Справа № 344/3977/25
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2025-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2025 рокуЛьвівСправа № 344/3977/25 пров. № А/857/29031/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Гудима Л.Я., Гінди О.М.,

з участю секретаря судових засідань Клим О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 26 червня 2025 року у справі за його позовом до головного спеціаліста відділу інспекторів з паркування Управління транспорту та зв`язку Івано-Франківської міської ради Ковбас Любові Іванівни, Управління транспорту та зв`язку Івано-Франківської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

суддя у І інстанції Польська М.В.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Івано-Франківськ,

дата складення повного тексту рішення 26 червня 2025 року,

ВСТАНОВИВ :

06 березня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив визнати дії головного спеціаліста відділу інспекторів з паркування Управління транспорту та зв`язку Івано-Франківської міської ради Ковбас Л.І. щодо складання постанови від 23 липня 2024 року серії РАП № до повідомлення серії ІФ №00117652 про накладення адміністративного стягнення за адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 152-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та застосування адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 200 грн протиправними та скасувати вказану постанову, а провадження у справі закрити.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 26 червня 2025 року у справі №344/3977/25 у задоволені вказаного позову ОСОБА_1 було відмовлено за безпідставністю позовних вимог.

У апеляційному порядку рішення суду першої інстанції оскаржено позивачем, який у своїй скарзі просив таке скасувати та прийняте нове про задоволення його позовних вимог.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що судом першої інстанції неповністю з`ясовано обставини справи, доводи позивача проігноровано.

Зазначає, що предметом позовних вимог не було правомірність фіксування факту вчинення чи невчинення позивачем адміністративного правопорушення. Позовні вимоги ґрунтувались на дотриманні відповідачами вимог КУпАП щодо набрання чинності постанови від 23 липня 2024 року серії РАП № до повідомлення серії ІФ №00117652 про накладення на позивача штрафу за адміністративне правопорушення.

На думку скаржника, для притягнення до адміністративної відповідальності водія за порушення вимог дорожніх знаків відповідачі були зобов`язані отримати підтвердження, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, обізнана у такому, а саме що їй вручено або вона відмовилась від отримання постанови або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.

Вважає, що оскільки така постанова позивачу не вручена, то вона не є набрала законної сили.

Учасники справи, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, на виклик апеляційного суду не прибули, що відповідно частини 3 статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає розгляду справи.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи із такого.

Частиною 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з приписами частини 3 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Як встановлено судом, постановою серії РАП № від 23 липня 2024 року, складеною головним спеціалістом відділу інспекторів з паркування Управління транспорту та зв`язку Івано-Франківської міської ради Ковбас Л.І., про накладення адміністративного стягнення за порушення Правил паркування транспортних засобів ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 152-1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 200,00 грн.

Відповідно до змісту вказаної постанови 11 червня 2024 року о 14 год 25 хв транспортним засобом HYUNDAI KONA, д.н.з. НОМЕР_1 , було здійснено стоянку на майданчику для платного паркування, що знаходиться за адресою вул. Мельника (поруч квіткового ринку) в м. Івано-Франківськ з неоплатою вартості послуг за користування майданчиком для платного паркування транспортних засобів більш як за 10 хвилин, чим порушено вимоги частини 1 статі 52-2 Закону України «Про дорожній рух» та абзацу 2 пункту 26 Правил паркування транспортних засобів.

Позивач вважає, що вказана постанова не набрала законної сили, оскільки така йому не вручена та з цих підстав її оскаржує.

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища визначено Законом України «Про дорожній рух».

Відповідно до частини 1 статті 522 цього Закону, при розміщенні транспортних засобів на майданчику для платного паркування особи, які розміщують транспортні засоби на такому майданчику, оплачують вартість послуг з користування майданчиком для платного паркування транспортного засобу згідно з тарифом, встановленим органом місцевого самоврядування відповідно до порядку формування тарифів на послуги з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів, затвердженого Кабінетом Міністрів України. Інспекторам з паркування забороняється приймати грошові кошти у готівковій формі в рахунок оплати вартості таких послуг та/або в рахунок оплати штрафів, накладених на місці вчинення правопорушення.

Як передбачено абзацом 2 пункту 26 Правил паркування транспортних засобів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 року № 1342, користувач сплатити вартість послуг з користування майданчиками для платного паркування.

Згідно із частиною 1 статті 152-1 КУпАП порушення правил паркування транспортних засобів, у тому числі неоплата вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування за кожну добу користування, тягне за собою накладення штрафу в двадцятикратному розмірі від вартості однієї години послуги з користування тим майданчиком для платного паркування транспортних засобів, на якому знаходиться транспортний засіб у момент порушення.

Частиною 2 статті 291 КУпАП встановлено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксоване в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення, або під час її виконання у випадках, передбачених частиною першої статті 300-1 цього Кодексу.

Статтею 279-1 КУпАП передбачено, що у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу.

Повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності має містити відомості, передбачені частинами другою - четвертою статті 283 цього Кодексу, крім відомостей про особу, стосовно якої розглядається справа. Повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності має містити також інформацію про порядок виконання адміністративного стягнення, у тому числі реквізити для сплати 50 відсотків розміру штрафу протягом 10 банківських днів з дня вчинення відповідного правопорушення, що вважатиметься виконанням адміністративного стягнення у повному обсязі.

Постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Інформація про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), та винесені постанови про накладення адміністративного стягнення не пізніше наступного робочого дня з дня встановлення відповідальної особи, зазначеної у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, вноситься до Реєстру адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху.

У разі невручення постанови адресату за зазначеною в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів адресою днем отримання постанови вважається день повернення поштового відправлення з позначкою про невручення до органу (підрозділу), уповноважена посадова особа якого винесла відповідну постанову.

Як слідує з матеріалів справи, 30 липня 2024 року постанову від 23 липня 2024 року серії РАП № було направлено позивачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення, а 19 серпня 2024 року конверт був повернутий відправнику з позначкою поштового відділення «за закінченням зберігання».

Отже апеляційний суд приходить висновку, що постанова від 23 липня 2024 року серії РАП № вважається такою, що набрала законної сили.

Додатково апеляційний суд зауважує, що відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17, направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним. При цьому отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника.

Підсумовуючи наведене, на переконання апеляційного суду, доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи фактичних обставин, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.

Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи цей публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення.

Підстав для зміни розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду справи у відповідності до вимог частини 6 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України немає.

Керуючись статтями 241, 243, 272, 286, 308, 310, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 26 червня 2025 року у справі №344/3977/25 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Т. В. Онишкевич
судді Л. Я. Гудим
О. М. Гінда
Постанова у повному обсязі складена 01 вересня 2025 року.