Справа № 160/33721/23
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2025-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 серпня 2025 року м. Дніпросправа № 160/33721/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Лукманової О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Одеської митниці

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.05.2024 року (головуючий суддя Кадникова Г.В., повний текст 10.096.2024 року)

в адміністративній справі №160/32614/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ААДІ" до відповідача Одеської митниці про визнання протиправною та скасування картки відмови, визнання протиправним та скасування рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "ААДІ", звернувся 10.05.2024 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача Одеської митниці, в якому просив визнати протиправними та скасувати прийняті Одеською митницею рішення про коригування митної вартості товарів:

- від 15.10.2023 року №UА500530/2023/000025/2,

- від 17.11.2023 року №UА500530/2023/000026/2,

- від 24.11.2023 року №UА500530/2023/000027/2,

- від 24.11.2023 року №UА500530/2023/000028/2,

- від 06.12.2023 року №UА500530/2023/000030/2,

- від 17.12.2023 року №UА500530/2023/000031/2.

В обґрунтування позову позивач, зазначив, що ним подано митні декларації разом з усіма необхідними документами з метою митного оформлення товару, при цьому відповідач відмовив позивачу у митному оформленні товарів та прийняв рішення про коригування митної вартості товарів. Позивач не погоджується із вказаними рішеннями вважає їх протиправними та такими, що не відповідають вимогам законодавства, у зв`язку з чим просив задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.05.2024 року позов задоволено.

Визнано протиправними та скасовано прийняті Одеською митницею рішення про коригування митної вартості товарів:

від 15.10.2023 року №UА500530/2023/000025/2,

від 17.11.2023 року №UА500530/2023/000026/2,

від 24.11.2023 року №UА500530/2023/000027/2,

від 24.11.2023 року №UА500530/2023/000028/2,

від 06.12.2023 року №UА500530/2023/000030/2,

від 17.12.2023 року №UА500530/2023/000031/2.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що документи, які подані позивачем митному органу є достатніми для підтвердження заявленої митної вартості товару відповідно до вимог чинного митного законодавства.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Вказує, що наданими з митною декларацією документами, які містили розбіжності, неможливо підтвердити числові значення заявленої декларантом митної вартості за основним методом, у зв`язку з чим і було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів за резервним методом.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому вказує, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що 15.10.2023 року для митного оформлення в режимі імпорту 25 173, 92 кг поліпропіленових мішків, що надійшли за прямим контрактом від 30.09.2023 року №IMP/IND-00030-05 із індійською компанією-виробником «ANNEX POLYMERS», відповідачу подана митна декларація №23UA71U7 із заявленим митної вартості товарів (за ціною договору). Відповідно до п.2.1, п.3.2, п.4.2, п.5.1, п.5.2 Контракту постачання товару здійснюється на умовах, обумовлених у додатках.

Для підтвердження заявленої митної вартості за митними деклараціями, на підставі положень ч.2 ст.53 Митного кодексу України відповідачу подано комплекти документів, для підтвердження заявленої митної вартості.

24.11.2023 року відповідачем прийняте рішення про коригування митної вартості товарів №UA500530/2023/000027/2, за яким митна вартість товару скоригована в сторону збільшення з 1,3161 долари США/кг до 2,5500 долари США/кг та у якому вказано про застосування другорядного методу визначення митної вартості - резервного.

24.11.2023 року у зв`язку із незгодою із Рішенням MB №27 в порядку ч.7 ст.55 Митного кодексу України подана нова митна декларація №23UA58U7, за якою товар випущений у вільний обіг із збільшенням (доплатою) загальної суми митних платежів на 274384,30грн. (мито 44 255,53грн., ПДВ 230 128,77грн.), відомості про що містяться в гр. 47 «Нарахування платежів» та гр. В «Подробиці розрахунків» митної декларації.

06.12.2023 року для митного оформлення в режимі імпорту 50 500,59 кг поліпропіленових мішків, що надійшли за вищевказаним прямим контрактом, відповідачу подана митна декларація №23UА43U6 із заявленим митної вартості товарів на рівні 1,3495 долари СПІА/кг за основним методом визначення митної вартості товарів (за ціною договору).

06.12.2023 року відповідачем прийняте рішення про коригування митної вартості товарів №UA500530/2023/000030/2, за яким митна вартість товару скоригована в сторону збільшення з 1,3495 долари США/кг до 2,5500 долари США/кг та у якому вказано про застосування другорядного методу визначення митної вартості - резервного.

07.12.2023 року у зв`язку із незгодою із Рішенням MB №30 в порядку ч.7 ст.55 Митного кодексу України подана нова митна декларація №23UA50U3, за якою товар випущений у вільний обіг із збільшенням (доплатою) загальної суми митних платежів на 274384,30грн. (мито 88 972,85грн., ПДВ 462 658,79грн.), відомості про що містяться в гр. 47 «Нарахування платежів» та гр. В «Подробиці розрахунків» митної декларації.

07.12.2023 року для митного оформлення в режимі імпорту 25 540,50 кг поліпропіленових мішків, що надійшли за вищевказаним прямим контрактом, відповідачу подана митна декларація №23UА75U8 із заявленим митної вартості товарів на рівні 1,2516 долари СПІА/кг за основним методом визначення митної вартості товарів (за ціною договору).

07.12.2023 року відповідачем прийняте рішення про коригування митної вартості товарів №UA500530/2023/000031/2, за яким митна вартість товару скоригована в сторону збільшення з 1,2516 долари США/кг до 2,5500 долари США/кг та у якому вказано про застосування другорядного методу визначення митної вартості - резервного.

07.12.2023 року у зв`язку із незгодою із Рішенням MB №31 в порядку ч.7 ст.55 Митного кодексу України подана нова митна декларація №23UA78U5, за якою товар випущений у вільний обіг із збільшенням (доплатою) загальної суми митних платежів на 301735,83грн. (мито 48 667,07грн., ПДВ 253 068,76грн.), відомості про що містяться в гр. 47 «Нарахування платежів» та гр. В «Подробиці розрахунків» митної декларації.

Загальна сума, на яку збільшився розмір митних платежів внаслідок прийняття 6 рішень про коригування митної вартості, становить 1 702 879грн. 40коп.

Позивач вважає рішення про коригування митної вартості №25, №26, №27, №28, №30, №31 протиправними. Суд першої інстанції позов задовольнив.

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.

Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товару, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товару.

Частина 1 статті 257 МК України передбачає, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Статтею 49 МК України встановлено, що митною вартістю товару, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товару, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із частинами першою, другою статті 51 МК України митна вартість товару, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1, 2 статті 52 МК України заявлення митної вартості товару здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товару у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Частиною 1 статті 53 МК України визначено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частиною 2 статті 53 МК України встановлений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині 1 статті 58 цього Кодексу (ч.1, 2 ст.54 МК України).

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Як визначено частиною п`ятою статті 54 МК України, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:

1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;

2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;

3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості.

У частині третій статті 53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до частини 4 статті 53 МК України у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах 2 та 3 цієї статті, подає (за наявності) такі документи:

1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України;

2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам;

3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (ч.5 ст.53 МК України).

Із наведених положень випливає, що митний орган має повноваження здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом.

Зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товару, порівнянням рівня заявленої митної вартості товару з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товару, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митному органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товару.

При цьому лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині 3 статті 53 МК України (подані документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, мають ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари), є підставою для витребування додаткових документів, перелік яких наведений у цій нормі.

Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України.

Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачем 15.10.2023 року для митного оформлення в режимі імпорту 25 173, 92 кг поліпропіленових мішків, що надійшли за прямим контрактом від 30.09.2023 року №IMP/IND-00030-05 із індійською компанією-виробником «ANNEX POLYMERS», відповідачу подана митна декларація №23UA71U7 із заявленим митної вартості товарів (за ціною договору).

Відповідно до п.2.1, п.3.2, п.4.2, п.5.1, п.5.2 Контракту постачання товару здійснюється на умовах, обумовлених у додатках.

Для підтвердження заявленої митної вартості за митними деклараціями, на підставі положень ч.2 ст.53 Митного кодексу України відповідачу подано комплекти документів, для підтвердження заявленої митної вартості, зокрема:

зовнішньоекономічний контракт від 30.09.23 №ІМР/ІND-00030-05;

рахунок (інвойс) від 22.08.23 №GТ/103;

довідка перевізника від 04.10.23 №23/101;

рахунок (інвойс) від 25.09.2023 року №GТ/130;

довідка перевізника від 15.11.2023 року №23/122;

рахунок (інвойс) від 04.10.2023 року №GТ/133;

довідка перевізника від 22.11.2023 року №23/123;

рахунок (інвойс) від 11.10.2023 року №GТ/144;

довідка перевізника від 22.11.2023 року №23/141;

рахунок (інвойс) від 31.10.2023 року №GТ/159;

довідка перевізника від 06.12.2023 року №23/151;

рахунок (інвойс) від 24.10.2023 року №GТ/152;

довідка перевізника від 04.12.2023 року №23/148.

- 15.10.2023 року відповідачем прийняте рішення про коригування митної вартості товарів №UA500530/2023/000025/2, за яким митна вартість товару скоригована в сторону збільшення з 1,3437 долари США/кг до 2,5500 долари США/кг та у якому вказано про застосування другорядного методу визначення митної вартості - резервного.

16.10.2023 року у зв`язку із незгодою із Рішенням MB №25 в порядку ч.7 ст.55 Митного кодексу України подана нова митна декларація №23UA90U7, за якою товар випущений у вільний обіг із збільшенням (доплатою) загальної суми митних платежів на 273874,24 грн. (мито 44 173,27грн., ПДВ 229 700,97грн.), відомості про що містяться в гр. 47 «Нарахування платежів» та гр. В «Подробиці розрахунків» митної декларації.

17.11.2023 року для митного оформлення в режимі імпорту 25 675,90 кг поліпропіленових мішків, що надійшли за вищевказаним прямим контрактом, відповідачу подана митна декларація №23UА15U7 із заявленим митної вартості товарів на рівні 1,2451 долари СПІА/кг за основним методом визначення митної вартості товарів (за ціною договору).

- 17.11.2023 року відповідачем прийняте рішення про коригування митної вартості товарів №UA500530/2023/000026/2, за яким митна вартість товару скоригована в сторону збільшення з 1,2451 долари США/кг до 2,5500 долари США/кг та у якому вказано про застосування другорядного методу визначення митної вартості - резервного.

17.11.2023 року у зв`язку із незгодою із Рішенням MB №26 в порядку ч.7 ст.55 Митного кодексу України подана нова митна декларація №23UA37U4, за якою товар випущений у вільний обіг із збільшенням (доплатою) загальної суми митних платежів на 301183,42грн. (мито 48 577,97грн., ПДВ 252 605,45грн.), відомості про що містяться в гр. 47 «Нарахування платежів» та гр. В «Подробиці розрахунків» митної декларації.

23.11.2023 року для митного оформлення в режимі імпорту 25 073,88 кг поліпропіленових мішків, що надійшли за вищевказаним прямим контрактом, відповідачу подана митна декларація №23UА44U6 із заявленим митної вартості товарів на рівні 1,3116 долари СПІА/кг за основним методом визначення митної вартості товарів (за ціною договору).

- 24.11.2023 року відповідачем прийняте рішення про коригування митної вартості товарів №UA500530/2023/000028/2, за яким митна вартість товару скоригована в сторону збільшення з 1,3116 долари США/кг до 2,5500 долари США/кг та у якому вказано про застосування другорядного методу визначення митної вартості - резервного.

24.11.2023 року у зв`язку із незгодою із Рішенням MB №28 в порядку ч.7 ст.55 Митного кодексу України подана нова митна декларація №23UA59U6, за якою товар випущений у вільний обіг із збільшенням (доплатою) загальної суми митних платежів на 277317,31грн. (мито 44 728,60грн., ПДВ 232 588,71грн.), відомості про що містяться в гр. 47 «Нарахування платежів» та гр. В «Подробиці розрахунків» митної декларації.

24.11.2023 року для митного оформлення в режимі імпорту 24 899,63 кг поліпропіленових мішків, що надійшли за вищевказаним прямим контрактом, відповідачу подана митна декларація №23UА43U7 із заявленим митної вартості товарів на рівні 1,3161 долари СПІА/кг за основним методом визначення митної вартості товарів (за ціною договору).

- 24.11.2023 року відповідачем прийняте рішення про коригування митної вартості товарів №UA500530/2023/000027/2, за яким митна вартість товару скоригована в сторону збільшення з 1,3161 долари США/кг до 2,5500 долари США/кг та у якому вказано про застосування другорядного методу визначення митної вартості - резервного.

24.11.2023 року у зв`язку із незгодою із Рішенням MB №27 в порядку ч.7 ст.55 Митного кодексу України подана нова митна декларація №23UA58U7, за якою товар випущений у вільний обіг із збільшенням (доплатою) загальної суми митних платежів на 274384,30грн. (мито 44 255,53грн., ПДВ 230 128,77грн.), відомості про що містяться в гр. 47 «Нарахування платежів» та гр. В «Подробиці розрахунків» митної декларації.

06.12.2023 року для митного оформлення в режимі імпорту 50 500,59 кг поліпропіленових мішків, що надійшли за вищевказаним прямим контрактом, відповідачу подана митна декларація №23UА43U6 із заявленим митної вартості товарів на рівні 1,3495 долари СПІА/кг за основним методом визначення митної вартості товарів (за ціною договору).

- 06.12.2023 року відповідачем прийняте рішення про коригування митної вартості товарів №UA500530/2023/000030/2, за яким митна вартість товару скоригована в сторону збільшення з 1,3495 долари США/кг до 2,5500 долари США/кг та у якому вказано про застосування другорядного методу визначення митної вартості - резервного.

07.12.2023 року у зв`язку із незгодою із Рішенням MB №30 в порядку ч.7 ст.55 Митного кодексу України подана нова митна декларація №23UA50U3, за якою товар випущений у вільний обіг із збільшенням (доплатою) загальної суми митних платежів на 274384,30грн. (мито 88 972,85грн., ПДВ 462 658,79грн.), відомості про що містяться в гр. 47 «Нарахування платежів» та гр. В «Подробиці розрахунків» митної декларації.

07.12.2023 року для митного оформлення в режимі імпорту 25 540,50 кг поліпропіленових мішків, що надійшли за вищевказаним прямим контрактом, відповідачу подана митна декларація №23UА75U8 із заявленим митної вартості товарів на рівні 1,2516 долари СПІА/кг за основним методом визначення митної вартості товарів (за ціною договору).

- 07.12.2023 року відповідачем прийняте рішення про коригування митної вартості товарів №UA500530/2023/000031/2, за яким митна вартість товару скоригована в сторону збільшення з 1,2516 долари США/кг до 2,5500 долари США/кг та у якому вказано про застосування другорядного методу визначення митної вартості - резервного.

07.12.2023 року у зв`язку із незгодою із Рішенням MB №31 в порядку ч.7 ст.55 Митного кодексу України подана нова митна декларація №23UA78U5, за якою товар випущений у вільний обіг із збільшенням (доплатою) загальної суми митних платежів на 301735,83грн. (мито 48 667,07грн., ПДВ 253 068,76грн.), відомості про що містяться в гр. 47 «Нарахування платежів» та гр. В «Подробиці розрахунків» митної декларації.

Загальна сума, на яку збільшився розмір митних платежів внаслідок прийняття 6-ти рішень про коригування митної вартості, становить 1 702 879грн. 40коп.

Позивач вважає рішення про коригування митної вартості №25, №26, №27, №28, №30, №31 протиправними.

Надаючи оцінку зазначеним правовідносинам, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару за основним методом за ціною договору (контракту).

Стаття 57 Митного кодексу України передбачає, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України, здійснюється шляхом застосування таких методів:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Якщо основний метод не може бути використаний, застосовується послідовно кожний із перелічених у частині першій цієї статті методів.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Таким чином, із системного аналізу вищенаведених законодавчих приписів вбачається, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості.

Дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю.

До них, зокрема, належить процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до резервного) визначення митної вартості.

При цьому, законом чітко окреслено умову, за наявності якої у митного органу виникає право на застосування таких повноважень, як витребування додаткових документів, а саме: наявність обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Необхідність витребування додаткових документів передусім є способом упевнитися у тому, що декларант правильно визначив митну вартість.

Отже, з викладених правових норм вбачається, що єдиною правовою підставою для прийняття митним органом рішення про коригування заявленої декларантом митної вартості товару за резервним методом є наявність сукупності наступних умов:

1) подання суб`єктом господарювання до митного оформлення не повного пакету документів, перелік яких закріплено у статті 53 Митного кодексу України;

2) ненадання на вимогу контролюючого органу додаткової уточнюючої документації на підтвердження саме числового значення заявленої митної вартості;

3) виявлення митним органом розбіжностей у поданій документації, які унеможливлюють визначення безпосередньо митної вартості товару за основним методам (за ціною договору);

4) обґрунтування причин неможливості визначення митної вартості товару за жодним із методів, що передують резервному.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що наявність у митного органу інформації про ціну подібних чи аналогічних товару може призвести до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товару та ініціювання повної її перевірки, але така інформація сама аж ніяк не є підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару.

Наведені норми зобов`язують митницю зазначати конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Разом з тим, у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина сьома статті 53 МК України).

Згідно з частиною 1 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною 6 статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Оскаржуючи рішення прийняті відповідачем з підстав, визначених пунктом 2 частини 6 статті 54 МК України декларант не надав усіх додаткових документів, витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах 2-4 статті 53 цього Кодексу, а подані до митного оформлення документи, в тому числі додатково надані, містять розбіжності і неточності.

Надаючи оцінку доводам сторін у справі, зокрема, щодо наявності у митного органу підстав для витребування додаткових документів, суд враховує, що для підтвердження заявленої митної вартості за основним методом за ціною договору (контракту) товариством подано разом із митною декларацією документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, за переліком, визначеним частиною 2 статті 53 МК України (зовнішньоекономічний договір (контракт); банківські платіжні документи, що стосуються придбаного товару; документи, що підтверджують вартість послуг з транспортування товару до митного кордону України).

Частиною 2 статті 58 МК України встановлено метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті (ч.4 ст.58 МК України).

У розумінні частини 5 статті 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Повний перелік витрат, які підлягають додаванню до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари при визначенні митної вартості, визначений частиною 10 статті 58 МК України.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції, подані декларантом відповідно до частини 2 статті 53 МК України документи, є достатніми для підтвердження складових митної вартості за першим (основним) методом.

При цьому, дослідивши докази по справі, встановлено, що як у повідомленні, так і в оскаржених рішеннях митним органом не зазначено про наявність будь-яких розбіжностей у наданих документах.

Митний орган не здійснив достатній аналіз поданих документів з точки зору повноти підтвердження митної вартості, відсутності будь-яких обов`язкових документів.

Матеріалами справи підтверджується, що для підтвердження заявленої митної вартості товару за митними деклараціями, на підставі положень ч.2 ст.53 Митного кодексу України відповідачу подані комплекти документів, достатні для підтвердження заявленої митної вартості.

Щодо оплати товару, встановлено, що оплата за товар здійснювалась позивачем на умовах 100 % передоплати, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.

За товар за вказаними рішеннями відповідача оплата здійснена банківськими переказами, що підтверджується платіжними інструкціями АБ «Південний» від 15.08.2023 №44, від 25.08.2023 №45, від 30.08.2023 №46, від 07.09.2023 №47, від 08.09.2023 №48, від 28.09.2023 №49.

Щодо транспортних витрат, суд враховує, що відповідачу надані отримані від перевізника довідки із зазначенням відомостей щодо вартості перевезень товарів за 6 митними деклараціями, відповідно до приписів п.6 ч.2 ст.53 Митного кодексу України.

Митним законодавством не визначено вид доказів, яким повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів, а тому довідка про транспортні витрати є належним доказом підтвердження розміру витрат на перевезення імпортованих товарів.

Така позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 07.05.2020 року у справі №400/2922/18.

Окрім того, за приписами п.7, 9 ч.1 ст.336 Митного кодексу України, відповідач у випадку сумнівів у справжності вказаних документів може в порядку пост-митного контролю та шляхом проведення документальної перевірки звернутися до перевізника ТОВ «ФОНТАН-ТРАНС» з метою перевірки автентичності поданих документів.

Враховуючи наведене, у відповідача відсутні правові підстави для витребування додаткових документів у позивача.

Щодо митних декларацій країни відправлення, суд враховує, що в експортних митних деклараціях Республіки Індія від 22.08.2023 року №3371033, від 25.09.2023 №4169484, від 04.10.2023 №4393157, від 11.10.2023 №4565451, від 25.10.2023 №4862973 та від 01.11.2023 року №5046391 містяться відомості, що кореспондують заявленим позивачем у митних деклараціях.

Відповідач має можливість перевірити автентичність експортних декларації шляхом направлення запиту до митних органів іноземних країн на підставі п.8 ч.1 ст.336 Митного кодексу України.

Так, згідно положень п.4 ч.2 ст.55 Митного кодексу України передбачено, що письмове рішення про коригування митної вартості має, серед іншого, містити обґрунтування числового значення митної вартості, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Аналогічна вимога до заповнення графи 33 «Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості» міститься у Правилах заповнення рішення про коригування митної вартості (затверджені наказом Міністерства фінансів України від 24.05.12 №598), відповідно до яких обов`язково зазначається номер та дата митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

При цьому, спірні рішення митного органу не містять такого обґрунтування, а містять інформацію про те, що відповідачем використані відомості про митну вартість з митної декларації від 12.06.2023 року №UА500530/2023/008429, від 02.10.2023 року №UА110140/2023/8286, від 25.10.2023 року №UА807200/2023/14793, від 21.11.2023 року №UА403030/2023/26260, від 30.11.2023 року №UА408020/2023/72428 однак не вказано, які характеристики мають оформлені за ними товари (код УКТЗЕД, повний опис, призначення, аналогічність/ідентичність), які комерційні умови поставки (місце відправлення, вартість транспортування, фактурна вартість, вид транспорту) та вид зовнішньоекономічних контрактів.

У постановах Верховного Суду від 29.09.20 року у справах №160/9473/19 та №520/7041/19 викладені наступні висновки щодо застосування норм п.2, 4 ч.2 ст.55 Митного кодексу України:

«Верховний Суду своїх постановах неодноразово звертав увагу на те, що рішення про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України якщо містить не лише дату та номер митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, а й порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод».

Також, слід вказати, що на підставі ч.3 статті 53 Митного кодексу України, п.2.3 Правил заповнення декларації митної вартості, які затверджені наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 року №599, відповідачем повідомлено позивача про необхідність подання протягом 10 календарних днів додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості, а саме:

1) договір купівлі-продажу та додатки до нього у разі їх наявності;

2) договір (угода, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку транспортного засобу;

3) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

4) каталоги, специфікації, прейскуранти;

5) висновки про якісні та вартісні характеристики транспортного засобу, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, про вартість транспортного засобу.

Також відповідно до частини 6 статті 53 МК України декларанту було повідомлено про можливість за власним бажанням подати додаткові наявні у нього документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товару.

З наявністю у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим митниця може витребувати ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі можливі документи, передбачені у статті 53 Митного кодексу України.

Витребовуючи увесь перелік додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості, передбачений ч.3 ст.53 МК України, митний орган належно та достатньо не обґрунтував, яким чином кожен з витребуваних документів може усунути розбіжність або підтвердити заявлену мину вартість товару.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

У той же час частиною 6 зазначеної статті передбачено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах 2 - 4 статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У відповідності до частин 1 та 2 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною 6 статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування;

5) інформацію про:

а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті;

б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

У разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі (ч.12 ст.264 МК України).

Відповідно до частини 5 статті 55 Митного кодексу України декларант може провести консультації з органом доходів і зборів з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в органі доходів і зборів.

Також, згідно з ч.4 статті 57 Митного кодексу України застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу.

Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Згідно матеріалів справи, у спірних рішеннях митного органу визначено про застосування резервного 6-го методу визначення митної вартості, однак не вказано, чому не можливо було визначити митну вартість на підставі 2-го або 3-го методів, адже очевидною для будь-якого стороннього спостерігача є та обставина, що в Автоматизованій системі митного оформлення «Інспектор» обов`язково буде міститись інформація про те, що митними органами України вже здійснювалось неодноразово митне оформлення подібних товарів.

Також, у спірних рішеннях митного органу зазначено про те, що оформлений за митними деклараціями від 12.06.2023 року №UА500530/2023/008429, від 02.10.2023 року №UА110140/2023/8286, від 25.10.2023 року №UА807200/2023/14793, від 21.11.2023 року №UА403030/2023/26260, від 30.11.2023 року №UА408020/2023/72428 товар є подібним, що унеможливлювало застосування останнього резервного методу визначення митної вартості.

Під час прийняття оскаржуваних рішень, у митного органу фактично були відомості про митне оформлення ідентичних товарів, які були ввезені позивачем раніше та за яким вже прийнято відповідачем 6 рішень про коригування митної вартості, які оскаржуються товариством.

Також, за необхідне суд вважає зазначити про те, що Верховним Судом у постанові від 04.09.2018 року у справі №818/1186/17 зазначено наступне:

«...Верховний Суд вважає за необхідне зауважити, що рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися виключно на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин при здійсненні ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено.

Також слід врахувати, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню».

Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої у постанові від 27.07.2018 року по справі №809/1174/17, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, митний орган повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію, яка використовувалася митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

У рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім визначення джерела інформації, яка взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.

Таку правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 08.02.2019 року у справі №825/648/17.

Однак, оскаржувані рішення відповідача фактично такої інформації не містять.

При цьому, відповідачем на запит позивача не надано витяг з бази даних митного органу щодо попередніх митних оформлень товарів за кодом УКТЗЕД, ідентичним до товару позивача, а також такої інформації не надано під час розгляду справи.

З урахуванням викладеного, надані декларантом до митного оформлення документи повною мірою підтверджують числові значення складових митної вартості, відомості в них не мають протиріч, невідповідностей або розбіжностей, які б не дозволяли митному органу провести обчислення митної вартості за основним методом, документи у своїй сукупності підтверджують заявлену декларантом митну вартість та її складові частини, відомості про визначення митної вартості в цих документах є базуються на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню, достатність яких не спростована відповідачем, а тому вказані відповідачем в оспорюваному рішенні обставини не можуть бути підставами для коригування такої митної вартості.

Отже, декларантом подано наявні документи, які ідентифікували оцінювані товари та містили об`єктивні і достовірні дані, що підтверджували ціну товарів, яка підлягала сплаті позивачем на користь продавця, тобто підтверджували митну вартість товарів за ціною договору, а недоліки, на які посилається митниця, не перешкоджали визначенню митної вартості товарів.

Декларантом включено до митної вартості товарів усі необхідні складові, визначено їх числові значення, підтверджено та обґрунтовано документально складові митної вартості товарів - ціну, що підлягала сплаті за товар, та транспортні витрати, а також спростовано обставини, які унеможливлюють, на думку контролюючого органу, застосування основного методу визначення митної вартості товарів.

Водночас, митним органом не доведено, що документи, подані декларантом для митного оформлення товарів, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, та не надано доказів, які б підтверджували відсутність підстав для визначення митної вартості за ціною договору.

Обов`язок доведення обґрунтованості такого сумніву митним органом підтверджено також і у висновках Верховного Суду, викладених в постанові від 06.03.2019 року у справі №809/278/17.

Зміст спірних рішень відповідача, які є індивідуально-правовим актом, оскільки породжує права і обов`язки для позивача, має відповідати вимогам, визначеним статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як актів правозастосування, є їх обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення суб`єктом владних повноважень конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

Обґрунтованість, в силу статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, є однією з обов`язкових ознак рішення (дії, бездіяльності) суб`єкта владних повноважень, що підлягає встановленню адміністративним судом.

Рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується.

Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити.

У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує Закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації.

Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо.

У рішенні №37801/97 від 1 липня 2003 у справі «Суомінен проти Фінляндії» Європейський суд вказав, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень, а в рішенні від 10.02.2010 р. у справі "Серявін та інші проти України" Європейський суд відзначив, що у рішеннях судів та органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

В рішенні від 27.09.2010 р. по справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» Європейський суд зазначив, що призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Таким чином, висновки та рішення суб`єкта владних повноважень можуть ґрунтуватися виключно на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону.

Так, критерій прийняття рішень, вчинення (невчинення) дій на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, за змістом випливає з принципу законності, що закріплений у частині другій статті 19 Конституції України, яка передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

"На підставі" означає, що суб`єкт владних повноважень: - має бути утворений у порядку, визначеному Конституцією та законами України; - зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним.

Критерій прийняття рішення, вчинення (невчинення) дії обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії - відображає принцип обґрунтованості рішення або дії. Він вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації.

Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, висновки експертів тощо.

Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами.

Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи.

Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Оскільки Одеською митницею не доведено належними доказами правомірність своїх рішень, то наявні підстави для задоволення позову та скасування рішеннь про коригування митної вартості товарів:

- від 15.10.2023 року №UА500530/2023/000025/2,

- від 17.11.2023 року №UА500530/2023/000026/2,

- від 24.11.2023 року №UА500530/2023/000027/2,

- від 24.11.2023 року №UА500530/2023/000028/2,

- від 06.12.2023 року №UА500530/2023/000030/2,

- від 17.12.2023 року №UА500530/2023/000031/2.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правове обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.

Керуючись ст. 241-245, 250, 311, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Одеської митниці - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.05.2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили 21.08.2025 та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня її прийняття шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий - суддя Ю. В. Дурасова

суддя Л.А. Божко

суддя О.М. Лукманова