Справа № 160/13619/25
Суддя: Врона Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2025-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Врони О. В.
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Міністерства оборони України, в якому просить:
визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №9/в від 07.02.2025 року, про відмову в призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, встановленої пунктом 7 частини 2 статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей";
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що отримав травму під час проходження військової служби, яка пов`язана із захистом Батьківщини. Позивачу встановлено 25% втрати працездатності. Проте відповідач відмовив у виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з пропуском тримісячного строку після звільнення.
Відповідно до ч.6 ст.12, ч.1,2 ст.257, ч.1 ст. 260 Кодексу адміністративного судочинства України зазначена справа є справою незначної складності та розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження.
За ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
У відзиві на позовну заяву Міністерство оборони України вважає позовні вимоги безпідставними, які не підлягають задоволенню на підставі наступного.
Аналіз п. 7 ч. 2 ст. 16 Закону № 2011-XII дозволяє прийти до висновку, що право на отримання одноразової грошової допомоги виникає при дотриманні наступних умов:
1. отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, а також особою, звільненою з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин;
2. часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності має виникнути не пізніше ніж через три місяці після звільнення особи з військової служби.
17.09.2024 позивачу встановлено 25% втрати працездатності внаслідок травми, пов`язаного із захистом Батьківщини (довідка МСЕК серія 12ААА № 003941 від 17.09.2024).
Щодо дотримання другої умови, яка визначає право на отримання одноразової грошової допомоги то згідно частини 3 статті 16 Закону № 2011-XII військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, за умов, визначених Законом України Про військовий обов`язок і військову службу. Так, статтею 24 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу (далі Закон №2232-XII) визначено початок, призупинення і закінчення проходження військової служби, а також час та місце виконання обов`язків військової служби.
Частиною 1 ст. 24 Закону №2232-XII встановлено, що початком проходження військової служби вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідних підрозділів розвідувальних органів України для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу.
Закінчення проходження військової служби врегульовано частиною 2 ст. 24 Закону №2232-XII, згідно якої закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Позивача звільнено з військової служби 14.06.2024, а 17.09.2024 встановлено ступінь втрати працездатності внаслідок травми, пов`язаного із захистом Батьківщини, тобто понад тримісячний термін після звільнення з військової служби. Таким чином, друга умова для застосування до даних правовідносин пункт 7 частини 2 статті 16 Закону № 2011-XII недотримана.
Позивач у відповіді на відзив вважає, що своїм рішенням відповідач порушує право позивача на соціальний захист та отримання належної грошової допомоги, у зв`язку із встановленням йому часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності внаслідок поранення (травми, контузії), отриманої під час виконання обов`язків військової служби.
Судом встановлено наступні обставини, які підтверджені матеріалами справи.
Позивач - ОСОБА_1 у період з 13.03.2022 року по 16.09.2023 проходив військову службу на посаді стрілець-помічник гранатометника 1 механізованого відділення 3 механізованого взводу механізованої роти військової частини НОМЕР_1 .
На момент початку служби ОСОБА_1 відповідно до довідки МСЕ ДНА-01 №202544 від 22.05.2000 мав інвалідність третьої групи безстроково.
08.04.2023 року під час бойових дій та захисту Батьківщини внаслідок артилерійського обстрілу поблизу н.п. Новобахмутівка Донецької області ОСОБА_1 отримав мінно-вибухову травму.
Згідно виписки з історії хвороби №162619/563, позивач отримав вогнепальне уламкове сліпе непроникаюче поранення м`яких тканин лівої бокової черевної стінки, у зв`язку з чим перебував на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні №1 КНП «Криворізька МЛ №16» КМР з 14.04.2023 року по 11.05.2023 року.
За консультаційним висновком спеціаліста від 24.04.2023 року ОСОБА_1 проходив лікування та має опероване відшарування сітківки, задньополярну катаракту, епіретнальний фіброз лівого ока та початкову катаракту з факопачною міопізацією правого ока.
Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого №4246, позивач знаходився на стаціонарному лікуванні у офтальмологічному відділенні відокремленого структурного підрозділу «Університетська лікарня» Дніпровського державного медичного університету з 25.05.2023 по 05.06.2023 .
Також, ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні у період з 20.01.2024 по 30.01.2024 після оперативного втручання з видалення металевого осколка.
29 лютого 2024 позивач проходив медичний огляд, яким ВЛК Військової частини НОМЕР_2 було встановлено у позивача опероване відшарування сітківки лівого ока у вигляді хоріоретинальної дегенерації при гостроті зору світлопроекція лівого ока, розбіжна косоокість, гострота зору правого ока 1,0. Складний короткозорий астигматизм ступеню 0,75 Д при короткозорості в меридіані найбільшої аметропії 2,75 Д правого ока. Наслідки МВТ (08.04.2023), ЗЧМТ, струс головного мозку з помірно вираженим цефалгічним синдромом; вогнепальні осколкові сліпі поранення м`яких тканин бічної поверхні лівої половини грудної клітки, бічної поверхні лівого передпліччя, у вигляді зміцнілих післяопераційних рубців. Травма, так пов`язана із захистом Батьківщини. Довідка про обставини травми №1407 від 06.05.2023 року, видана командиром в/ч НОМЕР_1 .
Відповідно до копії витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 14.06.2024 року № 170 солдата ОСОБА_1 , стрільця-санітара 1-го механізованого відділення 2-го механізованого взводу механізованої роти військової частини НОМЕР_3 , звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_4 (по особовому складу) від 30 травня 2024 року №91 РС звільнено з військової служби у запас за підпунктом «б» - за наявності інвалідності, відповідно до пункту другого частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Листом ІНФОРМАЦІЯ_1 №84/25 від 17.06.2024 ОСОБА_1 направлено на медичне обстеження, щодо виявлення ознак інвалідності та визначення відсотку втрати працездатності.
З 17.06.2024 по 06.08.2024 ОСОБА_1 проходив медичне обстеження з метою виявлення ознак інвалідності, після завершення обстеження був направлений для проходження огляду МСЕК.
17.09.2024 року позивачу було встановлено ступінь втрати працездатності внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини,
З довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серія 12ААА № 003941 від 17.09.2024 вбачається, що ОСОБА_1 було визначено ступінь втрати професійної працездатності 25 % первинно одноразово, на підставі акту огляду МСЕК №1481.
Після встановлення ступеня втрати професійної працездатності 25% ОСОБА_1 20.09.2024 року через ІНФОРМАЦІЯ_2 звернувся за призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги у разі отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності.
Відповідно до Витягу №9/в від 07.02.2025 з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №9/ в від 07.02.2025 року, підпунктом 7 пункту 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено виплату одноразової грошової допомоги у разі отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, а також особою, звільненою з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби. У зв`язку з тим, що заявника було звільнено з військової служби 14.06.2024, a 17.09.2024 встановлено ступінь втрати працездатності внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, тобто понад тримісячний термін після звільнення з військової служби, комісія дійшла висновку про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги.
Позивач вважає, що рішення відповідача порушує його право на соціальний захист та отримання належної грошової допомоги, у зв`язку із встановленням йому часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності внаслідок поранення (травми, контузії), отриманої під час виконання обов`язків військової служби.
Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України від 25.03.1992р. №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (Закон №2232-ХІІ).
Відповідно до ст.41 Закону №2232-ХІІ виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом №2011-XII.
Статтею 16 Закону №2011-ХІІ регламентовано питання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.
Частиною 1 ст.16 Закону №2011-XII визначено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Відповідно до п.7 ч.2 ст.16 Закону №2011-ХІІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, а також особою, звільненою з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби.
Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України (ч.9 ст.16-3 Закону №2011-XII).
Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст) визначає Порядок №975.
Згідно із положеннями пункту 3 цього Порядку днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
Абзацом другим пункту 7 Порядку № 975 визначено, що у разі часткової втрати працездатності без установлення інвалідності одноразова грошова допомога виплачується залежно від ступеня втрати працездатності, який установлюється медико-соціальною експертною комісією, у розмірі, що визначається у відсотках від 70-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено ступінь втрати працездатності, - військовослужбовцю, який отримав поранення (контузію, травму або каліцтво), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності, а також особі, звільненій з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби.
За змістом вищенаведених норм право звільненої з військової служби особи на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із частковою втратою працездатності обмежено:
тримісячним строком для встановлення такій особі часткової втрати працездатності, що рахується з дня звільнення такої особи з військової служби;
причинами отримання такою особою поранення (контузії, травми або каліцтва) або захворювання, оскільки останні повинні бути набуті особою саме під час виконання нею обов`язків військової служби або також особою, звільненою з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин.
Відповідачем не заперечується факт втрати позивачем професійної працездатності внаслідок захворювання пов`язаного із захистом Батьківщини.
Єдиною підставою для відмови в призначенні одноразової грошової допомоги, за оскаржуваним рішенням, є те, що ступінь втрати працездатності внаслідок поранень було встановлено позивачу у понад тримісячний термін після звільнення з військової служби.
Разом з тим збіг встановленого строку не завжди може означати про втрату гарнатованих гарантій наданих Законом.
Згідно ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин слід враховати висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
За правовим висновком Верховного Суду у постанові від 15.12.2023 року у справі № 380/2772/21, встановлення законодавцем обмеженого строку є однією з умов дисциплінування фізичних осіб як учасників публічно-правових відносин при реалізації свого права на отримання одноразової грошової допомоги. У випадку пропуску такого строку виключними підставами для визнання судом поважними причин такого пропуску може бути лише наявність об`єктивно непереборних обставин, які пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами. Разом з тим, це не означає, що зі збігом цього строку особа безумовно втрачає соціальні гарантії, які надані їй Законом, зокрема можливість реалізації свого права на отримання одноразової грошової допомоги у виключних випадках із застосуванням судових заходів захисту свого права (шляхом пред`явлення позову).
Верховний Суд у постанові від 15.12.2023 року у справі № 380/2772/21 дійшов висновку про те, що за об`єктивної відсутності у особи можливості для отримання відповідної довідки МСЕК у строки, визначені законодавством, ця особа не має зазнавати негативних наслідків від того, що огляд не відбувся у межах 3 місячного строку.
Як встановлено вище по незалежним від позивача причинам довідку МСЕК він отримав лише 17.09.2024.
Позивач об`єктивно не мав можливості отримати відповідну довідку МСЕК у строк, визначений законодавством, через проходження медичного обстеження з моменту отримання відповідного направлення від ІНФОРМАЦІЯ_1 від 17.06.2024 року №84/251, оскільки протягом тривалого часу проходив медичний огляд, що пов`язано, постійними електронними чергами в лікувальних закладах, у зв`язку з чим, він не міг своєчасно пройти медичний огляд та отримати висновок МСЕК, що підтверджено виписками із медичної документації.
Отже, відповідач, не врахувавши всі обставини, в оскаржуваному рішенні дійшов помилкового висновку про відсутність у позивача права на допомогу у зв`язку з пропуском тримісячного строку.
Враховуючи наведене оскаржуване рішення в про відмову у здійсненні нарахування та виплати позивачу одноразової грошової допомоги є протиправним і підлягає скасуванню в частині п.29.
Оскаржуване рішення не може бути визнано протиправним і скасовано повністю, оскільки прийнято не тільки відносно позивача.
Щодо позовних вимог в частині зобов`язати відповідача виплатити позивачу одноразову грошову допомогу, суд зазначає наступне.
Відповідно до п.23 Порядку № 975 розпорядник бюджетних коштів приймає рішення про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову в її призначенні, або про повернення зазначених документів на доопрацювання (у разі, коли документи подано не в повному обсязі, потребують підтвердження обставин, зазначених у документах, чи подано не за належністю) і надсилає зазначене рішення разом з документами уповноваженому органу для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, а в разі відмови чи повернення документів на доопрацювання - для письмового повідомлення заявнику з обґрунтуванням мотивів відмови чи повернення документів на доопрацювання.
Отже, відповідач лише приймає відповідне рішення про призначення одноразової грошової допомоги, а виплата одноразової грошової допомоги здійснюється на підставі наказу уповноваженого органу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею.
За приписами ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.
Згідно ч.3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог
Позивачем за подання позовної заяви сплачено судовий збір у сумі 968,96 грн., що підтверджується квитанцією ІD 7084-9457-3763-0037 від 22.05.2025.
Суд, керуючись положеннями ст. 139 КАС України, враховуючи часткове задоволення позову, вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 484,48 грн.
На підставі викладеного, керуючись статями 139, 243-246, 250, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправним та скасувати п.29 рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №9/в від 07.02.2025 року, про відмову в призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, встановленої пунктом 7 частини 2 статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
В решті позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Врона