів на 82-х аркушах містять штамп «Згідно з оригіналом», проставлений на кожному аркуші, підпис керівника підприємства та круглу печатку юридичної особи, що відповідає вимогам чинного законодавства щодо засвідчення копій документів.

Вимога суду першої інстанції щодо обов`язкового дотримання положень ДСТУ 4163:2020 як єдиної та виключної форми засвідчення копій документів не ґрунтується на приписах КАС України. Вказаний стандарт є рекомендаційним, а не обов`язковим нормативно-правовим актом для застосування в судовому процесі.

Більше того, навіть за наявності формальних зауважень до зовнішнього вигляду відмітки про засвідчення, суд мав врахувати реальний зміст документів, що підтверджують обставини, на які посилався позивач, а в разі сумніву в їх достовірності витребувати у відповідача їх примірники або з`ясувати в цієї сторони думку про відповідність форми поданих доказів.

Уникнення розгляду справи по суті виключно з формальних підстав суперечить завданню адміністративного судочинства, визначеному статтею 2 КАС України, і призводить до порушення права на ефективний судовий захист.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.

Так, Європейським судом з прав людини зазначено, що «надмірний формалізм» може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду скарг заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист (рішення у справах «Zubac v. Croatia», «Beles and Others v. the Czech Republic», №47273/99, пп. 50-51 та 69, та «Walchli v. France», № 35787/03, п. 29).

В умовах демократичної правової держави, де суди покликані захищати права і свободи людини, надмірно формальний підхід до поданих документів, який призводить до відмови в судовому захисті, суперечить самому призначенню адміністративного судочинства, як це закріплено в статті 2 КАС України.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про необхідність залишення позову без розгляду з формальних підстав є необґрунтованим та таким, що не відповідає завданню адміністративного судочинства щодо ефективного судового захисту.

За встановлених обставин наявні правові підстави для визнання доданих до позовної заяви копій документів належно засвідченими, а саму позовну заяву такою, що відповідає вимогам КАС України.

За наведеного правового регулювання суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, яке призвело до постановлення незаконної ухвали, що перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Тому, керуючись статтею 320 КАС України, колегія суддів скасовує ухвалу суду першої інстанції та направляє справу для продовження розгляду.

Керуючись статтями 308, 315, 320, 321, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» задовольнити.

Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 13 червня 2025 року скасувати, а справу передати для продовження розгляду до цього ж суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач: Черпак Ю.К.

Судді: Кобаль М.І.

Штульман І.В.

Повний текст постанови виготовлено 27.08.2025.