Справа № 440/210/25
Суддя: С.С. Бойко
Дата ухвалення: 2025-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2025 року м. ПолтаваСправа № 440/210/25

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бойка С.С., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області , Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про:

- визнання противоправними дії та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду у Львівській області №61 від 01.11.2024 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком, відповідно до частини першої статті 25 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 , до стажу періоди роботи по догляду за дитиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 04.02.1992 по 09.03.1993 рік;

- визнання противоправними дії та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області №61 від 16.12.2024 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 періоди роботи починаючи з 07.04.1993 по 12.09.2000 рік та стаж по догляду за дитиною ОСОБА_3 , починаючи з 28.10.1982 по ІНФОРМАЦІЯ_2 до страхового стажу;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком починаючи з 25.10.2024 з дня подачі заяви.

В обґрунтування позовних вимог зазначила про незгоду із рішеннями відповідачів, якими відмовлено в призначенні пенсії за віком, зазначає, що 20.11.2024 отримала рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 01.11.2024 яким відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з неврахуванням періоду догляду за дитиною, оскільки у свідоцтві про народження дитини зазначено прізвище матері ОСОБА_4 , що не відповідає прізвищу заявниці. Отримавши вказане рішення, позивач знову звернулася до пенсійного органу з новим пакетом документів, 2-.12.2024 отримала рішення про відмову у призначенні пенсії за №61 від 16.12. 2025, у рішенні зазначено, що для призначення пенсії не вистачає страхового стажу для призначення пенсії , відповідач не зарахував до страхового стажу періоди роботи з 07.04.1993 по 12.09.2000, оскільки на печатці при звільненні відсутній код підприємства, також період догляду за дитиною 1982 року народження, оскільки у свідоцтві про народження зазначено прізвище матері « ОСОБА_5 » згідно паспортних даних « ОСОБА_5 ». Позивач вважає, що такими своїми діями відповідачі порушують її гарантоване право на пенсію.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 13 січня 2025 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви.

30 січня 2025 року до суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, таким чином позивач усунула недоліки позовної заяви.

17 лютого 2025 року від ГУПФУ у Львівській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник управління просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що згідно поданих документів, управлінням встановлено наступне: вік заявниці 60 років 01 місяць 04 дні, страховий стаж позивача склав 29 років 09 місяців 26 днів, за результатом розгляду поданих документів, до страхового стажу не зараховано: - період догляду за дитиною ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки у свідоцтві про народження дитини серії НОМЕР_1 прізвище матері « ОСОБА_4 », згідно поданого свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 зазначено прізвище « ОСОБА_6 », що не відповідає прізвищу заявниці згідно паспортних даних.

Відповідач ГУПФУ в Дніпропетровській області правом подати відзив на позовну заяву не скористався, копію ухвали від 31.01.2025 доставлено до електронного кабінету відповідача 31.01.2025.

Відповідно до приписів статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), зокрема, справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

25 жовтня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення їй пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

З урахуванням принципу екстериторіальності заяву від 25.10.2024 розглянуто ГУПФУ у Львівській області.

01.11.2024 за результатами вказаної заяви від 25.10.2024 ГУПФУ у Львівській області прийнято рішення №61 про відмову у призначенні пенсії за віком.

Рішенням ГУПФУ у Львівській області від 01.11.2024 №61 встановлено:

Вік заявника: 60 років 01 місяць 04 дні;

Необхідний страховий стаж відповідно до статті 26 Закону України « 1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» становить 31 рік;

Страховий стаж особи становить 29 років 09 місяців 26 днів.

За доданими документами до страхового стажу не зараховано:

-періоди догляду за дитиною ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки для підтвердження зазначеного у свідоцтві про народження дитини серії НОМЕР_1 прізвище матері ОСОБА_4 , надано свідоцтво про одруження серії НОМЕР_3 у якому зазначено прізвище особи ОСОБА_6 не відповідає прізвищу заявниці згідно паспортних даних.

11.12.2024 ОСОБА_1 повторно звернулася до територіальних органів Пенсійного фонду України.

З урахуванням принципу екстериторіальності заяву від 11.12.2024 розглянуто ГУПФУ в Дніпропетровській області.

16.12.2024 за результатами вказаної заяви від 11.12.2024 ГУПФУ в Дніпропетровській області прийнято рішення №61 про відмову у призначенні пенсії за віком, в зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

Рішенням ГУПФУ в Донецькій області від16.12.2024 №61 встановлено:

Вік заявника: 60 років;

Необхідний страховий стаж відповідно до статті 26 Закону України « 1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» становить 31 рік;

Загальний стаж складає 25 років 07 місяців 03 дні.

За доданими документами до страхового стажу не зараховано:

-період з диплому НОМЕР_4 від 08.06.1988, оскільки період навчання перетинається з роботою;

- період з 07.04.1993 по 12.09.2000, оскільки на печатці при звільненні відсутній код підприємства, що є порушенням Постанови Кабінету міністрів України від 22.01.1996 №118 «Про створення Єдиного державного реєстру підприємств та організації України»;

- період догляду за дитиною 1982 року народження, оскільки в свідоцтві про народження НОМЕР_5 від 09.04.2024 зазначено в графі батьки, прізвище матері» ОСОБА_5 », згідно паспортних даних « ОСОБА_5 ».

Позивач, не погоджуючись із рішеннями відповідачі, звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

У пункті 5 рішення від 11.10.2005 №8-рп/2005 Конституційний Суд України зазначив, що право на пенсійне забезпечення є складовою конституційного права на соціальний захист.

За приписами пунктів 1, 6 частини першої статті 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

У преамбулі Закону України від 05.11.1991 №1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788-XII) зазначено, що цей Закон відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Згідно із статтею 2 Закону №1788-XII за цим Законом призначаються трудові пенсії, до яких відносяться пенсії за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Згідно з частиною першою статті 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 років.

За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески; страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше, надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Частинами першою - третьою статті 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності) та матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з частиною четвертою вказаної статті періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Слід зазначити, що до набрання чинності Законом № 1058-IV стаж роботи для призначення пенсії регламентувався Законом України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-XII від 05 листопада 1991 року (далі - Закон № 1788-XII).

Види трудової діяльності, що зараховується до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, визначені статтею 56 Закону № 1788-XII.

Так, частиною 1 статті 56 Закону № 1788-XII встановлено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

До стажу роботи зараховується також, зокрема будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Згідно з пунктом 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Документи можуть бути подані в електронному вигляді з накладенням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису.

Документи, визначені цим Порядком, є підставою для внесення відомостей до частини персональної електронної облікової картки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, що відображає трудову діяльність застрахованої особи, в тому числі за період до 1 січня 2004 року.

Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з положеннями Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20 липня 1974 року № 162, до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по-батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди. Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення (пункти 2.2., 2.3. Інструкції).

За змістом пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з частиною 2 статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Цей спір стосується наявності підстав для призначення позивачці пенсії за віком Закону №1058-IV.

Досліджуючи спірні рішення, судом встановлено, що підставою відмови у призначенні пенсії ОСОБА_1 ГУ ПФУ у Львівській області стало не зарахування ОСОБА_1 періоду догляду за дитиною ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки для підтвердження зазначеного у свідоцтві про народження дитини серії НОМЕР_1 прізвище матері « ОСОБА_4 », надано свідоцтво про одруження серії НОМЕР_3 у якому зазначено прізвище особи « ОСОБА_6 » не відповідає прізвищу заявниці згідно паспортних даних.

Проте судом встановлено, що при розгляді заяви позивача від 25.10.2024 ГУ ПФУ у Львівській області не взято до уваги свідоцтво про розірвання шлюбу серії НОМЕР_6 , відповідно до якого ОСОБА_7 змінила прізвище на ОСОБА_5 .

Підставою для відмови у призначенні пенсії у рішенні ГУПФУ в Дніпропетровській області від 16.12.2024 №61, які оскаржуються позивачкою є не зарахування періоду з 07.04.1993 по 12.09.2000, оскільки на печатці при звільненні відсутній код підприємства, що є порушенням Постанови Кабінету міністрів України від 22.01.1996 №118 «Про створення Єдиного державного реєстру підприємств та організації України» та період догляду за дитиною 1982 року народження, оскільки в свідоцтві про народження НОМЕР_5 від 09.04.2024 зазначено в графі батьки, прізвище матері» ОСОБА_5 », згідно паспортних даних « ОСОБА_5 ».

Щодо вказаних підстав суд зазначає наступне.

Статтею 62 Закону №1788-ХІІ визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так само відповідно до пунктів 1, 2 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Записами у трудовій книжці ОСОБА_1 підтверджено, що позивачка у період з 07.04.1993 по 12.09.2000 працювала у АП комбінат «Стройдеталь», автентичність записів трудової книжки відповідачем не оспорюється. Вказана трудова книжки містить усі належним чином внесені записи про роботу позивача у спірному періоді. Такі записи не містять ні виправлень/підтирань, ні інших неточностей, які б давали підстави сумніватись у їх достовірності.

Відповідно до пункту 2.4. Інструкції про порядок ведення трудових книжок № 58 від 29 липня 1993 року, затвердженої Міністерством праці України, Міністерством юстиції України і Міністерством соціального захисту населення України (далі по тексту - Інструкція № 58) усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження); записи виконуються арабськими цифрами; записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Підставою відмови позивачу у зарахуванні до страхового стажу періодів роботи у зв`язку з неналежним оформленням трудової книжки, суд не може визнати правомірними з огляду на те, що громадянин не може здійснювати контроль та впливати на правильність оформлення трудової книжки, а тому не може нести і негативних наслідків порушення порядку її ведення.

Слід звернути увагу, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової документації.

Принагідно суд зазначає, що частиною третьою статті 44 Закону № 1058-IV передбачено, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Отже, органи Пенсійного фонду України уповноважені самостійно витребовувати у підприємств, установ/ організацій) усі необхідні для вирішення питання про призначення пенсії особі документи, при цьому така вимога передує винесенню рішення щодо призначення пенсії, а не висувається у вже прийнятому рішенні про відмову у призначенні пенсії.

Матеріалами справи підтверджено, що в дослідженому випадку відповідач не скористався правом на збір додаткових документів, на перевірку чи уточнення необхідних обставин.

Суд звертає увагу, що соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей. Позивач як громадянин України, стаж якого підтверджений трудовою книжкою, що є основним документом, який підтверджує трудовий стаж, має право на відповідний соціальний захист з боку держави. При цьому держава в особі своїх органів не може відмовляти у виконанні своїх позитивних зобов`язань, в даному випадку у наданні соціального захисту, з формальних підстав.

Відтак, суд доходить висновку, що до страхового стажу повинні бути зараховані період по догляду за дитиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 04.02.1992 по 09.03.1993 рік, період роботи з 07.04.1993 по 12.09.2000 рік, період по догляду за дитиною ОСОБА_3 з 28.10.1982 по ІНФОРМАЦІЯ_2 , а тому, рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 01.11.2024 №61 та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 16.12.2024 №61, на переконання суду, прийняті відповідачами безпідставно та необґрунтовано, а тому підлягають скасуванню.

Пенсійний орган, аналізуючи надані особою документи, перш за все має виходити з їх змісту, а не лише суто з форми, адже органи Пенсійного фонду, переслідуючи в цілому законну мету попередження зловживання громадянами своїми правами та запобігання необґрунтованому призначенню пенсії, при виконанні своїх повноважень повинні діяти обґрунтовано, добросовісно, розсудливо та пропорційно, як це передбачено частиною другою статті 2 КАС України, з тим, щоб не створювати штучних і необґрунтованих перешкод для реалізації особами їх прав.

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

У постанові Верховного Суду від 28.11.2022 у справі №826/6029/18 викладено правовий висновок, відповідно до якого у контексті вимог частини другої статті 2 КАС України нормативне обґрунтування прийнятого рішення та його співвідношення з фактичними обставинами не є формальною вимогою, оскільки суд має перевірити чи діяв суб`єкт владних повноважень, у тому числі (…) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень; принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень полягає у тому, щоб рішенням було прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

У постанові Верховного Суду від 12.09.2023 у справі №420/14943/21 зазначено, що критеріями обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень є: 1) логічність та структурованість викладення мотивів, що стали підставою для прийняття відповідного рішення; 2) пов`язаність наведених мотивів з конкретно наведеними нормами права, що становлять правову основу такого рішення; 3) наявність правової оцінки фактичних обставин справи (поданих документів, інших доказів), врахування яких є обов`язковим у силу вимог закону під час прийняття відповідного рішення; 4) відповідність висновків, викладених у такому рішенні, фактичним обставинам справи; 5) відсутність немотивованих висновків та висновків, які не ґрунтуються на нормах права.

Суд також враховує, що суб`єкт владних повноважень у рішенні про відмову у задоволенні певного прохання особи, як-то про призначення пенсії, має наводити всі без винятку підстави для такої відмови.

З огляду на викладене, оскільки суд дійшов висновку, що пенсійний орган безпідставно не зарахував спірні періоди до страхового стажу, внаслідок саме цього позивач була позбавлена права на призначення пенсії за віком.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та, виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Враховуючи фактичні обставини даної справи, суд вважає, що зарахування періоду по догляду за дитиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 04.02.1992 по 09.03.1993 рік, періоду роботи з 07.04.1993 по 12.09.2000 рік, періоду по догляду за дитиною ОСОБА_3 з 28.10.1982 по ІНФОРМАЦІЯ_2 , до страхового стажу є варіантом правомірної поведінки, від якого відповідач безпідставно ухилився, тому це питання не може бути віднесено до дискреційних повноважень органу пенсійного фонду з огляду на приписи чинного пенсійного законодавства.

Як уже зазначалось, відповідно до частини першої статті 26 Закону №1058-ІV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

Страховий стаж позивачки, який врахований пенсійними органами, урахуванням періоду по догляду за дитиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 04.02.1992 по 09.03.1993 рік, періоду роботи з 07.04.1993 по 12.09.2000 рік, періоду по догляду за дитиною ОСОБА_3 з 28.10.1982 по ІНФОРМАЦІЯ_2 становить більше ніж 31 рік, що є достатнім для призначення позивачу пенсії за віком.

Відповідно до статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку. Частиною 5 цієї ж статті передбачено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

За змістом частини першої статті 83 Закону України "Про пенсійне забезпечення" пенсії призначаються з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсії призначаються з більш раннього строку. Пенсії за віком призначаються з дня досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією надійшло не пізніше 3 місяців з дня досягнення пенсійного віку.

Оскільки суд дійшов висновку про протиправність рішень відповідачів щодо відмови у призначенні пенсії за віком з підстав відсутності необхідного стажу, враховуючи те, що оскаржувана відмова у призначенні пенсії не містить інших підстав відмови ніж та, що зазначалась вище та приймаючи до уваги, що судом обраховано загальний страховий стаж позивача (який є більшим за 31 необхідних років), - належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком.

Визначаючись щодо дати, з якої слід призначити пенсію позивачу, судом враховано, що позивач вперше зверталася до територіального органу Пенсійного Фонду України 25.10.2024, а тому саме з цієї дати необхідно призначити пенсію позивачу.

Таким чином, враховуючи те, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом та сприяти реальному відновленню порушеного права, беручи до уваги приписи статті 9 КАС України, приймаючи до уваги докази, наявні у матеріалах справи, з аналізу норм чинного законодавства, суд приходить висновку, що належним способом захисту прав позивача є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити пенсію за віком з 25.10.2024, з урахуванням періодів по догляду за дитиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 04.02.1992 по 09.03.1993 рік, періоду роботи з 07.04.1993 по 12.09.2000 рік, періоду по догляду за дитиною ОСОБА_3 з 28.10.1982 по ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Таким чином позов підлягає задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивач при зверненні до суду сплатила судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати зі сплати судового збору слід стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ГУПФУ у Львівській області в сумі 1211,20 грн та ГУПФУ в Дніпропетровській області в сумі 1211,20 грн.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_7 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрія,10, м. Львів, код ЄРДПОУ 13814995), Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги,26, м. Дніпро, 49094, код ЄРДПОУ 21910427) про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду у Львівській області №61 від 01.11.2024 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.

Визнати противоправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області №61 від 16.12.2024 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період по догляду за дитиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 04.02.1992 по 09.03.1993 рік; період роботи з 07.04.1993 по 12.09.2000 рік; період по догляду за дитиною ОСОБА_3 з 28.10.1982 по 21.04.1984 рік та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 25 жовтня 2025 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.С. Бойко