Справа № 420/3675/25
Суддя: Потоцька Н.В.
Дата ухвалення: 2025-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3675/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Потоцької Н.В.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в порядку ст. 262 КАС України) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання здійснити зарахування стажу та призначити пенсію,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому позивач просить:

визнати протиправним та скасувати Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про відмову в перерахунку пенсії «Перехід на інший вид пенсії» за №57 від 20.12.2024 року;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати ОСОБА_1 до стажу державної служби періоди роботи на посадах в органах державної податкової служби з 01.01.1992 року по 09.12.2024 року;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ Закону України №889-VІІІ від 10.12.2015 р., на підставі заяви від 16.12.2024 року, та здійснити її перерахунок та виплату з 16 грудня 2024 року, виходячи із 60% від усіх сум оплати праці, з яких сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування: посадового окладу, надбавки за ранг, надбавки за вислугу років, надбавки за інтенсивність праці, надбавки за виконання особливо важливої роботи, місячної премії, інших виплат, відображених у довідках, виданих Головним управлінням Державної податкової служби в Одеській області: №289/15-32-10-02-12 від 10.12.2024 року, №290/15-32-10-02-12 від 10.12.2024 року, з урахуванням раніше виплачених сум пенсії.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та отримує пенсію за віком на умовах Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058. У грудні 2024 року позивач звернулась до пенсійного органу із заявою про переведення її на пенсію за віком на підставах Закону України «Про державну службу», однак відповідач відмовив їй у такому переведенні у зв`язку з недостатністю стажу державної служби для призначення пенсії. Вважає відмову відповідача у призначенні пенсії протиправною та необґрунтованою, оскільки право на призначення пенсії підтверджується належними документами

Процесуальні дії

Ухвалою суду від 07.02.2025 відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження (відповідно до ст. 262 КАСУ) без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

26.02.2025 року за вхід.№ЕС/17399/25 надійшов відзив на позов, в якому наголошено на необґрунтованості вимог позивача, оскільки періоди роботи посадових осіб державної податкової служби на посадах, в період перебування на яких були присвоєні спеціальні звання, не зараховуються до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців.

01.04.2025 за вхід.№30117/25 надійшли пояснення по суті справи, в яких позивачем підтримано правову позицію, викладену у позову, з посилання на практику Верховного Суду.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та отримує пенсію за віком на умовах Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058.

16.12.2024 ОСОБА_1 звернулась із заявою №5903 до ГУ ПФУ в Одеській області щодо переходу з пенсії за віком згідно з ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до ЗУ «Про державну службу».

За принципом екстериторіальності заява ОСОБА_1 розглянута ГУ ПФУ в Запорізькій області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області за №57 від 20.12.2024 року ОСОБА_1 відмовлено в перерахунку пенсії «перехід на інший вид пенсії» в зв`язку з відсутністю необхідного стажу державної служби станом на 01.05.2016.

Рішенням визначено, що згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 , ОСОБА_1 до стажу державної служби можливо врахувати стаж з 19.05.1983 по 31.12.1991, який складає 8 років 7 місяців 12 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком відповідно до ЗУ «Про державну службу».

Водночас, згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 , вбачається наступне:

запис №18 від 17.12.1992 року - прийнята на посаду головного державного податкового ревізора-інспектора відділу оподаткування доходів колективних, приватних та індивідуальних підприємств;

запис №19 від 01.12.1993 року - присвоєно звання інспектор податкової служби;

запис №20 від 03.01.1994 року - переведена на посаду головного державного податкового ревізора-інспектора відділу аудита юридичних осіб управління аудита та доходів у зв`язку із змінами структури;

запис №21 від 01.04.1994 року - переведена на посаду заступника начальника відділу аудита юридичних осіб управління аудита доходів;

запис №22 від 01.06.1994 року - прийнята присяга державного службовця;

запис №23 від 01.02.1995 року - призначена на посаду начальника відділу обслуговування платників податків на конкурсній основі;

запис №24 від 25.11.1996 року - звільнена від займаної посади в порядку переводу на роботу до державної податкової інспекції в м. Ізмаїлі та Ізмаїльському районі згідно з п.5 ст. 36 КЗпП України;

запис №25 від 26.11.1996 року - прийнята до Ізмаїльської держаної податкової адміністрації на посаду начальника відділу по роботі з платниками податків в порядку переводу з державної податкової інспекції по Ізмаїльському району;

Ізмаїльська держана податкова адміністрація Одеської області перейменована в Ізмаїльську об`єднану держану податкову інспекцію Одеської області.

запис №26 від 01.12.1998 року - присвоєне спеціальне звання «Радник податкової служби 3 рангу»;

запис №27 від 31.05.2000 року - переведена на посаду старшого державного податкового інспектора відділу по роз`ясненню податкового законодавства у зв`язку із зміною структури. Відділ перейменовано на відділ громадських зв`язків та масово-роз`яснювальної роботи;

запис №28 від 17.03.2003 року - переведена на посаду головного державного податкового інспектора цього ж відділу, як така що пройшла за конкурсом;

запис №29 від 24.10.2003 року - переведена на посаду головного державного податкового інспектора групи по роботі зі зверненнями громадян відділ громадських зв`язків та масово-роз`яснювальної роботи;

запис №30 від 01.07.2004 року - переведена на посаду головного державного податкового інспектора відділу громадських зв`язків та масово-роз`яснювальної роботи;

запис №31 від 08.07.2004 року - переведена на посаду начальника відділу масово-роз`яснювальної роботи та звернень громадян, як така що успішно пройшла стажування;

запис №32 від 11.08.2008 року - присвоєно спеціальне звання «Радник податкової служби II рангу»;

запис №33 від 29.02.2012 року - звільнена з посади у порядку переведення на роботу до Ізмаїльської об`єднаної державної податкової інспекції Одеської області Державної податкової служби;

запис №34 від 01.03.2012 року - призначена на посаду завідувача сектору із взаємодії та засобами масової інформації та громадкістю у порядку переведення з Ізмаїльської об`єднаної держаної податкової інспекції;

запис №35 від 03.07.2013 року - звільнена з посади у порядку переведення на роботу до Ізмаїльської об`єднаної держаної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Одеські області п.5 ст.36 КЗпП України;

запис №36 від 04.07.2013 року - призначена на посаду завідувача інформаційно-комунікаційного сектору у порядку переведення з Ізмаїльської об`єднаної держаної податкової інспекції Одеської області Державної податкової служби. Присвоєно 11 ранг державного службовця;

запис №37 від 04.07.2013 року - присвоєне спеціальне звання «Радник податкової та митної справи II рангу»;

запис №38 від 23.05.2015 року - звільнена з посади у порядку переведення на роботу до Ізмаїльської об`єднаної держаної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеські області п.5 ст.36 КЗпП України;

запис №39 від 26.03.2015 року - призначена на посаду завідувача сектору комунікацій в порядку переведення з Ізмаїльської об`єднаної держаної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Одеській області;

запис №40 від 24.02.2016 року - переведена на посаду начальника відділу організації роботи, як така що перебувала у кадровому резерві на цю посаду у зв`язку із зміною структури та штатного розпису;

запис №41 від 29.04.2016 року - переведена на посаду завідуючого сектору організації роботи у зв`язку із зміною структури та штатного розпису;

запис №42 від 19.12.2018 року - звільнена з посади у порядку переведення на роботу до Головного управління ДФС в Одеській області п.5 ст.36 КЗпП України.

запис №43 від 20.12.2018 року - призначена на посаду актору організаційного забезпечення Ізмаїльського управління, як переможця конкурсу в порядку переведення з Ізмаїльської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області;

запис №44 від 02.10.2019 року у зв`язку із реорганізацією ГУ ДФС в Одеській області звільнена із займаної посади у порядку переведення для подальшої роботи в ГУ ДФС в Одеській області п.5 ч. І ст.36 КЗпП України та відповідно до п.2 ч. І ст.11 ЗУ «Про державну службу»;

запис №45 від 03.10.2019 року - призначена на посаду завідувача сектору забезпечення роботи Ізмаїльського управління у порядку переведення з ГУ ДФС в Одеській області;

запис №46 від 03.10.2019 року - присвоєно 5 ранг державного службовця;

запис №47 від 22.09.2020 року - переведена на посаду заступника начальника Південного відділу організації роботи організаційно-розпорядчого управління, у зв`язку із веденням в дію організаційної структури та штатного розпису;

запис №48 від 21.12.2020 року - звільнена із займаної посади у порядку переведення до ГУ ДПС в Одеській області згідно п.2 ч.1ст.41 ЗУ «Про державну службу»;

запис №49 від 22.12.2020 року - призначена на посаду заступника начальника Південного відділу організації роботи організаційно-розпорядчого управління, у порядку переведення з ГУ ДПС в Одеській області;

запис №50 від 19.07.2022 року - переведена на посаду заступника начальника Південного відділу організації роботи управління організації роботи у зв`язку із введенням в дію організаційна структури та штатного розпису;

запис №51 від 03.10.2022 року - присвоєно 4 ранг державного службовця.

Наказом ГУ ДПС України в Одеській області №1609-0 від 09.12.2024 року припинено державну службу та звільнено 09.12.2024 року з посади заступника начальника Південного відділу організації роботи управління організації роботи ГУ ДПС в Одеській області, у зв`язку із скороченням чисельності або штату державних службовців ГУ ДПС України в Одеській області відповідно до п.1 ч. І ст. 87 ЗУ «Про державну службу».

Також матеріали справи містять довідку форми ОК-5 (Реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування), в якій у графі «Відомості по спеціальному стажу» зазначений код підстави для обліку спецстажу 3ДС037А1. Код підстави ЗДС037А1 використовується для обліку спецстажу за посадами державних службовців, згідно з Довідником кодів підстав для обліку стажу окремим категоріям осіб відповідно до законодавства.

РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА ВИСНОВКИ СУДУ

01 травня 2016 року набрав чинності Закон України "Про державну службу" №889-VIII від 10.12.2015, у якому передбачені певні особливості пенсійного забезпечення державних службовців.

Згідно з пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень цього Закону втратив чинність Закон України "Про державну службу" №3723-XII від 16.12.1993, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу, якими передбачено право державних службовців, за певних умов, на призначення пенсії за віком відповідно до цього Закону.

Так, відповідно до частини першої статті 37 Закону України "Про державну службу" №3723-XII від 16.12.1993 на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Пунктом 4 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №229 від 25.03.2016, встановлено, що стаж державної служби обчислюється відповідно до частини другої статті 46 Закону України "Про державну службу" №889-VIII від 10.12.2015. До стажу державної служби зараховуються, зокрема: час перебування на посаді державної служби відповідно до Закону; час перебування на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання.

Відповідно до пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" №889-VIII від 10.12.2015, стаж державної служби за період роботи (служби) до набрання чинності цим Законом (тобто до 01.05.2016) обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Згідно з пунктом 6 вище зазначеного Порядку, стаж державної служби за період роботи (служби) до набрання чинності Законом обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону.

Системний аналіз цих норм дає підстави вважати, що необхідною умовою для наявності у осіб, які мають не менш як 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, права на пенсію, відповідно до вимог статті 37 Закону України "Про державну службу", є досягнення такими особами певного віку та наявність страхового стажу, передбаченого абз.1 ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

При цьому, зазначений вік визначається положеннями ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Тобто, до 01.05.2016 право на пенсію державного службовця мали особи, які:

а) досягли певного віку та мали передбачений законодавством страховий стаж;

б) мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Як вбачається з матеріалів справи, на час звернення (16.12.2024) ОСОБА_1 до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії державного службовця, останньою дотримано вимоги передбачені ч.1 ст.37 Закону України "Про державну службу" №889-VIII від 10.12.2015 щодо відповідного віку і страхового стажу.

Суд зазначає, що після 01.05.2016 відповідно до ст.90 Закону України "Про державну службу" №889-VIII від 10.12.2015 пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Разом з тим, законодавець визначив певні умови за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" №3723-XII від 16.12.1993.

Так, відповідно до п.10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" №889-VIII від 10.12.2015 державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст.25 Закону України "Про державну службу" №3723-XII від 16.12.1993 та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" №3723-XII від 16.12.1993 у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно з п.12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" №889-VIII від 10.12.2015 для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст.25 Закону України "Про державну службу" №3723-XII від 16.12.1993 та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" №3723-XII від 16.12.1993 в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України "Про державну службу" №889-VIII від 10.12.2015 передбачено, що за наявності у особи станом на 01.05.2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" №3723-XII від 16.12.1993, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Водночас, для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, ст.37 Закону України "Про державну службу" №3723-XII від 16.12.1993 передбачає додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.

Аналізуючи зазначені норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії, відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" №3723-XII від 16.12.1993 після 01.05.2016, є дотримання сукупності вимог, визначених ч.1 ст.37 Закону України "Про державну службу" №3723-XII від 16.12.1993 і Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" №889-VIII від 10.12.2015, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Як слідує з рішення відповідача від 20.12.2024 про відмову в призначенні позивачу пенсії за нормами ст.37 Закону України "Про державну службу" №3723-XII від 16.12.1993 єдиною підставою для відмови є недостатність стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що з 01.01.1992 року по 09.12.2024 позивач безперервно працювала в органах податкової служби.

Наказом ГУ ДПС України в Одеській області №1609-0 від 09.12.2024 року припинено державну службу ОСОБА_1 та звільнено 09.12.2024 року з посади заступника начальника Південного відділу організації роботи управління організації роботи ГУ ДПС в Одеській області, у зв`язку із скороченням чисельності або штату державних службовців ГУ ДПС України в Одеській області відповідно до п.1 ч. І ст. 87 ЗУ «Про державну службу».

Як свідчать матеріали справи, відповідач, посилаючись на той факт, що посади в органах податкової інспекції не були передбачені статтею 25 Закону України "Про державну службу" №3723-XII від 16.12.1993, не включив до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, період роботи позивача з 01.01.1992 року по 09.12.2024.

Натомість, суд зауважує, що позивач склав присягу державного службовця та під час роботи на відповідних посадах в органах державної податкової служби (маючи спеціальне звання), як державний службовець, сплачував за підвищеною ставкою єдиний внесок на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а з 01.01.2011 єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Також матеріали справи містять довідку форми ОК-5 (Реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування), в якій у графі «Відомості по спеціальному стажу» зазначений код підстави для обліку спецстажу 3ДС037А1. Код підстави ЗДС037А1 використовується для обліку спецстажу за посадами державних службовців, згідно з Довідником кодів підстав для обліку стажу окремим категоріям осіб відповідно до законодавства.

Згідно Довідника кодів підстав для обліку стажу окремим категоріям осіб відповідно до законодавства (додаток №3 до Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.04.2015 року №435), код підстави ЗДС037А1 означає державні службовці, які досягли встановленого законодавством України пенсійного віку в період роботи на державній службі, за наявності страхового стажу для чоловіків не менше 35 років, для жінок не менше 30 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років.

Таким чином, вищенаведене опосередковано підтверджує, що періоди роботи позивача в податковій службі на різних посадах в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування обліковані як державна служба.

Держателем Реєстру застрахованих осіб (РЗО) є Пенсійний фонд України (ПФУ), який формує та веде цей реєстр. РЗО складається з електронних облікових карток застрахованих осіб і містить відомості про їхню трудову діяльність та сплату єдиного соціального внеску.

Відповідно до ч.2 ст.9 Закону України "Про державну службу" №3723-XII від 16.12.1993 регулювання правового становища державних службовців, що працюють в апараті органів прокуратури, судів, дипломатичної служби, митного контролю, служби безпеки, внутрішніх справ та інших, здійснюється відповідно до цього Закону, якщо інше не передбачено законами України. Із наведеної норми вбачається, що правове становище державних службовців, які працюють в апараті інших органів, може регулюватися іншими спеціальними законами. При цьому Закон України "Про державну службу" №3723-XII від 16.12.1993 застосовується до таких службовців в частині, яка не врегульована спеціальними законами.

Спеціальним Законом, що визначав статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності був Закон України "Про державну податкову службу в Україні" №509-ХІІ від 04.12.1990.

Згідно з ч.1 ст.4 цього Закону державна податкова адміністрація України, якій за змістом частин другої, третьої цієї статті підпорядковані державні податкові адміністрації в областях, а їм, у свою чергу, - відповідні державні податкові інспекції, є центральним органом виконавчої влади та відповідно до Положення про Державну податкову адміністрацію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2007 №778, забезпечує реалізацію єдиної державної податкової політики, державної політики у сфері контролю за виробництвом і обігом спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, здійснює міжгалузеву координацію у цій сфері та здійснює свої повноваження, зокрема, через державні податкові інспекції.

Відповідно до частини 5, 6 статті 15 цього Закону посадовою особою органу державної податкової служби може бути особа, яка має освіту за фахом та відповідає кваліфікаційним вимогам, установленим Державною податковою адміністрацією України. Посадові особи органів державної податкової служби підлягають атестації, після якої таким особам присвоюються спеціальні звання.

А статтею 6 даного Закону передбачено, що видатки на утримання органів державної податкової служби визначаються Кабінетом Міністрів України і фінансуються з державного бюджету.

Отже, посадові особи в органах державної податкової служби, яким за наслідками атестації присвоєно спеціальні звання та які займали посади в державних органах щодо практичного виконання завдань і функцій держави (зокрема у сфері податкової політики) та одержували заробітну плату за рахунок державного бюджету, - перебували на державній службі та вважалися державними службовцями.

Така ж позиція була висловлена в постанові Верховного Суду України від 22.10.2013 по справі №21-340а13 стосовно того, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальне звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, що дає право на пенсію державного службовця відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" №3723-XII від 16.12.1993.

Висновки аналогічного змісту також були викладені у постановах Верховного Суду від 03.07.2018 у справі №586/965/16-а, від 10.07.2018 №591/6970/16-а та від 20.09.2018 у справі №165/1233/16-а.

Також відповідно до пункту 344.1 статті 344 Податкового кодексу України, пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів, крім діючих у них підрозділів податкової міліції, здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу".

При цьому, період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом. Посадовим особам контролюючих органів у період роботи в цих органах пенсії, призначені відповідно до законодавства, не виплачуються.

Зважаючи на наведене, судом встановлено, що станом на дату звернення з заявою про призначення пенсії ОСОБА_1 досягнув віку, що не заперечується відповідачем, та мала необхідний страховий стаж та відповідний стаж роботи на посаді, віднесеної до категорій посад державних службовців, а отже набула права на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" №3723-XII від 16.12.1993 на підставі п.10, п.12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" №889-VIII від 10.12.2015.

З огляду на це, суд вважає, що Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про відмову в перерахунку пенсії «перехід на інший вид пенсії» за №57 від 20.12.2024 року не відповідає критеріям правомірності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості, встановленим в частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства, порушує права та законні свободи позивача, а відтак підлягає скасуванню, а відповідні позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

При цьому, підлягають задоволенню і позовні вимоги про покладення на відповідача обов`язку зарахувати позивачу до стажу державної служби періоди роботи на посадах в органах державної податкової служби (органах доходів і зборів) з 01.01.1992 року по 09.12.2024 включно.

Відповідно до частини третьої статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Щодо вимоги про призначення пенсії

Так, за наявності формальної підстави для відмови позивачу в призначенні пенсії, законної мети такої відмови, яка спрямована на те, щоб відповідна пенсія була призначена тим особам, які мають на це законне право, в той же час позбавлення позивача права на призначення пенсії, за встановлених судом вище обставин, буде не пропорційним втручанням в його право на отримання відповідних пенсійних виплат, гарантоване статтею 1 протоколу 1 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод.

Європейський Суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п.53 рішення у справі Ковач проти України від 7 лютого 2008 року, п.59 рішення у справі Мельниченко проти України від 19 жовтня 2004 року, п.50 рішення у справі Чуйкіна проти України від 13 січня 2011 року, п.54 рішення у справі Швидка проти України від 30 жовтня 2014 року тощо).

Це означає, що суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

При вирішенні даного спору суд також бере до уваги, що завданням адміністративного судочинства, є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Адміністративний суд у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення) не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Поняття дискреційних повноважень наведене у Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до якої під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Тобто, дискреційними є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною.

Суд також зазначає, що згідно з пунктом 2 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до частини 3 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі скасування індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Так, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Умови, за яких пенсійний орган відмовляє у призначенні пенсії визначені законом. Якщо такі умови відсутні, орган повинен прийняти відповідне рішення про призначення пенсії. Ці повноваження та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу - призначити або відмовити в такому призначенні, однак виключно у тому випадку, коли для цього є законні підстави.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Таким чином, розглядаючи питання зобов`язання призначення пенсії, суд повинен перевірити усі умови, за яких відповідач зобов`язаний таку пенсію призначити.

Як встановлено під час розгляду справи, єдиною підставою для відмови у призначенні пенсії позивачу пенсійний орган зазначив відсутність необхідного стажу державної служби станом на 01.05.2016.

Натомість наявність необхідного стажу державної служби підтверджено записами у трудовій книжці НОМЕР_1 та довідкою форми ОК-5 (Реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування), в якій у графі «Відомості по спеціальному стажу» зазначений код підстави для обліку спецстажу 3ДС037А1. Код підстави ЗДС037А1 використовується для обліку спецстажу за посадами державних службовців, згідно з Довідником кодів підстав для обліку стажу окремим категоріям осіб відповідно до законодавства.

Враховуючи вказане, суд зазначає про наявність у позивача необхідного стажу державної служби для призначення пенсії за віком відповідно до 3акону України «Про державну службу» та, як наслідок, наявність підстав для призначення пенсії ОСОБА_1 .

Щодо врахування довідок, виданих Головним управлінням Державної податкової служби в Одеській області №289/15-32-10-02-12 від 10.12.2024 року, №290/15-32-10-02-12 від 10.12.2024 року варто зазначити, що відповідач не здійснював порушення прав позивача в цій частині. В суду немає підстав вважати, що при проведенні майбутнього перерахунку відповідач не врахує їх.

Оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, тому у задоволенні цих позовних вимог необхідно відмовити, як передчасних.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 17 вересня 2021 року по справі №580/1285/20.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

При розв`язанні спору, суд зважає на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом - Конвенція; рішення від 21.01.1999 року у справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22.02.2007 року у справі "Красуля проти Росії", від 05.05.2011 року у справі "Ільяді проти Росії", від 28.10.2010 року у справі "Трофимчук проти України", від 09.12.1994 року у справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 01.07.2003 року у справі "Суомінен проти Фінляндії", від 07.06.2008 року у справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії") і тому надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору, та дослухався до усіх аргументів сторін, які ясно і чітко сформульовані та здатні вплинути на результат вирішення спору.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Так, з урахуванням вказаної норми КАС України на користь позивача належить стягнути 1211,20 грн. судових витрат, сплачених згідно квитанції №ПН55 (платіж №) від 31.01.2025 року.

Керуючись ст.ст.2-9, 139, 242, 246, 250, 251, 255, 262, 293-297 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання здійснити зарахування стажу та призначити пенсію задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про відмову в перерахунку пенсії «Перехід на інший вид пенсії» за №57 від 20.12.2024 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати ОСОБА_1 до стажу державної служби періоди роботи на посадах в органах державної податкової служби з 01.01.1992 року по 09.12.2024 року;

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ Закону України №889-VІІІ від 10.12.2015 р., на підставі заяви від 16.12.2024 року, та здійснити її перерахунок та виплату з 16 грудня 2024 року, з урахуванням раніше виплачених сум пенсії.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати за сплату судового збору у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять гривень) грн. 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (адреса: 69005, м. Запоріжжя, проспект Соборний, буд. 158-Б, ).

Рішення набирає законної сили згідно ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (адреса: 69005, м. Запоріжжя, проспект Соборний, буд. 158-Б, , електронна пошта: )

Головуючий суддя Нінель ПОТОЦЬКА