Справа № 160/17481/25
Суддя: Коренев Андрій Олексійович
Дата ухвалення: 2025-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Коренева А.О.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Військова частина НОМЕР_2 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Військової частини НОМЕР_2 , у якому позивач просить суд:
Визнати протиправною бездіяльність відповідача - Військової частини НОМЕР_1 , що полягає у не нарахуванні та невиплаті позивачу ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, у розмірі, збільшеному до 100000 гривень, за час безпосередньої участі позивача у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України за періоди: з 17.08.2024 по 31.08.2024; з 01.09.2024 по 30.09.2024; з 01.10.2024 по 31.10.2024; з 01.11.2024 по 30.11.2024.
Зобов`язати відповідача Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу ОСОБА_1 суми додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, у розмірі, збільшеному до 100000 гривень, за час безпосередньої участі позивача у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України в періоди: з 17.08.2024 по 31.08.2024; з 01.09.2024 по 30.09.2024; з 01.10.2024 по 31.10.2024; з 01.11.2024 по 30.11.2024 (з урахуванням раніше виплачених коштів).
Зобов`язати відповідача Військову частину НОМЕР_1 видати позивачу ОСОБА_1 оновлену довідку про його безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, до якої включити періоди такої участі: з 17.08.2024 по 31.08.2024; з 01.09.2024 по 30.09.2024; з 01.10.2024 по 31.10.2024; з 01.11.2024 по 30.11.2024.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 проходив військову службу за призовом по мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 . За результатами опрацювання адвокатом документів позивача було виявлено, що позивач має право на додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168. З метою поновлення порушеного права ОСОБА_1 його законним адвокатом на адресу командира військової частини НОМЕР_1 надіслане звернення №07/25/0904/2025-дв щодо виплати складових грошового забезпечення, відповідь на яке позивач не отримав. Вказує, що відповідно до наданої картки особового рахунку ОСОБА_1 за 2024 рік від 02.03.2025 №13/202 за період з 17.08.2024 по 30.11.2024 ОСОБА_1 додаткова винагорода в розмірі, збільшеному до 100000 гривень, не нараховувалась та не виплачувалась. Водночас, наявні документи, копії яких додані до позовної заяви, підтверджують право ОСОБА_1 на отримання додаткової винагороди у збільшеному розмірі (100000 грн.). Однак, незважаючи на клопотання безпосереднього начальника молодшого лейтенанта ОСОБА_1 про виплату йому вказаної винагороди за періоди з 17.08.2024 по 31.08.2024, з 01.09.2024 по 30.09.2024, з 01.10.2024 по 31.10.2024, з 01.11.2024 по 30.11.2024 додаткову винагороду в розмірі, збільшеному до 100000 гривень, не нараховано та не виплачено. При цьому, письмового обґрунтування такого рішення молодшому лейтенанту ОСОБА_1 не надавалось. Також не повідомлявся він про мотиви та обґрунтування рішення про невиплату йому додаткової винагороди за вказані вище періоди і в будь-який інший спосіб.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 червня 2025 року відкрито провадження у справі за цим позовом та ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
Відповідач правом на надання відзиву не скористався.
Згідно із ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами
Згідно з ч. 2 ст. 175 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд встановив наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є чинним військовослужбовцем, начальником групи персоналу штабу батальйону безпілотних систем військової частини НОМЕР_3 .
З 28.03.2022 року відповідно до наказу командира (по стройовій) військової частини НОМЕР_1 № 11 солдат запасу ОСОБА_1 вважається таким, що прийняв посаду та приступив до виконання службових обов`язків.
Наказом командира (по стройовій) військової частини НОМЕР_1 від 17.01.2024 № 17 з ОСОБА_1 укладено контракт на проходження громадянами України військової служби в Збройних Силах України, присвоєно звання «старший лейтенант».
Згідно з наказом командира (по стройовій) військової частини НОМЕР_1 від 12.12.2024 № 352 молодшого лейтенанта ОСОБА_1 призначено на посаду начальника групи персоналу штабу батальйону безпілотних систем військової частини НОМЕР_3 .
Під час аналізу документів позивача його адвокатом було виявлено між розміром грошового забезпечення, на який молодший лейтенант ОСОБА_1 має право, та фактично нарахованим і виплаченим йому грошовим забезпеченням, а саме додатковою винагородою, передбаченою Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168.
З метою поновлення порушеного права ОСОБА_1 його адвокатом на адресу командира військової частини НОМЕР_1 (через військову частину НОМЕР_2 ) в якості досудового заходу врегулювання спору 09.04.2025 було надіслане звернення № 07/25/0904/2025-дв щодо виплати складових грошового забезпечення ОСОБА_1 .
Станом на дату звернення до суду відповіді за результатами розгляду вказаного звернення (вимоги) на адресу позивача та/або його законного представника не надійшло.
Довідкою про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України від 14.03.2025 року № 13/222 визначено, що Молодший лейтенант ОСОБА_1 дійсно в період з період з 17.11.2022 по 30.11.2022; з 01.12.2022 по 31.12.2022; з 01.04.2023 по 11,04.2023; з 11.05.2023 по 11.05.2023; з 24.06.2023 по 30.06.2023; з 01.07.2023 по 09.07.2023; з 18.07.2023 ПО 18.07.2023; з 26.07.2023 по 29:07.2023; 05.08.2023 по 05.08.2023; з 07.08.2023 по 09.08.2023; з 22.08.2023 по 31.08.2023; з 01.09.2023 по 03.09.2023; з 10.09.2023 по 10.09.2023; з 13.09.2023 по 23.09.2023; з 01.10.2023 по 15.10.2023; з 17.10.2023 по 17.10.2023; з 01.11.2023 по 02.11.2023; з 06.08.2024 по 16.08.2024; брав (брала) участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в АДРЕСА_1 . Сумської області. н.п.
Відповідно до поданих командиру військової частини НОМЕР_1 рапортів начальника штабу заступника командира військової частини НОМЕР_1 про виплату військовослужбовцям управління військової частини НОМЕР_1 додаткової винагороди, молодший лейтенант ОСОБА_1 в періоди з 17.08.2024 по 31.08.2024, з 01.09.2024 по 30.09.2024, з 01.10.2024 по 31.10.2024, з 01.11.2024 по 30.11.2024 брав безпосередню участь у бойових діях або у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій, визначених наказом Головнокомандувача Збройних Сил України, а саме на території Краснопільської СТГр Сумської області.
В період з 01.08.2024 по 31.12.2024 всьому особовому складу військової частини НОМЕР_1 , в тому числі позивачу молодшому лейтенанту ОСОБА_1 були визначені бойові розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 № 413дск від 01.08.2024, №490дск від 01.09.2024, №550дск від 01.10.2024, №609дск від 01.11.2024, №651дск від 01.12.2024.
Згідно з довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 11.10.2024 №13/656, виданої командиром військової частини НОМЕР_1 , молодший лейтенант ОСОБА_1 18.09.2024 отримав мінно-вибухову травму за обставин безпосередньої участі у бойових діях, під час захисту Батьківщини, а саме виконання бойових завдань згідно бойового розпорядження в н.п. Угроїди.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.
В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Згідно з пунктом 20 частини 1 статті 106 Конституції України передбачено, що Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначено Законом України від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-ХІІ, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), який встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Згідно з частиною першою статті 9 Закону № 2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Відповідно до абзацу 2 частини четвертої статті 9 Закону №2011-XII порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні постановлено ввести воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Строк дії воєнного стану в Україні був продовжений з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб згідно з Указом Президента від 14 березня 2022 року № 133/2022, надалі іншими Указами цей строк продовжений до сьогоднішнього дня.
Одночасно із введенням воєнного стану, з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України, Указом Президента України № 69/2022 постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію. Цим же Указом надано доручення Кабінету Міністрів України забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних з оголошенням та проведенням загальної мобілізації.
На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та від 24 лютого 2022 року № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова № 168).
Постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 2023 року № 43 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168» до пункту 1 внесено зміни, зокрема: слова «військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора,», «співробітникам Служби судової охорони,» виключено та після слів «перебуваючи безпосередньо в районах» доповнено словами «їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора,».
Згідно з пунктом 2 розділу ХХХІV Порядку № 260 на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» виплачується в таких розмірах:
100 000 гривень - тим, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), та виконують бойові (спеціальні) завдання (в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах): під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно; у районах ведення воєнних (бойових) дій з виявлення повітряних цілей противника; із здійснення польотів у районах ведення воєнних (бойових) дій, ведення повітряного бою; у районах ведення воєнних (бойових) дій з вогневого ураження противника у складі підрозділу (засобу) ракетних військ і артилерії; на території противника (в тому числі на території між позиціями військ противника та своїх військ, тимчасово окупованих (захоплених) противником територіях); з вогневого ураження повітряних (морських) цілей противника; з виводу повітряних суден з-під удару противника з виконанням зльоту; кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії (поза межами внутрішніх акваторій портів, пунктів базування, місць тимчасового базування); у районах ведення воєнних (бойових) дій медичному персоналу медичних частин та підрозділів; з відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою;
50 000 гривень - тим, які виконують бойові (спеціальні) завдання у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил) або штабу тактичної групи до пункту управління оперативно-стратегічного угруповання військ включно (у тому числі поза районами ведення бойових (воєнних) дій), який здійснює оперативне (бойове) управління військовими частинами та підрозділами, що ведуть воєнні (бойові) дії на лінії бойового зіткнення на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно (в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах).
Перелік цих органів військового управління (управлінь (штабів) угруповань військ (сил)) затверджується Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України;
30 000 гривень - військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань): у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, резерву Головнокомандувача Збройних Сил України Сил оборони держави, розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України, які здійснюють управління діючими угрупованнями військ (сил) (далі - завдання у складі угруповань військ (сил), резерву, пунктів управління); з протиповітряного прикриття та наземної оборони об`єктів критичної інфраструктури згідно з бойовими розпорядженнями; із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій згідно з бойовими (логістичними) розпорядженнями.
Військовослужбовцям, які в установленому законодавством порядку відряджені до складу військових адміністрацій у районах ведення воєнних (бойових) дій для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, виплата додаткової винагороди здійснюється у розмірі 30 000 гривень.
Згідно з пунктом 3 розділу ХХХІV Порядку № 260 райони ведення воєнних (бойових) дій, склад діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України та склад резерву Головнокомандувача Збройних Сил України Сил оборони держави визначаються відповідними рішеннями Головнокомандувача Збройних Сил України.
Відповідно до пункту 4 розділу ХХХІV Порядку № 260 підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, виконанні бойового (спеціального) завдання або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі - бойові дії або заходи) у період здійснення зазначених дій або заходів здійснюється на підставі таких документів:
- бойовий наказ (бойове розпорядження);
- журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);
- рапорт (донесення) командира підрозділу (групи), корабля (судна), катера про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.
Згідно п.6 розділу XXXIV Наказу №260 підтвердження безпосередньої участі відряджених до військових частин військовослужбовців у бойових діях або заходах є довідка командира військової частини, до якої відряджений військовослужбовець.
За визначенням підпункту 2.1.6 Інструкції з діловодства в Збройних силах України, затвердженої Наказом Головнокомандувача Збройних Сил України 31.01.2024 №40, Бойовий наказ - акт військового управління за встановленою формою, яким відповідно до плану операції (бойових дій) доводяться бойові завдання підпорядкованим військам (силам). Як правило, використовується для постановки бойових завдань в оперативно-тактичній та тактичній ланці; бойове розпорядження - розпорядчий документ, яким доводяться бойові завдання підпорядкованим військовим частинам (установам) і підрозділам; довідка - документ інформаційного характеру, що підтверджує факти з життя чи діяльності військовослужбовців (працівників) і різні обставини діяльності військових частин (установ); рапорт (заява) - письмове звернення військовослужбовця (працівника) до вищої посадової особи з проханням (надання відпустки, матеріальної допомоги, поліпшення житлових умов, переведення, звільнення тощо) чи пояснення особистого характеру; звіт (донесення) - це документ, що містить відомості про виконання плану, завдання, підготовку заходів, доручень і проведення заходів та подається вищій посадовій особі чи до військової частини (установи).
Отже, з урахуванням пункту 1 Постанови №168, право на отримання щомісячної додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень, встановленої Постановою №168, Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам виникає у військовослужбовця за наявності розпорядчого документа, яким доводяться бойові завдання (бойовий наказ або бойове розпорядження), та документа, який підтверджує виконання ним військовослужбовцем поставлених бойових завдань(журнал бойових дій, журнал ведення оперативної обстановки, бойове донесення, рапорт (донесення) командира підрозділу(групи), тощо) під час бойових дій або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, безпосередньо в районах бойових дій.
За визначенням статті 1 Закону України «Про оборону України» від 06.12.1991 №1932-ХІІ бойові дії - форма застосування з`єднань, військових частин, підрозділів (інших сил і засобів) Збройних сил України, інших складових сил оборони, для вирішення бойових (спеціальних) завдань в операціях або самостійно під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань із застосуванням будь-яких видів зброї(озброєння); воєнні дії - організоване застосування сил оборони та сил безпеки для виконання завдань з оборони України; район воєнних(бойових) дій - визначена рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України частина сухопутної території України, повітряного або/та водного простору, на якій впродовж певного часу ведуться або/та можуть вестися воєнні(бойові) дії.
Так, спірні правовідносини у цій справі виникли у зв`язку з невиплатою позивачу як військовослужбовцю Збройних Сил України, додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, у розмірі до 100 000,00 грн за періоди: з 17.08.2024 по 31.08.2024; з 01.09.2024 по 30.09.2024; з 01.10.2024 по 31.10.2024; з 01.11.2024 по 30.11.2024.
Як зазначалося вище, на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил України щомісячно виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень. Тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Безпосередня участь визначалася на основі виконання військовослужбовцем конкретного переліку бойових (спеціальних) завдань. Підтвердженням такої участі здійснювалося на підставі таких документів: бойовий наказ (бойове розпорядження); журнал бойових дій або журнал ведення оперативної обстановки (підсумкове, термінове, позатермінове) або бойове донесення або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.
Отже, визначення конкретних завдань, які виконував військовослужбовець, встановлення їх належності до переліку бойових (спеціальних) завдань, за виконання яких передбачена виплата у підвищеному до 100 000 грн розмірі, є ключовим для встановлення правомірності вимог позивача щодо виплати йому додаткової винагороди у підвищеному розмірі в зазначений період.
Як убачається з матеріалів цієї справи, на підтвердження наявності права на отримання передбаченої Постановою № 168 додаткової винагороди в розмірі 100000,00 грн., позивач посилається на рапорти начальника штабу заступника командира військової частини НОМЕР_1 про виплату військовослужбовцям управління військової частини НОМЕР_1 додаткової винагороди, з яких вбачається, що молодший лейтенант ОСОБА_1 в періоди з 17.08.2024 по 31.08.2024, з 01.09.2024 по 30.09.2024, з 01.10.2024 по 31.10.2024, з 01.11.2024 по 30.11.2024 брав безпосередню участь у бойових діях або у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій, визначених наказом Головнокомандувача Збройних Сил України, а саме на території Краснопільської СТГр Сумської області.
Окрім того, позивач посилається на витяги із бойових розпоряджень командира військової частини НОМЕР_1 № 413дск від 01.08.2024 (а.с. 10-15), № 490 дск від 01.09.2024 (а.с. 16-21), № 87/609 дск від 01.10.2024 (а.с. 21 зворо -26), № 87/609 дск від 01.11.2024 (а.с. 27-32), № 651 дск від 01.12.2024 (а.с. 32 зворот - 37) з яких не вбачається безпосередня участь позивача, як начальника групи персоналу штабу, у бойових діях або у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, оскільки вони містять лише загальний опис бойових (спеціальних завдань).
Суд не заперечує можливість перебування позивача в районі ведення бойових дій, однак, само по собі перебування військовослужбовця в районі ведення бойових дій не є достатньою підставою для виплати додаткової винагороди у розмірі до 100 000 грн на місяць, передбаченої Постановою № 168. Ключовою умовою для здійснення виплати такої додаткової винагороди є виконання військовослужбовцем спеціальних бойових завдань та заходів, які у розумінні Постанови № 168 означають безпосередню участь військовослужбовця у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в період здійснення зазначених заходів та підтвердження цих обставин указаними документами.
Отже, судом не встановлено порушення відповідачем прав позивача щодо не нарахування та не виплати додаткової винагороди відповідно до положень пункту 1-1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за періоди: з 17.08.2024 по 31.08.2024; з 01.09.2024 по 30.09.2024; з 01.10.2024 по 31.10.2024; з 01.11.2024 по 30.11.2024 в розрахунку 100 000 гривень на місяць пропорційно дням участі у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.
Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача нарахувати та виплати суми додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, у розмірі, збільшеному до 100000 гривень, за час безпосередньої участі позивача у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України в періоди: з 17.08.2024 по 31.08.2024; з 01.09.2024 по 30.09.2024; з 01.10.2024 по 31.10.2024; з 01.11.2024 по 30.11.2024 (з урахуванням раніше виплачених коштів), суд вважає їх такими, що не підлягають задоволенню, оскільки є похідними та в зв`язку із не доведеністю приймання позивачем безпосередньої участі в бойових діях.
Позивач заявляє вимогу про зобов`язання відповідача Військову частину НОМЕР_1 видати ОСОБА_1 оновлену довідку про його безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, до якої включити періоди такої участі: з 17.08.2024 по 31.08.2024; з 01.09.2024 по 30.09.2024; з 01.10.2024 по 31.10.2024; з 01.11.2024 по 30.11.2024, однак, зі змісту позовної заяви не вбачається обґрунтування зазначеної позовної вимоги, як і доказів на її підтвердження, що позбавляє суд можливості вирішити це питання.
Встановлення правомірності або протиправності бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо не нарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди не тягне за собою зобов`язання у видати нову довідку про його безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.
Частиною другою статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд вважає що відсутні правові підстави для задоволення позову.
Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі відмови в задоволенні позову судові витрати не присуджуються на користь сторони за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
Відповідно до частини 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст. ст. 9, 72-77, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
Позовну заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) до Військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_5 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Військова частина НОМЕР_2 - Військова частина НОМЕР_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити - залишити без задоволення.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.О. Коренев