Справа № 380/21834/24
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2025-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2025 рокуЛьвівСправа № 380/21834/24 пров. № А/857/15901/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя Довга О.І.,

суддя Запотічний І.І.,

суддя Шинкар Т.І.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 березня 2025 року (головуючий суддя Желік О.М., м.Львів) у справі №380/21834/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Львівської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

24.10.2024 позивач ( ОСОБА_1 ) звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Львівській області (відповідач), в якому просив: визнати протиправною бездіяльність Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю, яка полягає у непроведенні перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил в межах компетенції передбаченої Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» під час виконання підготовчих та будівельних робіт на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 ; зобов?язати Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю провести перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт на земельній ділянці за адресою: м.Львів, вул.Моршинська, 11, за результатами якої скласти акт перевірки.

Позов обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку по АДРЕСА_2 . Позивач вказала, що 27.03.2024 нею було скеровано на адресу Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю ЛМР звернення про проведення перевірки законності здійснення будівельних робіт по АДРЕСА_1 (кадастровий номер :03:003:0125), а також вжиття заходів щодо припинення незаконної діяльності ОСББ «На Моршинській» на вказаній земельній ділянці, оскільки відповідно до Ухвали Львівської міської ради №3769 від 23.08.2023 ОСББ «На Моршинській» було передано в постійне користування земельну ділянку по АДРЕСА_1 (кадастровий номер :03:003:0125) для обслуговування багатоквартирного житлового будинку з обмеженнями без права загородження, становлення шлагбаумів, перешкод або обмежувачів, які перекривають наскрізні проїзди та проходи що сполучають вулиці двори. Вищевказана земельна ділянка розміщена в межах історичного ареалу м.Львова. При цьому, позивач вказує, що ОСББ «На Моршинській» проведено будівельні роботи по облаштуванню огорожі практично по всьому периметру переданої в користування земельної ділянки із перекриттям проїзду. На будівельному майданчику відсутнє розміщення будівельного паспорту об?єкта, що свідчить про проведення самовільного будівництва в межах історичного ареалу м.Львова без будь-яких погоджень з управлінням історичного середовища Львівської міської ради та без зареєстрованого дозволу (повідомлення) на проведення будівельних робіт. Водночас, як зазначає позивач, Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю ЛМР листом від 08.04.2024 повідомлено її про те, що відповідне звернення не відноситься до повноважень інспекції і скерувало таке на адресу Франківської районної адміністрації ЛМР. Підставою для тверджень про відсутність повноважень щодо перевірки факту будівництва ОСББ «На Моршинській» огорожі (паркану) було посилання на вимоги Постанови Кабінету Міністрів України №406 від 07.06.2017 року у якій зазначено, що «зведення на земельній ділянці тимчасових будівель та споруд без влаштування фундаментів, зокрема парканів (огорож), відноситься до переліку робіт, які не потребують документів, що надають право їх виконання, та після закінчення яких об?єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію». На думку позивача, відповідач належним чином не виконує функцій та заходів державного реагування (контролю) в межах компетенції визначеної Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» та уникає вчинення усіх дій для усунення порушень містобудівних умов та обмежень забудови, усунення порушень пожежних, санітарних та екологічних норм, в т. ч. при здійсненні самочинного будівництва огорожі (паркану) за адресою м.Львів, вул. Моршинська, 11.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 20 березня 2025 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивачем подана апеляційна скарга. Доводи апеляційної скарги аналогічні доводам позовної заяви. Крім того, зазначає, що в основу відмови у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції покликається на передбачене оформлення та видачу лише дозволу на влаштування огорожі, проте такий дозвіл жодним чином не являється повідомленням (дозволом) на початок виконання будівельних робіт. Ототожнення судом цих двох документів є хибним, оскільки такі документи різняться за своїм правовим статусом. Вищевказане свідчить про допущену помилку судом першої інстанції у визначенні статусу та природи документів на основі яких здійснюється початок виконання будівельних робіт і така помилка призвела до невірного визначення особи, яка має здійснювати контроль за законністю та належністю початку виконання будівельних робіт. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС) суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступні підстави.

Судом встановлені наступні обставини.

ОСОБА_1 27.03.2024 звернулась із заявою до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Львівської міської ради, в якій, серед іншого, просила провести перевірку законності проведення будівельних робіт по АДРЕСА_1 (кадастровий номер :03:003:0125), та вжити заходів щодо припинення незаконної діяльності ОСББ «На Моршинській» на вказаній земельній ділянці.

Листом Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Львівської міської ради №0006-вих-47613 від 08.04.2024 повідомлено ОСОБА_1 , зокрема, про те, що вирішення питань, які висвітлені у зверненні гр. ОСОБА_1 від 27.03.2024, зареєстрованому в СЕД Львівської міської ради за №3-В-19737-0004 від 02.04.2024, яке скероване листом управління охорони історичного середовища Львівської міської ради, зареєстрованим в СЕД Львівської міської ради за №4-0004-18357 від 05.04.2024, не відноситься до повноважень Інспекції. Відповідно до Положення про розмежування повноважень між виконавчими органами Львівської міської ради, затвердженого ухвалою міської ради №1081 від 08.07.2021, до повноважень районної адміністрації належить надання дозволів на встановлення огорож в установленому виконавчим комітетом порядку. Рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 09.09.2011 №834 затверджено Положення про порядок влаштування огорож у м. Львові. Згідно підпункту 5.1 пункту 5 даного Положення особа, яка має намір влаштувати огорожу, повинна отримати дозвіл (розпорядження голови районної адміністрації) на проведення таких робіт.

Вказаним листом також повідомлено ОСОБА_1 про те, що її звернення, зареєстроване в СЕД Львівської міської ради за №3-В-19737-0004 від 02.04.2024, яке скероване листом управління охорони історичного середовища Львівської міської ради, зареєстрованим в СЕД Львівської міської ради за №4-0004-18357 від 05.04.2024, передано для розгляду в межах повноважень та надання відповіді заявнику до Франківської районної адміністрації Львівської місткої ради.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не проведення перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил в межах компетенції передбаченої Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» під час виконання підготовчих та будівельних робіт на земельній ділянці за адресою: м.Львів, вул. Моршинська, 11, позивач звернувся в суд першої інстанції з позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, довів ті обставини, на яких ґрунтуються його заперечення.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів встановлено Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17 лютого 2011 року № 3038-VI (Закон № 3038-VI).

Згідно частини третьої статті 6 Закону №3038-VI до органів державного архітектурно-будівельного контролю належать: 1) структурні підрозділи з питань державного архітектурно-будівельного контролю Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій; 2) виконавчі органи з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад. Органом державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду. Примірне положення про органи державного архітектурно-будівельного контролю затверджується Кабінетом Міністрів України.

Частиною першою статті 7 Закону №3038-VI встановлено, що управління у сфері містобудівної діяльності та архітектурно-будівельного контролю здійснюється шляхом: 1) планування територій на державному, регіональному та місцевому рівнях; 2) моніторингу стану розроблення та реалізації містобудівної документації на всіх рівнях; 3) визначення державних інтересів для їх врахування під час розроблення містобудівної документації; 4) проведення ліцензування і професійної атестації; 5) розроблення і затвердження будівельних норм, кошторисних норм, нормативів і правил, запровадження одночасної дії застосування будівельних норм, розроблених на основі національних технологічних традицій, та будівельних норм, приведених у відповідність до вимог Європейського Союзу; 6) контролю за дотриманням законодавства у сфері містобудівної діяльності, вимог будівельних норм і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування об`єктів містобудування (вихідні дані), проектної документації; 7) надання (отримання, реєстрації), відмови у видачі чи анулювання (скасування) документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів (крім анулювання (скасування) документів, що засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів): виконавчими органами з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад (крім міських рад населених пунктів, які є адміністративними центрами областей, та міських рад населених пунктів з чисельністю населення понад 50 тисяч) - щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), розташованих у межах відповідних населених пунктів; виконавчими органами з питань державного архітектурно-будівельного контролю міських рад населених пунктів, які є адміністративними центрами областей, міських рад населених пунктів з чисельністю населення понад 50 тисяч, структурними підрозділами з питань державного архітектурно-будівельного контролю Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій - щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними (СС1) та середніми (СС2) наслідками, розташованих у межах відповідних населених пунктів; центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, через головних інспекторів будівельного нагляду - щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними (СС1), середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками, розташованих за межами населених пунктів і на території кількох адміністративно-територіальних одиниць, щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми наслідками (СС2), розташованих у межах сіл, селищ та міст (крім міст, які є адміністративними центрами областей, міст з чисельністю населення понад 50 тисяч, міст Києва та Севастополя), а також щодо всіх об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із значними наслідками (СС3), розташованих у межах населених пунктів; 8) здійснення державного архітектурно-будівельного контролю щодо об`єктів, розташованих в межах та за межами населених пунктів, на території кількох адміністративно-територіальних одиниць, зазначених у пункті 7 частини першої цієї статті.

Згідно з частиною першою статті 41 Закону №3038-VI державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю відповідно до Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності". Державний архітектурно-будівельний контроль замовників будівництва, які є фізичними особами, здійснюється відповідно до Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" з урахуванням особливостей правового статусу таких осіб. Порядок здійснення архітектурно-будівельного контролю визначається Кабінетом Міністрів України. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється на об`єктах будівництва у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом. Плановою перевіркою вважається перевірка, що передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю, який затверджується керівником такого органу. Позаплановою перевіркою вважається перевірка, що не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю.

Підставами для проведення позапланової перевірки є: 1) подання суб`єктом містобудування письмової заяви про проведення перевірки об`єкта будівництва або будівельної продукції за його бажанням; 2) необхідність проведення перевірки достовірності даних, наведених у повідомленні про початок виконання підготовчих робіт, повідомленні про початок виконання будівельних робіт, декларації про готовність об`єкта до експлуатації, протягом трьох місяців з дня подання зазначених документів; 3) виявлення факту самочинного будівництва об`єкта; 4) перевірка виконання суб`єктом містобудування вимог приписів органів державного архітектурно-будівельного контролю; 5) вимога головного інспектора будівельного нагляду центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, про проведення перевірки за наявності підстав, передбачених законом; 6) звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб`єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності; 7) вимога правоохоронних органів про проведення перевірки. Повторне проведення позапланової перевірки за тим самим фактом (фактами), що був (були) підставою для раніше проведеної позапланової перевірки об`єкта будівництва чи суб`єктів містобудування, забороняється. Проведення позапланових перевірок з інших підстав, крім передбачених цією статтею, забороняється, крім позапланових перевірок, передбачених абзацом десятим цієї частини. Підготовчі та будівельні роботи, які не відповідають вимогам законодавства, будівельним нормам і правилам, містобудівним умовам та обмеженням, затвердженому проекту або будівельному паспорту забудови земельної ділянки, виконуються без набуття права на їх виконання, підлягають зупиненню до усунення порушень законодавства у сфері містобудівної діяльності. У разі систематичного (два і більше разів підряд) перешкоджання проведенню перевірки посадовим особам органу державного архітектурно-будівельного контролю, невиконання вимог приписів посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю щодо усунення порушень законодавства у сфері містобудівної діяльності, встановлених під час перевірки, а саме: порушень вимог містобудівної документації, містобудівних умов та обмежень, проектної документації на будівництво об`єкта, будівельних норм і правил, а також в інших випадках, визначених цим Законом, відповідний орган державного архітектурно-будівельного контролю звертається до суду із позовом про припинення права на виконання підготовчих або будівельних робіт. Неподання органом державного архітектурно-будівельного контролю позову до суду про припинення права на виконання підготовчих або будівельних робіт протягом двох місяців з дня закінчення строку для усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм і правил, визначеного у приписі про зупинення підготовчих або будівельних робіт, або постановлення судом ухвали про відмову у відкритті провадження у справі, про залишення позову (заяви) без розгляду, є підставою для відновлення виконання підготовчих та/або будівельних робіт (крім випадків, якщо підготовчі та/або будівельні роботи зупинені через ненабуття права на їх виконання). Орган державного архітектурно-будівельного контролю використовує відомості з електронної системи з метою здійснення заходів державного архітектурно-будівельного контролю.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 р. № 553 було затверджено Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного контролю (Порядок).

Згідно з п.2 Порядку державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється за дотриманням: 1) вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, проектної документації, будівельних норм, стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування об`єктів містобудування, технічних умов, інших нормативних документів під час виконання підготовчих і будівельних робіт, архітектурних, інженерно-технічних і конструктивних рішень, застосування будівельної продукції; 2) порядку здійснення авторського і технічного нагляду, ведення загального та (або) спеціальних журналів обліку виконання робіт (далі - загальні та (або) спеціальні журнали), виконавчої документації, складення актів на виконані будівельно-монтажні та пусконалагоджувальні роботи; 3) інших вимог, установлених законодавством.

Відповідно до п. 5, 7 вказаного Порядку державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом. Підставою для проведення позапланової перевірки є: звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб`єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.

Відповідно до п. 7-1 Порядку з метою розгляду отриманих звернень фізичних чи юридичних осіб про порушення суб`єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності (звернення) при органі державного архітектурно-будівельного контролю утворюється комісія щодо розгляду звернень у сфері містобудівної діяльності (комісія). Комісія здійснює колегіальний розгляд звернень фізичних чи юридичних осіб. Керівник органу державного архітектурно-будівельного контролю затверджує склад комісії та визначає її чисельність. До складу комісії входять посадові особи органу державного архітектурно-будівельного контролю. Комісія розглядає звернення протягом десяти робочих днів з дати їх надходження. Орган державного архітектурно-будівельного контролю не пізніше ніж за чотири дні до дня розгляду заяви повідомляє заявнику та замовнику про час і місце засідання Комісії шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті зазначеного органу та додатково телефонограмою (якщо номер телефону зазначено у зверненні) або з використанням електронної пошти (якщо адресу електронної пошти зазначено у зверненні, доданих до нього документах). Розгляд звернень здійснюється за участю заявника та замовника або їх представників. Заявник, замовник та/або їх представники мають право надавати пояснення та подавати додаткові матеріали з питань, зазначених у зверненні, з обов`язковим відображенням відповідної інформації у протоколі. У разі неявки замовника або його представника після належного їх повідомлення у спосіб, визначений абзацом шостим цього пункту, заява розглядається без його участі. У разі неявки заявника розгляд заяви переноситься на іншу дату, про що замовник і заявник повідомляються у спосіб, визначений абзацом шостим цього пункту. У разі повторної неявки заява залишається без розгляду. За результатами розгляду звернення комісія шляхом голосування приймає рішення, що оформлюється відповідним висновком. Рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосувало не менше половини персонального складу комісії. У разі рівного розподілу голосів голос голови комісії є вирішальним.

Постановою Кабінету Міністрів України від 7 червня 2017 р. № 406 було затверджено Перелік будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію.

Пунктом 6 Переліку встановлено, що зведення на земельній ділянці тимчасових будівель та споруд без влаштування фундаментів, зокрема навісів, альтанок, наметів, накриття, сходів, естакад, літніх душових, теплиць, гаражів, а також свердловин, криниць, люфт-клозетів, вбиралень, вигрібних ям, замощень, парканів, відкритих басейнів та басейнів із накриттям, погребів, входів до погребів, воріт, хвірток, приямків, терас, ґанків - щодо індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків.

Згідно з п. 2.1 Положення про Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого рішенням виконкому від 01.03.2024 № 306, основним завданням Інспекції є здійснення відповідно до законодавства України державного архітектурно-будівельного контролю, виконання дозвільних та реєстраційних функцій у сфері містобудівної діяльності.

Рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 09.09.2011 за №834 затверджено Положення про порядок влаштування огорож у м. Львові.

Дане положення регулює порядок влаштування огорож зі сторони магістральних вулиць і доріг та між суміжними землекористувачами, а також житлових вулиць місцевого значення у м. Львові з врахуванням існуючих архітектурних традицій, функціонально-планувальних вимог до забудови вулиць, типології елементів огорож.

Положення містить планувальні, художньо-естетичні та технічні вимоги до влаштування огорож, та крім того містить перелік необхідних документів для отримання дозволу (розпорядження голови районної адміністрації) на влаштування огорожі та передбачає процедуру отримання відповідного дозволу.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до Положення про розмежування повноважень між виконавчими органами Львівської міської ради, затвердженого ухвалою Львівської міської ради №1081 від 08.07.2021, до повноважень районної адміністрації належить надання дозволів на встановлення огорож в установленому виконавчим комітетом порядку.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем відповідно до Положення про розмежування повноважень між виконавчими органами Львівської міської ради, затвердженого ухвалою Львівської міської ради №1081 від 08.07.2021 було скеровано звернення позивача від 27.03.2024, що зареєстроване в СЕД Львівської міської ради за №3-В-19737-0004 від 02.04.2024 до Франківської районної адміністрації.

Листом Франківської районної адміністрації Львівської міської ради повідомлено позивачку про те, що оскільки Франківською районною адміністрацією, не приймався розпорядчий документ щодо встановлення огорожі прибудинкової території будинку №11 на вул. Моршинській, відповідно до Правил благоустрою Львівської, міської територіальної громади, затверджених ухвалою Львівської міської ради 21.04.2011 №376 зі змінами, останньою скерований лист в КП «Адміністративно-технічне управління» щодо розгляду питання складання протоколу за самочинні дій ОСББ «На Моршинській» з встановлення огорожі з порушенням вимог Положення про порядок влаштування огорож у м.Львові, затвердженого рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 09.09.2011 №834.

Принагідно позивачку також повідомлено, що ОСББ «На Моршинській» скеровано лист про необхідність оформлення у встановленому порядку дозвільних документів на огородження прибудинкової території в розмірах, визначених документами на землекористування. У випадку невиконання ОСББ «На Моршинській» вимог щодо оформлення дозвільних документів на огородження прибудинкової території будинку №11 на вул. Моршинській, районна адміністрація матиме підстави для розгляду питання щодо подальшої експлуатації даної огорожі.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що в межах спірних правовідносин підстави для проведення заходів державного архітектурно-будівельного контролю відсутні, оскільки надання дозволів на встановлення огорож в установленому виконавчим комітетом порядку віднесено до повноважень Франківської районної адміністрації Львівської міської ради.

Таким чином, питання, що висвітлені у зверненні позивачки, не належали до повноважень Інспекції, що у свою чергу, слугувало передачею такого звернення за належністю до відповідного органу Франківської районної адміністрації Львівської міської ради.

Отже, апеляційний суд вважає вірним висновок суду першої інстанції, що Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Львівської міської ради при розгляді звернення позивачки діяла в межах наданих їй повноважень.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Згідно з ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 березня 2025 року у справі № 380/21834/24 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді І. І. Запотічний
Т. І. Шинкар