Справа № 990/397/25
Суддя: Соколов В.М.
Дата ухвалення: 2025-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

01 вересня 2025 року

м. Київ

справа №990/397/25

адміністративне провадження №П/990/397/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді - Соколова В.М.,

суддів: Радишевської О. Р., Смоковича М. І., Білак М. В., Єресько Л. О.,

перевірив матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Президента України про визнання протиправними та нечинними Указів Президента України,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) звернувся до Верховного Суду як суду першої інстанції з позовом до Президента України, у якому просить:

- визнати протиправним та нечинним Указ Президента України від 14 травня 2018 року №126/2018 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 02 травня 2018 року «Про застосування та скасування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» в частині введення в дію позиції 1604 додатку 1 до рішення Ради національної безпеки і оборони України від 02 травня 2018 року та застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій) щодо ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та нечинним Указ Президента України від 21 червня 2018 року №176/2018 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 21 червня 2018 року «Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» в частині введення в дію позиції 1601додатку 1 до рішення Ради національної безпеки і оборони України від 21 червня 2018 року та застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій) щодо ОСОБА_1 .

У зв`язку з перебуванням у відпустці головуючого судді Соколова В.М. у період 25 по 29 серпня 2025 року (наказ від 25 серпня 2025 року №2823/0/6-25), питання про відкриття провадження у справі вирішується в перший день після виходу судді з відпустки.

Відповідно до статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; позов подано у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); немає інших підстав для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Ознайомившись з позовною заявою, Суд вважає, що її необхідно залишити без руху з огляду на таке.

Частиною першою статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Частиною першою статті 122 КАС України установлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з частиною другою статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Предметом оскарження у межах поданого позову є Укази Президента України від 14 травня 2018 року №126/2018 та від 21 червня 2018 року №176/2018 в частині застосування до позивача обмежувальних заходів відповідно до Закону України «Про санкції».

Проте, до суду з позовом ОСОБА_1 звернувся лише 20 серпня 2025 року, тобто з пропуском строку звернення до суду, встановленого частиною другою статті 122 КАС України.

Разом з тим, позивач у позові не заявляє клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду.

Натомість позивач вказує, що строк звернення до суду з позовом не може обмежуватися шістьма місяцями, передбаченими частиною другою статті 122 КАС України.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відтак, для визначення початку перебігу строку для звернення до суду, необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом місяця від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Установлення процесуальних строків законом і судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Принагідно зауважити, що Велика Палата Верховного Суду у своїх постановах (від 05 лютого 2020 року у справі №9901/520/19, від 09 лютого 2022 року у справі №9901/473/21, від 28 квітня 20022 року у справі №9901/480/21) вказувала, що неодноразово розглядалися питання, пов`язані зі строками звернення до адміністративного суду з позовом про оскарження указів глави держави про застосування персональних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій). Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що положеннями частини другої статті 122 КАС України встановлено строки звернення до суду адміністративної юрисдикції, які не ставлять під сумнів саму суть права доступу до суду, а переслідують легітимну мету якнайскорішого поновлення порушених прав добросовісного позивача. При цьому не порушується пропорційність між застосованими законодавцем засобами (строком звернення до суду за захистом порушеного права протягом шести місяців з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів) та метою звернення до суду.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на звернення з позовом, тобто коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Зважаючи на наведене, Судом установлено, що у 2018 році позивач був обізнаний про застосування до нього санкцій на підставі Указів Президента України від 14 травня 2018 року №126/2018 та від 21 червня 2018 року №176/2018, що підтверджується його зверненням до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовами (справа №826/13416/18, №640/7728/20).

Серед іншого позивач звертає увагу на те, що нормативно-правові акти можуть бути оскаржені до суду протягом всього строку їх чинності відповідно до частини третьої статті 264 КАС України.

Згідно підпункту 19 частини першої статті 4 КАС України індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Як вбачається зі змісту оскаржуваних Указів Президента України від 14 травня 2018 року №126/2018 та від 21 червня 2018 року №176/2018, вони встановлюють застосування обмежувальних заходів щодо визначеного ними кола осіб, серед яких і ОСОБА_1 .

Ураховуючи наведене Верховний Суд уважає, що Укази Президента України від 14 травня 2018 року №126/2018 та від 21 червня 2018 року №176/2018 є індивідуально-правовими актами і положення частини третьої статті 264 КАС України щодо права особи на оскарження нормативно-правового акта протягом всього строку його дії до цих правовідносин не застосовуються.

Суд звертає увагу на те, що позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до суду з цим адміністративним позовом. Крім того, в порушення вимог частини шостої статті 161 КАС України позивачем до позовної заяви не додано заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду та докази поважності причин пропуску строку

Згідно з частиною першою статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до частини першої статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Підсумовуючи викладене, позовну заяву, слід залишити без руху з наданням десятиденного строку для усунення недоліків позовної заяви шляхом подачі до суду зави про поновлення строку звернення до суду з позовом із зазначенням поважних причин для його поновлення з відповідними обґрунтуваннями та доказами.

За правилами пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України, якщо позивач не усуне недоліків позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк, позовна заява підлягатиме поверненню.

Керуючись статтями 22, 160, 161, 169, 248, 266 КАС України, Верховний Суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Президента України про визнання протиправними та нечинними указів Президента України - залишити без руху.

Надати позивачу десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви у спосіб, зазначений у мотивувальній частині ухвали.

Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали в установлений судом строк позовна заява разом із доданими до неї матеріалами буде повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В. М. Соколов

Судді О. Р. Радишевська

М. І. Смокович

М. В. Білак

Л. О. Єресько