Справа № 420/22341/25
Суддя: Катаєва Е.В.
Дата ухвалення: 2025-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

29 серпня 2025 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В., розглянувши у письмовому провадженні клопотання представника Фінансового Управління Генерального Штабу Збройних Сил України про залишення позову без розгляду по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 , Фінансового Управління Генерального Штабу Збройних Сил України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ІНФОРМАЦІЯ_2 ), Військової частини НОМЕР_1 (далі в/ч НОМЕР_1 ), Фінансового Управління Генерального Штабу Збройних Сил України (далі ФУ ГШСЗУ), в якому позивач просить суд:

визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо обчислення та виплати йому ОСОБА_1 , грошового забезпечення з 24.03.2022 по 01.07.2022 року, грошової допомоги на оздоровлення за 2022 рік, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік, без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня відповідного календарного року;

визнати протиправними дії в/ч НОМЕР_1 щодо обчислення та виплати йому ОСОБА_1 , грошового забезпечення з 02.07.2022 по 09.09.2022 року, грошової допомоги на оздоровлення за 2022 рік, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік, без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня відповідного календарного року;

визнати протиправними дії ФУ ГШСЗУ щодо обчислення та виплати йому ОСОБА_1 , грошового забезпечення 10.09.2022 по 19.05.2023 року, грошової допомоги на оздоровлення за 2022-2023 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022-2023 роки, без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня відповідного календарного року;

зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснити йому ОСОБА_1 , перерахунок грошового забезпечення з 24.03.2022 по 01.07.2022 року, грошової допомоги на оздоровлення за 2022 рік, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого Законом України «Про державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно додатків 1 та 14 до постанови КМУ «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704, та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум;

зобов`язати в/ч НОМЕР_1 здійснити йому ОСОБА_1 , перерахунок грошового забезпечення 02.07.2022 по 09.09.2022 року, грошової допомоги на оздоровлення за 2022 рік, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого Законом України «Про державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно додатків 1 та 14 до постанови КМУ «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704, та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум;

зобов`язати ФУ ГШСЗУ здійснити йому ОСОБА_1 , перерахунок грошового забезпечення 10.09.2022 по 31.12.2022 року, грошової допомоги на оздоровлення за 2022 рік, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого Законом України «Про державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно додатків 1 та 14 до постанови КМУ «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704, та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум;

зобов`язати ФУ ГШСЗУ здійснити йому ОСОБА_1 , перерахунок грошового забезпечення з 01.01.2023 по 20.05.2023 року, грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік, без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого Законом України «Про державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01.01.2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно додатків 1 та 14 до постанови КМУ «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704, та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

Ухвалою суду від 11.07.2025 року позов залишено без руху, надано строк на усунення недоліків позову.

До суду від позивача надійшла заява про поновлення пропущеного строку звернення до суду з цим позовом, посилаючись на те, що письмове повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні він не отримував, тому перебіг такого строку розпочинається з дати отримання відповіді на заяву.

На підставі ч.5 ст.242 КАС України, суд врахував останні правові висновки Верховного Суду зазначені у постанові від 21.03.2025 у справі №460/21394/23, згідно яких період підлягає поділу на до 19 липня 2022 року (безстроково) та з 19 липня 2022 року (трьохмісячний строк звернення).

При цьому, в постанові від 21.03.2025 у справі №460/21394/23 судова палата погодилась із висновком апеляційного суду про те, що початок перебігу тримісячного строку для подання адміністративного позову (у частині вимог за період з 19 липня 2022 року по 30 березня 2023 року) слід обчислювати з моменту, коли позивач набув достовірної та документально підтвердженої інформації про обсяг і характер виплачених йому сум, що, у цій справі, відбулося шляхом вручення грошового атестата (тобто, письмового документа, у якому детально зазначено суми, нараховані та виплачені позивачу при звільненні).

Оскільки за позицією Верховного Суду саме з дати вручення грошового атестата обчислюється тримісячний строк звернення до суду у цій категорії справ (щодо періоду після 19.07.2022 року), вказані обставини впливають на дотримання позивачем строку звернення до суду з цим позовом в частині позовних вимог щодо періоду з 19.07.2022 по 20.05.2023 року.

Враховуючи ненадання позивачем доказів на підтвердження дати вручення йому грошового атестату, суд вважав необхідним витребувати у відповідача докази вручення позивачу грошового атестата.

Ухвалою суду від 29.07.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Також ухвалою суду від 29.07.2025 року зобов`язано надати до суду: ООТЦКСП 1) докази перебування в/ч НОМЕР_1 на фінансовому забезпеченні ІНФОРМАЦІЯ_2 в період з 24.03.2022 по 01.07.2022; 2) докази вручення ОСОБА_1 грошового атестата; ФУ ГШЗСУ: 1) докази перебування в/ч НОМЕР_2 на фінансовому забезпеченні ФУ ГШСЗУ в період з 10.09.2022 по 19.05.2023; 2) докази вручення ОСОБА_1 грошового атестата; в/ч НОМЕР_1 докази вручення ОСОБА_1 грошового атестата.

Крім того в ухвалі від 29.07.2025 року зазначено, що питання щодо дотримання позивачем строку звернення до суду з цим позовом буде вирішено після надання до суду витребуваних доказів про вручення грошового атестата.

07.08.2025 року за вхід. №ЕС/81222/25 до суду від представника відповідача ФУ ГШЗСУ надійшов відзив на позов, до якого долучено клопотання про залишення позову без розгляду на підставі п.8 ч.1 ст.240 КАС України, оскільки позивачем пропущене строк звернення до суду з цим позовом.

В обґрунтування вказаної позиції представник відповідача посилається на те, що позивач протягом майже 3 років з моменту виникнення спірних правовідносин жодного разу не звертався до відповідача щодо виплати спірних коштів. Позивач отримував грошове забезпечення щомісячно, а відтак, його розмір був беззаперечно йому відомий.

Також, як вважає позивач, зі зміною прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого законом на 01 січня календарного року, повинен був змінюватися і розмір його грошового забезпечення, а тому зазначене неспростовно засвідчує про обізнаність позивача про порушення, як він вважає, його прав. Крім того, звернення позивача із запитом у квітні 2025 року не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатися про порушення, як він вважає, своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації своїх прав і ця дата не може бути пов`язана з початком перебігу строку звернення до суду.

Серед іншого представник відповідача зазначив, що встановлення процесуальних строків законом передбачено, як з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій, так і з метою уникненню ситуації правової невизначеності.

Розглянувши клопотання про залишення позову без розгляду, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для його задоволення, враховуючи наступне.

Відповідно до ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч.5 ст.122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Разом з тим, частиною другою статті 233 КЗпП України в редакції, яка набула чинності з 19.07.2022 встановлено, що із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, зумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків спричинено досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Рішенням Конституційного Суду України №17-рп/2011 від 13.12.2011 визначено, що держава за допомогою встановлення відповідних процесуальних строків, може обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Вирішуючи питання дотримання позивачем строків звернення до суду з цим позовом, суд в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України, якою визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судова палата з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду у постанові від 21.03.2025 у справі №460/21394/23 відступила від правових висновків КАС ВС у постановах від 29.01.2025 у справі №500/6880/23, від 28.08.2024 у справі №580/9690/23, від 23.01.2025 у справі №400/4829/24, від 20.11.2023 у справі №160/5468/23, від 12.09.2024 у справі №200/5637/23 та сформувала наступну правову позицію щодо застосування статті 233 КЗпП України.

Так судова палата дійшла висновку, що якщо мають місце тривалі правові відносини, які виникли під час дії статті 233 КЗпП України, у редакції, що була чинною до 19 липня 2022 року, та були припинені на момент чинності дії статті 233 КЗпП України, в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», то у такому випадку правове регулювання здійснюється таким чином: - правовідносини, які мають місце у період до 19 липня 2022 року, підлягають правовому регулюванню згідно з положенням статті 233 КЗпП України (у попередній редакції); - у період з 19 липня 2022 року підлягають застосуванню норми статті 233 КЗпП України (у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин»).

На підстав ч.5 ст.242 КАС України, суд враховує останні правові висновки Верховного Суду зазначені у постанові від 21.03.2025 у справі №460/21394/23, згідно яких період підлягає поділу на до 19 липня 2022 року (безстроково) та з 19 липня 2022 року (трьохмісячний строк звернення).

Оскільки спірні правовідносини стосуються періоду з 24.03.2022 по 20.05.2023 року, до періоду з 24.03.2022 по 18.07.2022 не застосовується строк, а до періоду з 19.07.2022 по 20.05.2023 року застосовується тримісячний строк звернення до суду.

Водночас, в постанові від 21.03.2025 у справі №460/21394/23 судова палата погодилась із висновком апеляційного суду про те, що початок перебігу тримісячного строку для подання адміністративного позову (у частині вимог за період з 19 липня 2022 року по 30 березня 2023 року) слід обчислювати з моменту, коли позивач набув достовірної та документально підтвердженої інформації про обсяг і характер виплачених йому сум, що, у цій справі, відбулося шляхом вручення грошового атестата (тобто, письмового документа, у якому детально зазначено суми, нараховані та виплачені позивачу при звільненні).

Відповідно до п.п.4.3 п.4 Правил організації фінансового забезпечення військових частин, установ, організацій Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту, затверджених наказом Міністерства оборони України від 22.05.2017 №280 (у редакції наказу Міністерства оборони України від 22.04.2021 №104), начальник фінансового органу під час зняття військовослужбовців з грошового забезпечення повинен забезпечити їх належним грошовим забезпеченням і не пізніше дня остаточного розрахунку з військовослужбовцем видати грошовий атестат про здійснені виплати та утримання в порядку, установленому цими Правилами.

Згідно з п.п.11.1 п.11 Правил грошовий атестат видається військовослужбовцю військовою частиною, в якій він перебуває на грошовому забезпеченні, у випадку, зокрема: вибуття до нового місця служби (навчання) з виключенням зі списків особового складу військової частини; звільнення військовослужбовців з військової служби (крім військовослужбовців строкової військової служби).

Отже, під час зняття військовослужбовця з грошового забезпечення з ним має бути проведений повний розрахунок грошового забезпечення та виданий грошовий атестат. Саме з дати вручення грошового атестату пов`язується строк звернення до суду з цим позовом.

Оскільки за позицією Верховного Суду саме з дати вручення грошового атестата обчислюється тримісячний строк звернення до суду у цій категорії справ (щодо спірного періоду після 19.07.2022 року), вказані обставини впливають на дотримання позивачем строку звернення до суду з цим позовом в частині позовних вимог щодо періоду з 19.07.2022 по 20.05.2023 року.

Враховуючи вищевикладене суд ухвалою від 29.07.2025 року витребував у кожного відповідача окремо ІНФОРМАЦІЯ_2 , в/ч НОМЕР_2 та ФУ ГШСЗУ докази вручення ОСОБА_1 грошового атестата.

ООТЦКСП не надав на виконання ухвали суду доказів вручення позивачу грошового атестата.

ФУ ГШСЗУ подав до суду копію грошового атестату від 02.07.2024 №305/1466, який не підписано позивачем. Доказів його вручення позивачу до суду не надано.

В/ч НОМЕР_2 на виконання ухвали суду надала копію грошового атестата від 09.09.2022 №11/88, на якому міститься підпис ОСОБА_1 . Однак у грошовому атестаті не зазначена дата вручення ОСОБА_1 під підпис грошового атестата.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що наданий в/ч НОМЕР_2 грошовий атестат від 09.09.2022 №11/88, який містить підпис ОСОБА_1 , не може вважатися належним доказом вручення позивачу цього документа, оскільки в ньому відсутня дата фактичного отримання атестата під підпис. Таким чином, у справі залишаються недоведеними доводи представника відповідача про пропуск позивачем строку звернення до суду.

Таким чином, суд дійшов висновку, що підстави для задоволення клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду - відсутні.

Керуючись ст.ст. 120, 122, 168, 240, 248 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання представника Фінансового Управління Генерального Штабу Збройних Сил України про залишення позову без розгляду по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 , Фінансового Управління Генерального Штабу Збройних Сил України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала набирає законної сили у порядку ст. 256 КАС України.

Копію ухвали суду направити учасникам справи.

Ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної чи касаційної скарги на рішення чи ухвалу суду, прийняту за наслідками розгляду справи.

Суддя Е.В. Катаєва