Справа № 440/11923/25
Суддя: Р.І. Молодецький
Дата ухвалення: 2025-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

01 вересня 2025 року м. ПолтаваСправа № 440/11923/25

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Молодецький Р.І., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Оіл Центр Рітейл» про вжиття заходів забезпечення позову (вхідний № 63534/25 від 28.08.2025) подану одночасно з пред`явленням позову Товариством з обмеженою відповідальністю «Оіл Центр Рітейл» до Головного управління ДПС у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Оіл Центр Рітейл» (далі Позивач, Заявник) звернулось до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Закарпатській області (далі - Відповідач), в якій товариство заявляє вимоги та просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Закарпатській області № 334 від 13.08.2025 року про припинення дії ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним на право роздрібної торгівлі пальним №2400003 терміном дії з 28.12.2023 року по 28.12.2028 року видану ТОВ «Оіл Центр рітейл» на АЗС за адресою: Закарпатська область, Мукачівський район, місто Мукачево, вул. Пряшівська 2-Б.

Підставою для звернення до суду позивач зазначає порушення своїх прав у сфері публічно-правових відносин оскаржуваним рішенням відповідача.

Одночасно з пред`явленням позову ТОВ «Оіл Центр Рітейл» подало до суду заяву про вжиття заходів забезпечення позову (вхідний № 63534/25 від 28.08.2025) шляхом зупинення дії Рішення №334 від 13.08.2025 року про припинення дії ліцензії направо роздрібної торгівлі пальним №2400003 терміном дії з 28.12.2023 року по 28.12.2028 року видану ТОВ «Оіл Центр Рітейл» на АЗС за адресою: Закарпатська область, Мукачівський район, місто Мукачево, вул. Пряшівська 2-Б.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивачем зазначено, що існують принаймні дві ознаки - неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача після набрання законної сили рішенням в адміністративній справі без вжиття таких заходів та очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень. Позивач вважає, що рішення Головного управління ДПС у Закарпатській області №334 від 13.08.2025 року про припинення дії ліцензії № №2400003 терміном дії з 28.12.2023 року по 28.12.2028 року видану ТОВ «Оіл Центр рітейл» на АЗС за адресою: Закарпатська область, Мукачівський район, місто Мукачево, вул. Пряшівська 2-Б, є безпідставним та очевидно протиправним. Посилається на ті обставини, що дія ліцензії №2300028, враховуючи вимоги ч.5 ст.46 Закону №3817-ІХ, повинна бути припинена 15.08.2025р. Проте, фактично, вже починаючи з 13.08.2025 року товариство повністю позбавлено можливості здійснювати дії, які передбачені статтею 231 та 231, в зв`язку з відмовою в реєстрації акцизних накладних, а також повністю позбавлене можливості здійснювати господарську діяльність. Неможливість реєстрації акцизних накладних в якості вихідного акцизного податку з акцизного складу призводить до порушення суб`єктами господарювання, як постачальниками ТОВ «Оіл Центр Рітейл», так і безпосередньо самим товариством вимог податкового законодавства, якими регулюються питання контролю сплати акцизного податку. Крім того, неможливість реєстрації акцизних накладних в якості вхідного акцизного податку на акцизний склад призводить до зобов`язання сплати до державного бюджету акцизного податку в розмірі, визначеному в акцизній накладній, в реєстрації яких відмовлено, в зв`язку з припиненням дії ліцензії. Наявність очевидно протиправного, як на думку позивача, Рішення про припинення дії ліцензії не лише позбавляє товариство можливості здійснювати господарську діяльність та сплачувати обов`язкові податки, збори та платежі до місцевих та державного бюджету України, що є вкрай важливим для підтримання життєдіяльності та посилення обороноздатності країни, а й створює негативні наслідки як для населення так і для інших суб`єктів господарювання. Позивач вважає, що відіграє значну роль у забезпеченні стійкості та обороноздатності країни під час воєнного стану шляхом забезпечення життєдіяльності населення: пальне є стратегічно важливим товаром, без якого неможливе функціонування транспорту, промисловості, сільського господарства та інших галузей економіки. Стверджує, що основним видом діяльності ТОВ «Оіл Центр Рітейл» є роздрібна торгівля пальним, у зв`язку з чим останнім отримана відповідна ліцензія на право роздрібної торгівлі пальним. Анулювання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним позбавляє товариство права здійснювати основний вид діяльності з продажу пального (підакцизного товару) та виконувати свої зобов`язання перед третіми особами, в тому числі за договорами постачання та купівлі-продажу пального із застосуванням АЗС за адресою: Закарпатська область, Мукачівський район, місто Мукачево, вул. Пряшівська 2-Б. За допомогою здійснення основного виду господарської діяльності забезпечується функціонування суб`єкта господарювання в цілому, і одночасно забезпечується можливість сплати не тільки акцизного податку під продажу пального, але й сплата інших податків, відповідно до положень ПК України, як за результатами здійснення основної господарської діяльності ТОВ «Оіл Центр Рітейл», так і за місцем розташування господарської одиниці АЗС за адресою: Закарпатська область, Мукачівський район, місто Мукачево, вул. Пряшівська 2-Б. Також позивач просить врахувати, що ТОВ «Оіл Центр Рітейл» припинена не одна ліцензія, а одночасно Головним управлінням ДПС у Закарпатській області припинена значна кількість ліцензій на здійснення основного виду діяльності за різними фактичними перевірками платника податку. Вказані обставини, стверджує позивач, безсумнівно призведуть до розриву відповідних господарських зв`язків, неможливості реєстрації акцизних накладних, вивільнення працівників, що, у свою чергу, може мати наслідком значне утруднення або неможливість відновлення господарської діяльності позивача взагалі. Анулювання ліцензії на право роздрібної торгівлі призведе до застосування по відношенню до ТОВ «Оіл Центр Рітейл» штрафних санкцій в значних розмірах з огляду на неможливість внаслідок позбавлення його права на здійснення передбаченої ліцензією діяльності та реалізації залишків пального, які зберігаються в резервуарах на АЗС за адресою: Закарпатська область, Мукачівський район, місто Мукачево, вул. Пряшівська 2-Б. Зазначає, що з моменту прийняття оскаржуваного розпорядження ТОВ «Оіл Центр Рітейл» позбавлений права, а відтак і можливості на реалізацію та зберігання пального за адресою: Закарпатська область, Мукачівський район, місто Мукачево, вул. Пряшівська 2-Б, принаймні, до набрання рішенням суду законної сили. Водночас за вказаною адресою станом на 13.08.2025 року (на кінець зміни) знаходиться пальне. Вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи унеможливити поновлення оспорюваних прав та інтересів ТОВ «Оіл Центр рітейл», оскільки анулювання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним призведе до неможливості реалізації та зберігання пального, що знаходилось на АЗС на момент припинення дії ліцензії. Зазначене, на думку позивача, вочевидь потягне за собою неминучі наслідки, зокрема, виникне необхідність вирішення питання щодо транспортування і пошуку іншого місця зберігання пального або сплати штрафу за зберігання пального без ліцензії, тим більше враховуючи те, що припинено дії ліцензій по всім автозаправним станціям ТОВ «Оіл Центр Рітейл», що знаходяться в межах Закарпатської області, що в свою чергу призведе до значних витрат позивача. Крім того, ТОВ «Оіл Центр Рітейл» на АЗС за адресою: Закарпатська область, Мукачівський район, місто Мукачево, вул. Пряшівська 2-Б має трудові відносини з 10 особами, згідно штатного розпису, а тому неможливість здійснення господарської діяльності матиме негативний вплив на права та інтереси штатних працівників товариства, оскільки не отримання прибутку від здійснення господарської діяльності останній не матиме можливості виконання своїх зобов`язань щодо виплати працівникам заробітної плати та буде вимушений скорочувати штат підприємства. Отже, позивач виснує, що у випадку не вжиття судом заходів забезпечення позову, існує очевидна небезпека неможливості захисту прав, свобод та інтересів позивача після набрання законної сили рішенням в адміністративній справі та присутні очевидні ознаки протиправності рішення. В даному випадку, як вважає позивач, необхідним заходом забезпечення позову є зупинення дії Рішення №334 від 13.08.2025 року про припинення дії ліцензії направо роздрібної торгівлі пальним №2400003 терміном дії з 28.12.2023 року по 28.12.2028 року видану ТОВ «Оіл Центр рітл» на АЗС за адресою: Закарпатська область, Мукачівський район, місто Мукачево, вул. Пряшівська 2-Б.

Частиною 1 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

За змістом пункту 10 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Вирішуючи заяву ТОВ «Оіл Центр Рітейл» про вжиття заходів забезпечення позову (вхідний № 63487/25 від 28.08.2025) суд встановив наступне.

25.01.2024 суб`єктом господарювання: Товариством з обмеженою відповідальністю «Оіл Центр Рітейл» отримана Ліцензія на право роздрібної торгівлі пальним, зареєстрована 25.01.2024 за реєстраційним номером 2400003, термін дії з 25.01.2024 до 25.01.2029, адреса місця торгівлі: Закарпатська область, Мукачівський район, м. Мукачево, вулиця Пряшівська, будинок 2-Б, автозаправочна станція з магазином.

Рішенням Головного управління ДПС у Закарпатській області про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності від 13.08.2025 № 334, ТОВ «Оіл Центр Рітейл» припинена ліцензія на право роздрібної торгівлі пальним з реєстраційним номером: 2400003.

ТОВ «Оіл Центр Рітейл», вважаючи, що Головним управлінням ДПС у Закарпатській області вчиняються дії які мають очевидні ознаки протиправності та існують підстави, які вказують, що невжиття заходів щодо зупинення дії рішення № 334 від 13.08.2025 року заподіють значної шкоди позивачу до ухвалення рішення в адміністративній справі та для відновлення своїх прав, свобод та інтересів йому необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, звернувся до суду одночасно з пред`явленням позову з заявою про вжиття заходів забезпечення позову.

Заява про вжиття заходів забезпечення позову (вхідний № 63534/25 від 28.08.2025) додана до адміністративного позову.

Частинами першою та другою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) встановлено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

З урахуванням доводів заявника та матеріалів справи, суд приходить до наступних висновків щодо наявності правових підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Згідно з частиною першою статті 153 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову подається:

1) до подання позовної заяви - до суду, до якого має бути подано позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом;

2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом;3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Відповідно до частини другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи.

Для вжиття судом заходів забезпечення позову у справі заявник (позивач) має підтвердити наявність щонайменше однієї з виключних підстав, визначених частиною другою статті 150 КАС України:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з частиною першою статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Таким чином, указаною нормою визначений вичерпний перелік заходів забезпечення позову, які можуть застосовуватися адміністративними судами.

Частиною другою статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Отже дія індивідуального акта або нормативно-правового акта може бути зупинена як захід забезпечення позову відповідно до пункту 1 частини першої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб (частина друга статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України). В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання (частина шоста статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України).

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне, своєчасне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення чи поновлені прав позивача.

Згідно із Рекомендаціями №R(89)8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи (далі КМРЄ) 13 вересня 1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

КМРЄ у пункті "d" глави 5 "Ефективність судового розгляду" Рекомендацій (2004)20 "Про судовий перегляд адміністративних актів" (on judicial review of administrative acts), прийнятих 15 грудня 2004 року, також вказав, що суд повинен мати право надавати тимчасові заходи захисту до завершення провадження.

Тобто, інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити ефективне, своєчасне, реальне та неухильне виконання судового рішення та захист права в адміністративній справі.

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів у конкретній справі з урахуванням, зокрема, розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Суд повинен вказати підстави, з яких він дійшов висновку про існування очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, цим рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі.

Необхідно зазначити, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не можуть вирішуватись ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Водночас Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) притримується позиції, згідно з якою заходи забезпечення (тимчасові заборони), які вживає суд у процесі вирішення спору, повинні відповідати закону, враховувати суспільні (загальні) інтереси та пропорційність між використаними засобами та метою, яку прагне суд досягнути (рішення ЄСПЛ від 17 травня 2016 року у справі "Джиніч проти Хорватії" (Dћi№iж v. Croatia), № 38359/13, пункти 61- 62; рішення ЄСПЛ від 16 березня 2021 року у справі "Карагасаноглу проти Туреччини" (Karahasa№oglu v. Turkey), заяви № 21392/08 та 2 інші, пункти 144- 153).

Верховний Суд у постановах від 17 квітня 2019 року у справі № 705/4587/17, від 16 квітня 2024 року у справі №120/15171/23 сформулював правову позицію, згідно з якою, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав будуть значними.

За сталою правовою позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, в постановах від 27 квітня 2023 року у справі № 140/8127/22, від 16 квітня 2024 року у справі № 120/15171/23, від 4 грудня 2024 року у справі № 500/3027/24, від 4 лютого 2025 року у справі № 280/8758/24, 20 лютого 2025 року у справі № 280/9044/24, 15 січня 2025 року у справі № 520/20854/24, для забезпечення позову суд повинен на підставі доказів та з огляду на обставини справи й поведінку учасників переконатися, що загроза правам, свободам та інтересам особи має реальний характер. Загроза повинна бути прямо пов`язана з об`єктом спору та мають бути обґрунтовані підстави вважати, що внаслідок невжиття заходів забезпечення позову настануть обставини, встановлені в пункті 1 частини другої статті 150 КАС України.

В постанові від 13 березня 2025 року у справі № 160/23707/24 Верховним Судом зазначено, що при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову та з`ясувати відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

У постанові від 19 жовтня 2023 року у справі №440/9568/22 Верховний Суд вказав, що вирішуючи питання щодо наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову, суди повинні також враховувати специфіку правовідносин, стосовно яких виник спір, та їх відповідне законодавче врегулювання, за наслідками аналізу якого можна зробити висновок, чи дійсно застосування заходів забезпечення позову є необхідним у даному конкретному випадку, чи може невжиття таких засобів мати незворотні наслідки.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, ввезення на митну територію України, вивезення за межі митної території України, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, спиртовими дистилятами, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, тютюновою сировиною, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним, а також посилення боротьби з їх незаконним виробництвом та обігом на території України, визначає Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 18.06.2024 №3817-ІХ.

Пунктом 40 статті 1 Закону №3817-ІХ, для цілей цього Закону наведені нижче терміни вживаються в такому значенні: ліцензія - право суб`єкта господарювання на провадження відповідного виду (кількох видів) господарської діяльності.

Згідно із пунктом 74 статті 1 Закону №3817-ІХ, припинення дії ліцензії - позбавлення суб`єкта господарювання права на провадження відповідного виду (видів) господарської діяльності, на який (які) йому надано ліцензію, у порядку, визначеному цим Законом.

Частиною шостою статті 41 Закону України №3817-ІХ встановлено, що Ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пальним надаються та їхня дія припиняється органами ліцензування - територіальними органами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику.

Відповідно до частини 1 статті 46 Закону України №3817-ІХ дія ліцензії припиняється шляхом прийняття органом ліцензування, який надав відповідну ліцензію, рішення про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності.

Датою припинення дії ліцензії є день набрання чинності рішенням про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності, що встановлено частиною 10 статті 46 Закону України №3817-ІХ.

За приписами частини 5 статті 46 Закону України №3817-ІХ рішення про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності набирає чинності на другий робочий день за днем направлення відповідного рішення платнику податків.

Відповідно до пункту 28 частини 2 статті 46 Закону №3817-ІХ (який зазначений в рішення про припинення ліцензії заявнику), підставами для прийняття органом ліцензування рішення про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності є: факт здійснення ліцензіатом - суб`єктом господарювання, який отримав ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним або на право зберігання пального, крім ліцензії на право зберігання пального виключно для потреб власного споживання та/або промислової переробки, - зберігання та/або реалізації необлікованого пального, встановлений контролюючим органом під час перевірки та зафіксований в акті такої перевірки або в рішенні суду, яке набрало законної сили, якщо об`єм необлікованого пального перевищує 5 відсотків обсягу обігу або залишків пального (для скрапленого газу (пропану або суміші пропану з бутаном), інших газів, бутану, ізобутану, на які встановлено однакові ставки акцизного податку, - перевищує 15 відсотків) чи 2 відсотки об`єму відповідного резервуара; факт здійснення ліцензіатом - суб`єктом господарювання, який отримав ліцензію на право зберігання пального виключно для потреб власного споживання та/або промислової переробки, зберігання необлікованого пального, встановлений контролюючим органом в ході перевірки та зафіксований в акті такої перевірки або у рішенні суду, яке набрало законної сили, якщо об`єм необлікованого пального перевищує 10 відсотків обсягу залишків пального.

Як підтверджено матеріалами справи, 25.01.2024 суб`єктом господарювання: Товариством з обмеженою відповідальністю «Оіл Центр Рітейл» отримана Ліцензія на право роздрібної торгівлі пальним, зареєстрована 25.01.2024 за реєстраційним номером 2400003, термін дії з 25.01.2024 до 25.01.2029, адреса місця торгівлі: Закарпатська область, Мукачівський район, м. Мукачево, вулиця Пряшівська, будинок 2-Б, автозаправочна станція з магазином.

Отже, логічним є висновок, що суб`єкт господарювання ТОВ «Оіл Центр Груп» буде позбавлений без відповідної ліцензії права здійснювати вид діяльності з роздрібної торгівлі пальним (підакцизного товару) на АЗС за адресою: Закарпатська область, Мукачівський район, м. Мукачево, вулиця Пряшівська, будинок 2-Б.

Разом з тим суд зазначає, що безумовно рішення чи дії суб`єктів владних повноважень справляють певний вплив на суб`єктів господарювання. Такі рішення можуть завдавати шкоди і мати наслідки, які заявник оцінює негативно. Однак сам собою факт прийняття відповідачем рішень, які стосуються прав та інтересів позивача та обмежують його діяльність, не може автоматично свідчити про те, що такі рішення є очевидно протиправними і невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання рішення суду, а факт порушення прав та інтересів позивача підлягає доведенню у встановленому законом порядку.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 01.06.2022 у справі №380/4273/21.

Суд звертає увагу на те, що позивачем жодним чином не доведені та документально не підтверджені обставини, які вказують на те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він має намір звернутися до суду.

Товариством наведені лише загальні твердження про можливість настання негативних наслідків для його господарської діяльності, проте, жодної конкретної аргументації не вказано, належних доказів на її підтвердження не надано.

Водночас, надавши разом із позовною заявою копію Ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним, ТОВ «Оіл Центр Рітейл» не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що зазначений вид діяльності для товариства є основним.

Стверджуючи, що анулювання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним позбавляє ТОВ «Оіл Центр Рітейл» права здійснювати основний вид діяльності з продажу пального (підакцизного товару) та виконувати свої зобов`язання перед третіми особами, в тому числі за договорами постачання та купівлі-продажу пального із застосуванням АЗС за адресою: Закарпатська область, Мукачівський район, м. Мукачево, вулиця Пряшівська, будинок 2-Б, позивач надав суду Витяг з реєстру платників акцизного податку з реалізації пального або спирту етилового та/або акцизних складів, сформованого 19.09.2024 року. Згідно із відомостями якого ТОВ «Оіл Центр Рітейл» має 25 зареєстрованих 27.12.2023 акцизних складів, тип об`єкту оподаткування Автозаправочна станція, з реалізацій пального, окрім АСЗ, який знаходиться за адресою: Закарпатська область, Мукачівський район, м. Мукачево, вулиця Пряшівська, будинок 2-Б.

Позивач, посилаючись на те, що спірне рішення позбавить товариство можливості виконувати свої зобов`язання перед третіми особами, в тому числі за договорами постачання та купівлі-продажу пального, надає копії двосторонніх договорів на закупівлю, за якими він не є постачальником паливно-мастильних матеріалів.

Отже доводи позивача про загрозу розриву господарських взаємовідносин з іншими контрагентами є необґрунтованими та не підтверджені належними письмовими доказами, ним жодним чином не наведений перелік суб`єктів господарської діяльності з якими співпрацює позивач та не надано первинних документів на підтвердження останнього.

При цьому варто зауважити, що підприємницька діяльність ТОВ «Оіл Центр Рітейл», як і будь-якої іншої особи, передбачає ведення господарської діяльності на власний ризик, який включає в себе і можливі втрати інвестицій, виникнення додаткових витрат та інше.

Щодо покликання заявника на припинення не однієї ліцензії, а припинення контролюючими органами декількох ліцензій на здійснення основного виду діяльності за різними фактичними перевірками платника податку, то заявником не надані докази, які поза розумним сумнівом свідчать про відверте свавілля дій контролюючих органів та системної направленості на припинення здійснення всієї господарської діяльності позивача. Надання декількох рішень контролюючих органів у різних областях України за період з травня по липень 2025 року не свідчить про наявність таких обставин, а є суб`єктивним припущенням заявника без підтвердження належними та допустимими доказами (зазначене у заяві загально (формально).

Таким чином, відповідно до статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України зазначені обставини, навіть у разі їх доведення, чого не відбулось у цій справі, не є безумовними підставами для застосування заходів забезпечення позову.

У розглядуваній ситуації, з урахуванням повідомлених позивачем обставин та наданих в їх обґрунтування доказів, внаслідок забезпечення позову не буде дотриманий пропорційний баланс між правами та інтересами заявника та наслідками впливу заходів забезпечення позову, та додаткове співвідношення наслідків від вжиття заходів забезпечення позову загальносуспільним (загальнодержавним) інтересам.

Так співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що зазначені Товариством у його заяві доводи не надають суду підстав для вжиття заходів забезпечення позову, що передбачені статтею 151 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки заявником у цій справі жодним чином не доведено та документально не підтверджено обставини (матеріали справи не містять належних та допустимих доказів), які б вказували на очевидну небезпеку заподіяння шкоди його правам та інтересам, які б унеможливили їх захист без вжиття відповідних заходів до ухвалення рішення чи які б свідчили про реальну загрозу невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, як і не надано доказів можливості настання невідворотних наслідків для господарської діяльності Товариства.

Повертаючись до підстави очевидної протиправності рішення контролюючого органу про припинення ліцензії, то суд констатує, що надати оцінку заявленій підставі забезпечення позову «про очевидну протиправність рішення» неможливо, оскільки такі дії суду можуть містити загрозу порушення процесу та фактичного вирішення спору по суті. Суд здійснить надання правових висновків позовним вимогам виключно після відкриття провадження у справі та під час стадії ухвалення рішення по суті спору, а не під час розгляду процесуального питання про забезпечення позову.

Незгода позивача із рішеннями/діями уповноваженого суб`єкта владних повноважень та звернення до суду із позовом про визнання протиправними рішень не є достатньою підставою для застосування судом заходів забезпечення позову.

При цьому, суд звертає увагу, що розгляд заяви про вжиття заходів забезпечення позову не передбачає надання оцінки правомірності дій, рішень чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, а спрямований виключно на забезпечення захисту прав, свобод та інтересів позивача на час розгляду справи.

Тобто виключно за результатами розгляду справи по суті судом надається повна, всебічна та об`єктивна оцінка оскаржуваному рішенню, діям чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до частини 5, 6 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

На підставі викладеного, дослідивши зміст заяви позивача, судом встановлено, що заявником не доведено та документально не підтверджено обставини, які б вказували на очевидну небезпеку заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника, що унеможливило б захист його прав, свобод та інтересів без вжиття відповідних заходів до ухвалення рішення у справі, як і не доведено того, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду у цій справі.

У зв`язку з чим суд приходить до висновку про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову, а тому відмовляє Товариству з обмеженою відповідальністю «Оіл Центр Рітейл» у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову (вхідний № 63534/25 від 28.08.2025) шляхом зупинення дії Рішення №334 від 13.08.2025 року про припинення дії ліцензії направо роздрібної торгівлі пальним №2400003 терміном дії з 28.12.2023 року по 28.12.2028 року видану ТОВ «Оіл Центр Рітейл» на АЗС за адресою: Закарпатська область, Мукачівський район, місто Мукачево, вул. Пряшівська 2-Б.

Керуючись статтями 2, 5, 150-156, 241, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Оіл Центр Рітейл» у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову про вжиття заходів забезпечення позову (вхідний № 63534/25 від 28.08.2025) подану одночасно з пред`явленням позову Товариством з обмеженою відповідальністю «Оіл Центр Рітейл» до Головного управління ДПС у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування рішення.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали до Другого апеляційного адміністративного суду, в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Р.І. Молодецький