Справа № 751/3517/25
Суддя: Топіха Р. М.
Дата ухвалення: 2025-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №751/3517/25
Провадження №2-а/751/99/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2025 року місто Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

в складі: головуючого судді Топіхи Р.М.,

за участю:

секретаря судового засідання Островської А.С.,

позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката Хайтова П.В.,

представника відповідача Департаменту патрульної поліції Сіндєєвої В.В.,

відповідача інспектора роти № 4 батальйону управління патрульної полії в Чернігівській області ДПП Федченка О.В.,

прокурора Абдужабарової І.П.,

свідка ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора УПП батальйону, 4 роти, 2 взводу Управління патрульної поліції в Чернігівській області старшого лейтенанта Федченка Олексія Вячеславовича, Департаменту патрульної поліції України про визнання дій неправомірними та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції позивача.

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідачів про визнання дій неправомірними, скасування постанови серії ЕГА № 1738681 від 09 квітня 2025 року та стягнення з Департаменту патрульної поліції України моральної шкоди у розмірі 1 000 000 гривень.

Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що постановою серії ЕГА № 1738681 від 09 квітня 2025 року інспектором УПП батальйону, 4 роти, 2 взводу Управління патрульної поліції в Чернігівській області старшим лейтенантом поліції Федченко О.В. було притягнуто його до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 3 400 гривень за завідомо неправдивий виклик поліції, а саме телефонний дзвінок на лінію «102» та повідомлення про те, що біля УПП в Чернігівській області запарковані транспортні засоби з порушенням Правил дорожнього руху. Дану постанову ОСОБА_3 вважає незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню. Зазначає, що 09 квітня 2025 року він зі своїм товаришем прибули до УПП в Чернігівській області для отримання певної необхідної йому інформації, а саме питання до відділу моніторингу. Коли вони під`їхали до УПП в Чернігівській області, то він побачив на майданчику неправильно запарковані транспортні засоби. Його товариш, як особа з інвалідністю, ветеран війни, хотів поставити автомобіль на відведених для його категорії водіїв місцях, але вони були зайняті іншими транспортними засобами, які візуально не обладнані відповідними знаками 30.3 ґ) «Водій з інвалідністю» - квадрат синього кольору із стороною 150 мм і білим зображенням символу таблички 7.17 Правил дорожнього руху. Знак розміщується спереду і ззаду на механічних транспортних засобах, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять пасажирів з інвалідністю. Після чого, ОСОБА_1 звернувся до уповноваженої особи інспектора та повідомив, що транспортні засоби марки «Nissan Rogue» з державним номерним знаком НОМЕР_1 та марки «Toyota RAV4» з державним номерним знаком НОМЕР_2 , які були запарковані з порушенням Правил дорожнього руху та стояли на місцях, визначених для паркування транспортних засобів осіб з інвалідністю. У в`язку з тим, що належного реагування зі сторони уповноваженої особи ОСОБА_1 не отримав, він звернувся на лінію «102». У подальшому за вказаним зверненням на місце події прибув наряд патрульної поліції. Лейтенант патрульної поліції

Комар повідомив його, що відповідно до наявних у них баз даних вони спробують встановити власників транспортних засобів та усунути порушення, однак наряд поліції навіть не провів базової перевірки інформації, яку їм було надано, не було здійснено фіксації місця події, перевірки наявності відповідних дорожніх знаків чи розмітки, тобто жодних дій щодо встановлення обставин події здійснено не було. У подальшому, після спілкування з лейтенантом ОСОБА_4 , до нього підійшов інспектор ОСОБА_5 та почав вимагати встановлення його особи, на що

він пояснив, що наразі у Чернігівській області оголошено повітряна тривога і з міркувань безпеки він має намір покинути місце події та пройти в укриття. Не зважаючи на це, інспектор ОСОБА_5 категорично відмовив йому, фактично змусивши залишитися на відкритій місцевості. Під час подальшої розмови, ОСОБА_5 наголосив, що місця для паркування мають бути позначені відповідними знаками та розміткою, які наразі затерті, і тому повідомлення на телефонну лінію «102» він розцінює як завідомо неправдиве. У подальшому інспектор Федченко О.В. склав щодо ОСОБА_1 постанову про адміністративне правопорушення за ст. 183 КупАП. Щодо обґрунтування позовних вимог про стягнення моральної шкоди, ОСОБА_1 зазначає, що у результаті неправомірних дій співробітників поліції, а саме інспектора ОСОБА_5 , йому було завдано моральної шкоди, оскільки він зазнав публічного приниження, емоційного тиску та погроз, душевних страждань, почуття страху та беззахисності. Крім того, складання щодо нього постанови про адміністративне правопорушення завдали шкоду його репутації як громадянина та журналіста.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді від 22 квітня 2025 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

У встановлений судом строк від представника Департаменту патрульної поліції надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 26-38), відповідно до якого, вважає позовну заяву ОСОБА_1 безпідставною та необґрунтованою, спрямованою на уникнення відповідальності за протиправні дії та дискредитацію поліцейських, а тому просить відмовити повністю у задоволенні позовних вимог, а оскаржувану постанову залишити без зміни.

Відзив мотивовано тим, що 09 квітня 2025 року о 17 годині 17 хвилин надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що 09 квітня 2025 року о

17 годині 16 хвилин за адресою: м. Чернігів, вул. Громадська, 66, від заявника ОСОБА_1 , зміст якого полягав у тому, що на паркомісцях для інвалідів запарковані автомобілі без відповідних позначок, просить направити поліцію, чекає на місці. Дане звернення було зареєстровано в журналі єдиного обліку заяв та повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події за № 1654. У складі екіпажу Вікінгу-100 перебував інспектор роти № 4 батальйону УПП в Чернігівській області старший лейтенант поліції ОСОБА_5 , який і спілкувався з ОСОБА_1 практично від самого початку прибуття. ОСОБА_5 є уповноваженим працівником патрульної, проходить службу на посаді інспектора взводу № 2 роти № 4 батальйону УПП в Чернігівській області ДПП, має звання старший лейтенант поліції, а отже, у відповідності до ст. 222 КУпАП має право розглядати справи про адміністративні правопорушення, зокрема за ст. 183 КУпАП. Виявивши порушення, поліцейський вжив заходів щодо притягнення до відповідальності винної особи, у результаті розгляду справи щодо ОСОБА_1 була винесена постанова про адміністративне правопорушення серії ЕГА №1738681 від 09 квітня 2025 року за ст. 183 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 гривень. Інспектором Федченком О.В. була дотримана процедура розгляду справи. Обставини справи були задокументовані на нагрудні портативні відеореєстратори № 470664 та № 471847, що є технічними засобами. На місці події було встановлено відсутність будь яких ознак порушення правил паркування, що стало підставою для винесення постанови. Безпідставним та спростовується відеозаписами і посилання позивача на той факт, що інспектор Федченко О.В. категорично відмовив позивачу у залишенні місця події для слідування в укриття під час оголошення повітряної тривоги, але як вбачається один із поліцейських звернув увагу ОСОБА_1 на те, що лунає повітряна тривога, проте сам позивач не поспішав піти з місця події і продовжував вести розмови з поліцейськими, жодним чином не маючи намір сховатися в укриття. Також, відповідно до записів з портативного відеореєстратора № 471847 постанова по справі серії ЕГА №1738681 від

09 квітня 2025 року була роздрукована у двох екземплярах, ОСОБА_1 ознайомлено з її змістом та вручено під розпис копію даної постанови. Вважає, що посилання ОСОБА_1 на статус журналіста не дають йому права зловживати та втручатися в діяльність правоохоронних органів. У даному випадку позивач фактично зловживає посвідченням журналіста, прикриваючись ним не з метою виконання інформаційної функції, а для створення конфліктних ситуацій та здійснення тиску на працівників поліції. Також у відзиві представник посилається на те, що позивач не вперше здійснює дії, спрямовані на дискредитацію поліції. Щодо стягнення моральної шкоди вважає, що жодних неправомірних дій поліцейських не було допущено, а навпаки дії були спрямовані на припинення порушення саме ОСОБА_1 , який свідомо ввів в оману систему екстреного виклику, порушив публічний порядок та витратив ресурси поліції без потреби. Крім того, сам лише факт порушення прав позивача не може слугувати виключною підставою для стягнення моральної шкоди, оскільки моральна шкода повинна бути аргументована. У зв`язку з наведеним вважає позовні вимоги, в тому числі щодо стягнення моральної шкоди, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

16 травня 2025 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

04 липня 2025 року позивач ОСОБА_1 подав письмову заяву (клопотання), в якій просить всі кошти на відшкодування моральної шкоди, у разі задоволення заявленого позову, спрямувати ГО «ВЕТЕРАНСЬКА СПІЛЬНОТА УКРАЇНИ «СЕРЦЕВІР» із цільовим призначенням «благодійна допомога», про що зазначити в судовому рішенні.

У судовому засіданні позивач та його представник адвокат Хайтов П.В. вимоги підтримали та просили задовольнити.

Представник відповідача Департаменту патрульної поліції

Сіндєєва В.В. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, вважала позовні вимоги ОСОБА_1 необґрунтованими та просила відмовити повністю у задоволенні позову.

Відповідач ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. Зазначив, що в процесу спілкування з ОСОБА_1 він роз`яснив останньому його права та жодним чином не обмежував їх, діяв виключно в межах своєї компетенції.

Прокурор Абдужабарова І.П. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що інспектором УПП батальйону, 4 роти, 2 взводу Управління патрульної поліції в Чернігівській області старшим лейтенантом Федченком О.В. 09 квітня 2025 року винесено постанову серія ЕГА

№ 1738681, якою притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 гривень.

За змістом оскаржуваної постанови 09 квітня 2025 року в м. Чернігові по вул. Громадська, 66, заявник ОСОБА_1 здійснив завідомо неправдивий виклик поліції, а саме зателефонував на лінію «102» та повідомив про те, що біля будівлі УПП в Чернігівській області припарковані транспортні засоби з порушенням Правил дорожнього руху, хоча о 17 годині 11 хвилин заявнику роз`яснено, що це не так, відео з п.в. 470664, 471847 (а.с. 8, 45).

Як вбачається із копії посвідчення серії НОМЕР_3 , виданого

22 вересня 2023 року, ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій.

Крім того, згідно копії пенсійного посвідчення серії НОМЕР_4 , виданого 04 жовтня 2023 року, ОСОБА_1 має пенсію по інвалідності, 3 гр. інвалідність армії, термін дії довічно (а.с. 7).

Згідно копії рапорту інспектора УПП в Чернігівській області ДПП Савченко В.В. від 25 квітня 2024 року вбачається, що 09 квітня 2025 року о

17 годині 17 хвилин надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що

09 квітня 2025 року о 17 годині 16 хвилин за адресою: Чернігівська область,

м. Чернігів, вул. Громадська, буд. 66, заявник повідомив, що на паркомісцях для інвалідів припарковані автомобілі без відповідних позначок, просить направити поліцію, чекає на місці. Заявник ОСОБА_1 . Результат відпрацювання: прибувши за вказаною адресою, було виявлено заявника ОСОБА_3 , який повідомив, що автомобілі по вул. Громадська, 66, припарковані з порушенням Правил дорожнього руху, а саме припарковані на місцях для інвалідів, заявнику було роз`яснено норми чинного законодавства та надано роз`яснення, що на даній парковочній зоні немає ні дорожнього знаку, ні дорожньої розмітки, що підтверджується картою місцевості яка затверджена міською радою. На місці події працює Вікінг-100 (а.с. 46).

14 квітня 2025 року ОСОБА_3 звернувся із письмовою заявою до начальника УПП в Чернігівській області щодо прийняття мір та проведення перевірки по заяві, в якій зазначив, що 09 квітня 2025 року о 17 годині

30 хвилин була винесена постанова старшим лейтенантом поліції

Федченко О.В. за ст. 183 КУпАП, вважає винесену постанову незаконною, так як інспектор ОСОБА_5 не з`ясував всіх обставин, не надав право скористатись правами, а саме ст. 59 Конституції України, не надав можливості ознайомитись з матеріалами справи. Вважає дії інспектора незаконними та перешкоджають його журналістській діяльності (а.с. 47).

Відповідно до копії довідної записки про результати проведення перевірки інформації, викладеної у заяві громадянина ОСОБА_3 від 22 квітня 2024 року, враховуючи матеріали перевірки, в тому числі відеозаписи з місця події, підтверджується факт вчинення громадянином ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, у зв`язку з чим, перевірку по фактам, викладеним у заяві ОСОБА_3 припинено

(а.с. 50).

Із копії рішення від 23 квітня 2025 року вбачається, що постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА №1738681 від 09 квітня 2025 року залишено без зміни, а заяву громадянина ОСОБА_3 без задоволення. (а.с. 51).

Відповідно до копії відповіді виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 28 квітня 2025 року, наданого на лист № 8389/41/22/01-25 від 14 квітня 2025 року щодо отримання схеми організації дорожнього руху по вул. Громадська від перехрестя з вул. Інструментальна до перехрестя

вул. Козацька, станом на 25 квітня 2025 року зазначена схема організації дорожнього руху в Чернігівській міській раді відсутня (а.с. 56).

Згідно з інформацією, 10 квітня 2025 року на гарячу лінію Національної поліції України надійшла скарга від громадянина ОСОБА_3 , особи з інвалідністю 3 групи, на працівників УПП в Чернігівській області ДПП, яка полягає в тому, що 09 квітня 2025 року приблизно о 17 години 30 хвилин він прибув до УПП в Чернігівській області ДПП, але не зміг припаркуватися біля УПП, так як паркомісця для інвалідів були зайняті власними автомобілями працівників патрульної поліції, а саме: з державним номерним знаком НОМЕР_2 (начальника УПП в Чернігівській області), з державним номерним знаком НОМЕР_1 . Інспектори, до яких звернувся заявник, не відреагували, заявник викликав по спецлінії «102» поліцію, поліцейські, які прибули на виклик повідомили, що встановлять та притягнуть винних до відповідальності. У подальшому щодо заявника було винесено постанову ЕГА № 1738681 від 09 квітня 2025 року за ст. 183 КУпАП. Заявник вимагає провести перевірку та надати інформацію, чи є паркомісця та в якій кількості для інвалідів на парковці біля УПП в Чернігівській області (а.с. 57).

Із копії листа про розгляд звернення ОСОБА_3 від 07 травня 2025 року вбачається, що біля УПП в Чернігівській області ДПП немає місць для паркування водіїв з інвалідністю (а.с. 59).

Згідно з копіями рапортів ОСОБА_3 двічі звертався зі скаргою на поліцейських та вимагав направити на його виклик слідчо-оперативну групу для написання заяви про скоєння злочину працівниками поліції, а саме зловживання службовим становищем (а.с. 89, 92-93).

Заяву та письмові пояснення додані до заяви прийняв о/у ВКП ЧРУП ГУНП в Чернігівській області старший лейтенант поліції ОСОБА_6 , про що складено протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію (а.с. 91)

Як вбачається із копії висновку про результати розгляду звернення

ОСОБА_3 (ЄО від 11 квітня 2025 року № 1702), перевірку за заявою

ОСОБА_3 припинено. Звернення ОСОБА_3 визнано повторними та такими, що розгляду не підлягають. ОСОБА_3 09 квітня 2025 року приблизно о 16 годині прибув до УПП в Чернігівській області ДПП спільно зі своїм побратимом по службі в ЗСУ ОСОБА_2 , котрий являється інвалідом війни. Кожен приїхав окремо на автомобілі. ОСОБА_2 прибув на своєму автомобілі марки «Ауді А6» з наявними наліпками, котрі позначають, що керування транспортним засобом здійснює особа з інвалідністю. У зв`язку з тим, що місця для стоянки навпроти входу до будівлі УПП на той момент були зайняті, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 припаркували свої автомобілі за будівлею УПП. Після чого, підійшовши ближче до входу в управління, заявник звернув увагу, що два місця для паркування транспортних засобів призначені для осіб з інвалідністю. ОСОБА_7 підійшов до одного з інспекторів, котрий перебував біля входу до будівлі та вказав на два автомобілі з цивільними реєстраційними номерами, на що поліцейський відповів, що розмітка місць для парковки транспортних засобів осіб з інвалідністю затерта, хоча заявник чітко бачив контур розмітки. (а.с. 94-95).

Згідно з копією відповіді ДП «Чернігівський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» вони не є баланспоутримувачем майданчиків для паркування транспортних засобів біля будівлі Управління патрульної поліції в Чернігівській області за адресою: м. Чернігів, вул. Громадська, 66. Інформацією, який суб`єкт господарювання є балансоутримувачем за вказаною адресою, підприємство не володіє і не зобов`язано володіти, так як вона не відноситься до компетенції підприємства, передбаченої законодавством (а.с. 100).

Згідно відповіді виконавчого комітету Чернігівської міської ради від

22 квітня 2025 року земельні ділянки під паркувальними майданчиками біля будівлі по вул. Громадська, 66, в користування згідно рішень міської ради не передавалися. У Чернігівській міській раді відсутня схема організації дорожнього руху по вул. Громадська, у тому числі біля будівлі № 66

(а.с. 106).

Як вбачається із копії рапорту інспектора УПП в Чернігівській області ДПП Савченко В.В. від 25 квітня 2024 року, 09 квітня 2025 року о 17 годині

17 хвилин надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що 09 квітня

2025 року о 17 годині 16 хвилин за адресою: м. Чернігів, вул. Громадська, буд. 66, заявник повідомив, що на паркомісцях для інвалідів припарковані автомобілі без відповідних позначок, просить направити поліцію, чекає на місці. Заявник ОСОБА_1 , тел. НОМЕР_5 . Результат відпрацювання: прибувши за вказаною адресою, було виявлено заявника ОСОБА_3 , який повідомив, що автомобілі по вул. Громадська, 66, припарковані з порушенням Правил дорожнього руху, а саме, припарковані на місцях для інвалідів, заявнику було роз`яснено норми чинного законодавства та надано роз`яснення, що на даній парковочній зоні немає ні дорожнього знаку, ні дорожньої розмітки, що підтверджується картою місцевості, яка затверджена міською радою. На місці події працює Вікінг-100.

Судом також досліджено відеозаписи, надані суду сторонами, на яких зафіксовано обстановку на місці, а також процес спілкування поліцейського із позивачем та подальше винесення постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Суд вважає, що долучені до матеріалів справи відеозаписи не підтверджують наявність у позивача умислу на вчинення завідомо неправдивого виклику працівників поліції. Із відеозаписів чітко вбачається, що ОСОБА_1 09 квітня 2025 року прибув до адміністративної будівлі Управління патрульної поліції в Чернігівській області разом зі своїм побратимом та ще з однією особою жіночої статі для вирішення питань у відділі моніторингу. Праворуч від входу до Управління патрульної поліції в Чернігівській області чітко видно дорожній знак парковки (5.42.1 «Місце для стоянки» Правил дорожнього руху). Перебуваючи у приміщенні, ОСОБА_3 почав розмову зі старшим лейтенантом поліції ОСОБА_5 щодо припаркованих автомобілів на місцях для осіб з інвалідністю, пояснив ситуацію, а саме що два транспортні засоби стоять з порушенням Правил дорожнього руху, які візуально не обладнані відповідними знаками, на що йому уповноважена особа повідомила, що місця для осіб з інвалідністю повинні позначатися дорожнім знаком, та розміткою, проте розмітка має властивість зношуватися або стиратися, тобто ніякого реагування на дану ситуацію ОСОБА_3 не отримав. Після чого, останній зателефонував на лінію «102». Прибувши на місце, поліцейський встановив особу позивача та зазначив, що вони з`ясують кому належать дані транспортні засоби, зокрема номера телефонів власників, та транспортні засоби приберуть. Під час встановлення особи позивача, почалась повітряна тривога, на що інспектор повідомив, що необхідно покинути територію управління. Також поліцейський, який прибув на виклик запевнив, що з ОСОБА_3 будуть тримати зворотній зв`язок по телефону. У подальшому, коли один автомобіль від`їхав від будівлі Управління патрульної поліції в Чернігівській області, на дорожньому покритті чітко зафіксовано дорожню розмітку, яка указує на місця для парковки людей з інвалідністю (1.35 Правил дорожнього руху). Крім того, на автомобілях марки «Нісан» та «Тойота», на стоянку яких з порушенням Правил дорожнього руху указував ОСОБА_1 , візуально не мають відповідного знаку «Водій з інвалідністю».

Отже, для будь-якого стороннього спостерігача наявність відповідних дорожнього знаку 5.42.1 та дорожньої розмітки 1.35 Правил дорожнього руху візуально свідчить про належну організацію стоянки біля будівлі Управління патрульної поліції в Чернігівській області ДПП та, як наслідок, порушення Правил дорожнього руху водіями, автомобілі яких стоять на місцях для людей з інвалідністю і не містять відповідних знаків «Водій з інвалідністю».

Незважаючи на це, до ОСОБА_3 підійшов інспектор ОСОБА_5 , роз`яснив його права та повідомив, що на нього буде складено протокол про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП.

ОСОБА_3 заявив клопотання щодо надання йому правничої допомоги та просив не розглядати справу сьогодні, а перенести розгляд на іншу дату, так як його адвокат зайнятий, на що інспектор повідомив, що ОСОБА_1 має право звернутися за безоплатною правовою допомогою або звернутися до іншого адвоката. Після завершення повітряної тривоги, ОСОБА_3 разом із інспектором ОСОБА_5 пройшли до приймальні громадян управління. Постанова про адміністративне правопорушення була роздрукована у двох екземплярах, ознайомлено ОСОБА_3 та вручено під розписку. Після чого ОСОБА_1 разом зі своїм побратимом та особою жіночої статі вийшли з приймальні громадян та покинули приміщення УПП в Чернігівській області.

Свідок ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснив, що 09 квітня 2025 року вони з ОСОБА_1 прибули до Управління патрульної поліції в Чернігівській області з метою вирішення питання, щодо повернення автомобіля зі штрафмайданчику. Зауважив, що знак парковки та відповідна дорожня розмітка були наявні біля будівлі УПП в Чернігівській області. ОСОБА_1 звернувся до інспектора ОСОБА_5 з приводу автомобілів які займають на парковці місця для інвалідів і на яких були відсутні відповідні знаки. Інспектор повідомив, що відповідних місць для парковки інвалідів немає. У зв`язку з тим, що інспектор ОСОБА_5 не надав допомоги у вирішенні питання з парковкою, ОСОБА_1 вимушений був звернутися на лінію «102». Поліцейські, які прибули на виклик, вислухали ОСОБА_1 та пообіцяли встановити водіїв автомобілів, які були припарковані з порушенням правил та усунути порушення шляхом звільнення місць для парковки людей з інвалідністю. Після цього інспектор ОСОБА_5 склав постанову на ОСОБА_1 за завідомо неправдивий виклик.

ІV. Норми права, які застосував суд, та оцінка аргументів сторін.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо; неупереджено; добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист.

Відповідно до вимог ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 183 КУпАП передбачена відповідальність за завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань.

Диспозиція ст. 183 КУпАП передбачає об`єктивну сторону правопорушення виклик представника хоча б однієї з перерахованих у статті спеціальних служб нібито для надання допомоги, знаючи наперед про те, що в цьому немає ніякої необхідності.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю прямого умислу. Правопорушник, повідомляючи певну інформацію спеціальній службі, усвідомлює, що вона є неправдивою, і бажає виїзду на місце виклику працівників цієї служби.

Склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, передбачає умисну форму вини особи, коли, відповідно до положень ст. 10 КУпАП особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, відповідно до ст. 245 КУпАП є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КупАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

При прийнятті постанови про накладення адміністративного стягнення за правилами ст. 252 КупАП визначено обов`язок особи, яка виносить постанову провести оцінку наявним доказам, повно і об`єктивно дослідити всі обставини справив їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

За приписами ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення, крім іншого, зазначаються: відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права і обов`язки, передбачені ст. 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Зі змісту ст. 283 КупАП також слідує, що обставини вчинення адміністративного правопорушення, які викладені у постанові, мають встановлюватись на підставі оцінених органом (посадовою особою) доказів, що є допустимими, тобто зібраними у встановленому КУпАП порядку.

Із системного аналізу наведених вище правових норм вбачається, що правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.

Відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» до повноважень національної поліції відповідно до покладених на неї обов`язків належать: виявляти причини та умови, вживати заходів щодо попередження та усунення виявлених адміністративних правопорушень; патрульні поліцейські уповноважені перевіряти документи, що посвідчують особу, чи документи, що підтверджують певне право особи; складати протоколи про адміністративні правопорушення, застосовувати інші передбачені законом заходи забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення; у випадках, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення, здійснювати провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймати рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечувати їх виконання.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок, щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд вважає, що відповідачі не надали достовірних доказів на підтвердження наявності умислу у ОСОБА_1 на завідомо неправдивий виклик поліції та наявність достатніх підстав для винесення оскаржуваної постанови, а тому постанова серії ЕГА № 1738681 від 09 квітня 2025 року підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Статтею 56 Конституції України гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної чи моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Статтею 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

За загальним правилом, підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди завданої особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади при здійсненні своїх повноважень виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою.

Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; в інших випадках, встановлених законом.

Касаційний адміністративний суд Верховного Суду у постанові від

09 липня 2019 року в справі № 9901/21/19 зазначив, що отриманню беззаперечного висновку про заподіяння моральної шкоди має передувати така взаємообумовлена послідовність: ухвалення рішення, вчинення дії, допущення факту бездіяльності суб`єктом владних повноважень, яким порушено права, свободи, інтереси; настання негативних наслідків (заподіяння) шкоди від ухваленого рішення, вчиненої дії, допущеного факту бездіяльності суб`єктом владних повноважень; існування причинно-наслідкового зв`язку між рішенням, дією, бездіяльністю й заподіяною особі шкодою.

Відповідно до постанов Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 29 серпня 2018 року в справі № 686/16161/16-ц; від 04 липня 2018 року в справі № 641/2328/17; від 23 січня 2019 року у справі № 308/1990/16-ц; від

23 січня 2019 року № 638/1413/17 висловлено правову позицію про неможливість відшкодування шкоди у разі відсутності судового рішення про визнання протиправними рішень, дій або бездіяльності державного органу чи конкретної посадової (службової) особи державного органу (заподіювач шкоди).

Підставами для визнання протиправним дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень є невідповідність їх вимогам чинного законодавства. При цьому, обов`язковою умовою для визнання таких дій/ бездіяльності протиправними є також наявність факту порушення прав чи охоронюваних законом інтересів позивача у справі. Винесення постанови це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та реагування на нього, які в силу положень КУпАП та КАС України, є предметом оцінки суду при розгляді справи щодо законності притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Судом встановлено, що оскаржена постанова підлягає скасуванню. При цьому, ключовою підставою скасування даної постанови є саме відсутність доказів вчинення правопорушення.

Факт винесення постанови поліцейським та скасування її судом, сам по собі не доводить заподіяння позивачу шкоди та не підтверджує наявності причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та настанням шкоди. Так, встановлено, що оскаржена постанова винесена уповноваженою особою, в межах наданих їй повноважень.

Доводи позивача зводяться до незгоди з постановою, натомість у матеріалах справи відсутні належні докази на підтвердження порушення особистих немайнових чи процесуальних прав позивача, завдання шкоди його здоров`ю та душевних страждань, а отже заподіяння йому внаслідок неправомірних дій відповідача моральної шкоди.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, при вирішенні спору щодо відшкодування моральної шкоди слід дослідити чим підтверджується факт заподіяння особі моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин вони заподіяні та в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі оцінюється заподіяна шкода.

Однак, позивачем не наведено обґрунтувань та не надано доказів на підтвердження заподіяння йому моральної шкоди, а також не обґрунтовано розміру такої шкоди, матеріали справи не містять таких доказів.

Таким чином, позовна вимога про відшкодування позивачу моральної шкоди задоволенню не підлягає.

V. Розподіл судових витрат

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи..

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач, будучи учасником бойових дій згідно посвідчення серії

НОМЕР_3 звільнений від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому відповідно до ст. 139 КАС України судовий збір в сумі 605 гривень 60 копійок підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 9, 14, 19, 72, 77, 90, 139, 245, 246, 250, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до інспектора УПП батальйону, 4 роти, 2 взводу Управління патрульної поліції в Чернігівській області старшого лейтенанта Федченка Олексія Вячеславовича, Департаменту патрульної поліції України про визнання дій неправомірними та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА № 1738681 від

09 квітня 2025 року винесену інспектором УПП батальйону, 4 роти, 2 взводу Управління патрульної поліції в Чернігівській області старшим лейтенантом Федченком Олексієм Вячеславовичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції України судовий збір у сумі 605 гривень 60 копійок.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Шостого апеляційного адміністративного суду через Новозаводський районний суд м. Чернігова протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 )

Відповідач: інспектор УПП батальйону, 4 роти, 2 взводу Управління патрульної поліції в Чернігівській області старший лейтенант Федченко Олексій Вячеславович (місцезнаходження: вул. Громадянська, буд. 66,

м. Чернігів, 1400)

Відповідач: Департамент патрульної поліції (місцезнаходження: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3, ).

Суддя Р.М. Топіха