Справа № 380/7083/24
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2025-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2025 рокуЛьвівСправа № 380/7083/24 пров. № А/857/3971/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Глушка І.В., Довгої О.І.

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2024 року (суддя- Морська Г.М., ухвалене в м. Львів) у справі № 380/7083/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій,-

ВСТАНОВИВ:

02 квітня 2024 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області віл 01.03.2024 року №18 про відмову ОСОБА_1 в зарахуванні до пільгового страхового стажу за Списком N62 періоду роботи у державному відкритому акціонерному товаристві «Шахта No5 «Великомостівська», публічному акціонерному товаристві «Львівська вугільна компанія», приватному акціонерному товаристві «Шахта «Надія» та призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2; зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового страхового стажу за Списком №2 період перебування у відпустці по догляду за дитиною до трьох років з 10.03.1997 року по 16.01.2000 року в державному відкритому акціонерному товаристві «Шахта No5 «Великомостівська»; зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового страхового стажу за Списком №2 період роботи з 17.03.2003 року по 16.01.2007 року в публічному акціонерному товаристві «Львівська вугільна компанія»; зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового страхового стажу за Списком №2 період роботи з 01.07.2023 року по 31.01.2024 року в приватному акціонерному товаристві «Шахта «Надія»; зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити ОСОБА_1 з 23.02.2024 року (дня звернення ) пенсію за віком на пільгових умовах у порядку пункту «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII, в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VIII із застосуванням показника вікового цензу 50 років.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2024 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області віл 01.03.2024 року №18. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового страхового стажу за Списком №2 період перебування у відпустці по догляду за дитиною до трьох років з 10.03.1997 року по 16.01.2000 року в державному відкритому акціонерному товаристві «Шахта No5 «Великомостівська»; період роботи з 17.03.2003 року по 16.01.2007 року в публічному акціонерному товаристві «Львівська вугільна компанія»; період роботи з 01.07.2023 року по 31.01.2024 року в приватному акціонерному товаристві «Шахта «Надія». Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 та вирішити питання про призначення з дати звернення пенсії за віком на пільгових умовах у порядку пункту «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII, в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VIII із застосуванням показника вікового цензу 50 років. У задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, його оскаржило Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, подавши апеляційну скаргу до Восьмого апеляційного адміністративного суду, та з наведених в ній підстав, покликаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняте нове про відмову в задоволенні позову.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу рішення суду першої інстанції вважає законним та просить залишити його без змін.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзив, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, що позивачка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулася з заявою від 23.02.2024 року до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України від 05.11.1991 року №1788 «Про пенсійне забезпечення», в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-УІІІ із застосуванням показника вікового цензу у 50 років. Заява позивачки була розглянута за принципом екстериторіальності.

Рішенням Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №18 від 01.03.2024 відмовлено в призначенні пільгової пенсії по віку. Спірним рішенням встановлено: Дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дата звернення 23.02.2024 року. Вік заявника - 52 роки. Страховий стаж особи становить - 29 років 9 місяців 01 день. Пільговий стаж за Списком №2 - 2 роки 8 місяців 0 днів. Відмова мотивована тим, що відповідно до пункту 2 частини 2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІУ пенсії за віком на пільгових умовах призначаються працівникам, які зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Згідно пільгової довідки від 16.03.2023 року №16, виданим керуючим санацією ПАТ «Львівська вугільна компанія», період з 17.03.2003 року по 16.01.2007 року можливо буде зарахувати тільки лише після перевірки відділом контрольно- перевірочної роботи управління контрольно-перевірочної роботи Головного управління Пенсійного фонду України в даній області. Період з 01.07.2023 до 31.01.2024 не зарахований, оскільки страховий стаж зараховується лише за умови наявності даних про сплату страхових внесків. За дані періоди сплата на ПрАТ «Шахта «Надія» відсутня.

Позивачка не погодившись із цим рішенням, звернулась до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 №1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788-XII) та Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". (далі - Закон №1058-ІV)

Частиною першою статті 24 Закону №1058-IV передбачено періоди, з яких складається страховий стаж, визначені в статті 24 Закону №1058-IV, відповідно до якої страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно частини другої статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

У законодавстві, що діяло раніше (до 01.01.2004), а саме, у статті 56 Закону №1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно статті 62 Закону №1788-ХІІ, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі Порядок №637).

Пунктами 1, 2 Порядку №637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 20 Порядку №637 визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.

Основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Лише за відсутності трудової книжки або відсутності записів у ній, наявності неправильних чи неточних записів у трудовій книжці орган Пенсійного фонду вправі вимагати від заявника подання додаткових документів на підтвердження страхового стажу.

Згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 22.06.1989, копія якої долучена до матеріалів справи, ОСОБА_2 має наступні записи щодо спірних періодів : № 8 23.05.1994 Після закінчення курсів переведена машиністом електровозу шахтної поверхні 3-го розряду на дільницю шахтного транспорту; Записи № 9-11 стосуються реорганізації шахти; № 12 17.01.2000 звільнена згідно статті 38 КЗПП України за власним бажанням; Філія ЦЗФ «Червоноградська» ЗАТ «Львів Систем Енерго»: № 23 17.03.2003 переведена пробовідбірником 2-го розряду; № 24 16.01.2007 переведена учнем лаборанта хім аналізу; Приватне акціонерне товариство «Шахта «Надія»: № 38 20.06.2023 переведена машиністом (кочегаром) котельні 4 розряду.

Підставами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є: досягнення певного віку, наявність загального і пільгового (спеціального) стажу роботи.

Згідно довідки про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 43 від 20.02.2024, виданої ОСОБА_3 , про періоди роботи на Шахті № 5 «Великомостівська»: з 30.12.1992 по 14.02.1994 - вагонетник повітряно-канатної дороги, що передбачена Списком № 2 розділу І пунктом 2010100а-11307 згідно постанови № 10 від 26.01.1991 КМ СРСР; з 23.05.1994 по 18.08.1996 - машиніст електровозу, що передбачена Списком № 2 розділу 1 пункту 2010100а, згідно постанови № 162 від 11.03.1994 КМ України; з 13.06.1995 по 13.07.1995 - відпустка без оплати; з 08.09.1995 по 15.08.1996 - відпустка без оплати по догляду за дитиною до 6-ти років; з 19.08.1996 - переведено на легку працю машиніста електровоза ДШТ п. ОСОБА_4 робочою тепличного господарства на період вагітності, з доплатою до середнього заробітку (наказ № 238 - ВК від 26.08.1996); з 10.03.1997 по 16.01.2000 - частково оплачувана відпустка по догляду за дитиною до 3-ох років; з 17.01.2000 по 17.01.2000 - машиніст електровозу що передбачена Списком № 2 розділу 1 пункту 2010100а, згідно постанови № 162 від 1 1.03.1994 КМ України.

Згідно наказу № 238 - ВК від 26.08.1996 ОСОБА_1 машиністу електровоза технічної дільниці ШТ надана відпустка по догляду за дитиною до 3х років з 10.03.1997 по 16.01.2000.

Згідно розрахунку стажу до пільгового стажу роботи за Списком № 2 зараховано наступні: періоди роботи на Шахта № 5 Великомостівська: з 30.12.1992 по 14.02.1994; з 25.05.1994 по 12.06.1995, з 14.07.1995 по 07.09.1995, з 16.08.1996 по 18.08.1996.

Стосовно позовної вимоги про зарахування до пільгового стажу роботи за списком 2 періоду перебування у відпустці по догляду за дитиною до трьох років з 10.03.1997 року по 16.01.2000 року в державному відкритому акціонерному товаристві «Шахта N5 «Великомостівська», суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 181 Кодексу законів про працю України відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку та відпустка без збереження заробітної плати зараховуються як до загального, так і до безперервного стажу роботи і до стажу за спеціальністю.

Отже до спеціального стажу, що дає право на пенсію на пільгових умовах, зараховується час догляду працюючої особи за дитиною до досягнення нею 3-річного віку.

За наведених обставин, період відпустки зараховується до загального стажу роботи, а також до спеціального стажу роботи, який дає право особі на пенсію. При цьому виключається можливість зменшення тривалості трудового стажу в зв`язку з невиконанням під час відпустки своїх безпосередніх трудових обов`язків.

Аналогічна правова позиція відображена Верховним Судом у постановах від 22.05.2018 у справі №607/6447/17-а, від 16.05.2019 у справі №607/15077/16-а, від 19.02.2020 у справі №607/19152/15-а.

Стосовно позовної вимоги про зарахування ОСОБА_1 до пільгового страхового стажу за Списком №2 період роботи з 17.03.2003 року по 16.01.2007 року в публічному акціонерному товаристві «Львівська вугільна компанія», суд зазначає наступне.

Згідно довідки Публічного акціонерного товариства «Львівська вугільна компанія» від 16.03.2023 № 16 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, ОСОБА_1 працювала повний робочий день у Публічному акціонерному товаристві «Львівська вугільна компанія»: за період з 17.03.2003 року по 16.01.2007 року (3 р 10 м 00 дн ) і виконувала роботу по відбору та приготуванню проб вугілля, концентрату в технологічному процесі збагачення вугілля, за професією пробовідбірник, що передбачено Списком №2 розділ II підрозділ 2а Постанова КМУ від 16.01.2003 року №36 класифікатор професій ДК 003-95.

У спірному рішенні відповідач 2 зазначив, що даний період може бути зарахований до пільгового стажу лише після проведення перевірки, проте не обгрунтував правовими нормами підстави проведення такої перевірки. Також із часу прийняття спірного рішення до часу розгляду справи відповідачі не повідомили суд про проведення вказаної перевірки та її наслідки.

Враховуючи відсутність обґрунтування відповідачами відмови у зарахуванні зазначеного періоду роботи, суд першої інстанції вірно вважав таку відмову безпідставною, а період роботи з 17.03.2003 року по 16.01.2007 року в публічному акціонерному товаристві «Львівська вугільна компанія» таким, що належить до зарахуванню до пільгового стажу за списком № 2.

Стосовно позовної вимоги про зарахування ОСОБА_1 до пільгового страхового стажу за Списком №2 період роботи з 01.07.2023 року по 31.01.2024 року в приватному акціонерному товаристві «Шахта «Надія», суд зазначає наступне.

Згідно довідки приватного акціонерного товариства «Шахта «Надія» від 26.03.2024 № 33 та довідки № 14 від 09.02.2024, (яка була подана до пенсійного органу) про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній позивачка працювала повний робочий день у Приватному акціонерному товаристві «Шахта «Надія»: за період з 01 березня 2023 року по даний час і виконувала роботу за професією, посадою машиніст (кочегар) котельні (на вугіллі й сланці), у тому числі зайняті видаленням золи, що передбачено Списком №2 розділ XXXIII підрозділ 33 Постанова КМУ від 24.06.2016 року №461.

Відповідач 2 у спірному рішенні відмовив у зарахуванні до пільгового вказаного стажу у зв`язку із відсутністю сплати страхових внесків роботодавцем.

Колегія суддів не погоджується із таким висновком пенсійного органу з огляду на наступне.

Згідно статті 1 Закону України №1058-IV страхові внески - це кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до вказаного Закону.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 24 Закону України №1058-IV страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно частини другої вказаної ж норми, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог зазначеного Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності вказаним Законом.

Відповідно до статті 20 Закону України №1058-IV страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до вказаного Закону нараховуються страхові внески.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені зазначеним Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

Як зазначає позивач, внаслідок невиконання ПАТ «Шахта «Надія» обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України вона позбавлена належної соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам у сфері соціального захисту.

Відтак, відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку даних про сплату страхових внесків для нарахування пенсії за період з 01.07.2023 по 31.01.2024 за ПАТ «Шахта «Надія» не є підставою для позбавлення позивачки права на призначення пенсії.

Тому, позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страхових внесках не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу періоду роботи позивачки з 01.07.2023 по 31.01.2024 на ПАТ «Шахта «Надія».

Аналогічна правова позиція відображена Верховним Судом у постанові від 23.03.2020 у справі №535/1031/16-а.

Стосовно позовної вимоги про призначення ОСОБА_1 з 23.02.2024 року (дня звернення ) пенсію за віком на пільгових умовах у порядку пункту «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII, в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VIII із застосуванням показника вікового цензу 50 років, суд зазначає наступне.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (далі Закон № 1788-ХІІ) та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі - Закон № 1058-ІV).

Закон № 1788-ХІІ був введений в дію з 01 січня 1992 року в частині норм, що стосуються призначення і виплати пенсій та коригування рівнів пенсій, призначених до введення цього Закону; з 01 квітня 1992 року в повному обсязі.

01 січня 2004 року набув чинності Закон України від 09.07.2003 № 1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

3 жовтня 2017 року Верховною Радою України було ухвалено Закон України № 2148-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", що доповнив Закон № 1058-ІV розділом ХІV-1, який містить пункт 2 частини другої статті 14 такого змісту: «На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах».

Статтею 12 Закону № 1788-ХІІ передбачено, що право на пенсію за віком мають чоловіки після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Згідно з пунктом б статті 13 Закону № 1788-XII в редакції, чинній до внесення змін Законом № 213-VІІІ, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що затверджений Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Законом № 213-VІІІ, який набрав чинності з 1 квітня 2015 року, збільшено раніше передбачений пунктом б статті 13 Закону № 1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 50 років до 55 років.

Згідно пункту 1 резолютивної частини Рішення № 1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України, стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону № 1788-ХІІ зі змінами, внесеними Законом № 213-VІІІ (пункт 1 Рішення № 1-р/2020).

Пунктом 3 резолютивної частини зазначеного Рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону № 1788-ХІІ в редакції до внесення змін Законом № 213-VІІІ для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, у тому числі жінки після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Відтак, Рішенням № 1-р/2020 КСУ визнав неконституційними окремі положення Закону № 1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно КСУ встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом № 213-VІІІ.

Виникнення спірних правовідносин Закон № 1788-ХІІ, з урахуванням Рішення № 1-р/2020, встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для жінок після досягнення 50 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в рішенні КСУ).

Відтак, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік у 50 років, тоді як другий у 55 років.

Позивачка вважає, що під час призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах відповідач повинен керуватися положення статті 13 Закону № 1788-ХІІ у редакції, чинній до внесення змін Законом № 213-VІІІ. Водночас пенсійний орган під час розгляду заяви позивачки про призначення їй пенсії керувався нормами статті 114 Закону № 1058-ІV.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2021 у справі № 360/3611/20 зазначено, що у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Тому застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.

Оскільки ключовим для вирішення цієї справи є питання нормами якого саме закону слід застосовувати при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, і цьому питанню вже надано оцінку Верховним Судом під час розгляду справи № 360/3611/20, суд вважає обґрунтованими доводи позивачки щодо застосування положень статті 13 Закону № 1788-ХІІ під час призначення їй пенсії.

Станом на час звернення позивачки за призначенням пільгової пенсії, їй виповнилося 52 роки.

В оскарженому рішенні відповідача 1 обраховано загальний стаж позивачки - 29 років 09 місяців 01 день, пільговий стаж за Списком № 2 - 2 роки 8 місяців 0 днів.

Таким чином, правильним є висновок суду першої інстанції про необхідність зарахування позивачці до пільгового стажу за списком № 2 періоди роботи з 10.03.1997 до 16.01.2000, з 17.03.2003 до 16.01.2007, з 01.07.2023 до 31.01.2024.

З врахуванням наведеного колегія суддів вважає, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №18 від 01.03.2024 про відмову у призначені пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 є протиправним.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 45 Закон № 1058 пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, зокрема, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Згідно копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 слідує, що ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 на час звернення виповнилось 52 роки 09 місяців, із заявою про призначення пенсії остання звернулась 23.02.2024 тому, пенсія підлягає призначенню позивачці з дня звернення.

Стосовно позовної вимоги про зобов`язання ГУ ПФУ у Львівській області зарахувати до пільгового стажу періоди роботи та призначити позивачці пенсію, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Для прийняття рішення за результатами поданої позивачем заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, рішенням якого позивачці відмовлено в призначенні пенсії.

Тому, дії зобов`язального характеру щодо вирішення питання про зарахування стажу та призначення пенсії має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що вирішував питання про перерахунок пенсії, яким у цьому випадку є ГУ ПФУ в Дніпропетровській області.

Аналогічна правова позиція відображена Верховним Судом у постановах від 07.05.2024 у справі №460/38580/22 та 24.05.2024 №460/17257/23 .

Таким чином, періоди роботи позивачки за посадами віднесеними до списку № 2 обраховуються роками, місяцями і днями, відтак їх належить сумувати для встановлення загального пільгового періоду роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Дані повноваження належать пенсійному органу.

За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню у спосіб зобов`язання ГУ ПФУ у Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу за списком № 2 позивачці періоди роботи з 10.03.1997 до 16.01.2000, з 17.03.2003 до 16.01.2007, з 01.07.2023 до 31.01.2024 та вирішити питання про призначення пенсії за віком на пільгових умовах у порядку пункту б ст.13 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 № 1788-ХІІ, в редакції до внесення змін Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02.03.2015 № 213-VІІІ з дати звернення із урахуванням висновків суду.

З врахуванням наведеного колегія суддів вважає, що судом першої інстанції підставно частково задоволено позов.

Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду з наведених вище мотивів, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

За правилами статті 139 КАС України, судом не вирішується питання про розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2024 року у справі № 380/7083/24 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. І. Запотічний
судді І. В. Глушко
О. І. Довга