Справа № 520/2117/25
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2025-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2025 р. Справа № 520/2117/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Бегунца А.О. , Русанової В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.05.2025, головуючий суддя І інстанції: Котеньов О.Г., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 12.05.25 по справі № 520/2117/25

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Харківській області

про визнання протиправним та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Харківській області, в якому просив суд:

- визнати протиправним Наказ Головного управління Національної поліції в Харківській області від 28.11.2024 року №549 о/с про скасування Наказів Головного управління Національної поліції в Харківській області від 16.11.2022 року №559 о/с та від 02.11.2022 року №534 о/с в частині зазначення стажу служби в поліції на день звільнення - 02 роки 07 місяців 21 день;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Харківській області зарахувати до стажу служби в поліції ОСОБА_1 період з 04.03.2022 року по 28.11.2024 року, шляхом внесення змін до Наказу Головного управління Національної поліції в Харківській області від 28.11.2024 року №549 о/с в частині зазначення стажу служби в поліції на день звільнення.

В обґрунтування позову позивач вказав, що Наказ Головного управління Національної поліції в Харківській області від 28.11.2024 року №549 о/с про скасування Наказів Головного управління Національної поліції в Харківській області від 16.11.2022 року №559 о/с та від 02.11.2022 року №534 о/с в частині зазначення стажу служби в поліції на день звільнення - 02 роки 07 місяців 21 день є протиправним та таким, що підлягає скасуванні в частині зарахування стажу.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12.05.2025 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про визнання протиправним та зобов`язання вчинити певні дії.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Так в апеляційній скарзі скаржник посилається на те, що до постановлення Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12.11.2024 року рішення, яким скаргу Головного управління Національної поліції в Харківській області задоволено частково, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.10.2022 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 09.06.2023 скасовано та справу №520/5696/22 направлено на новий судовий розгляд до Харківського окружного адміністративного суду, позивач перебував на службі в органах поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області та фактично виконував свої службові обов`язки, передбачені посадовою інструкцією.

Зазначає, що розписувався в журналах нарядів інструктажів щодо несення служби в добовому чергуванні на займаній посаді оперуповноваженого зонального сектору №1 відділу кримінальної поліції Куп`янського районного відділу поліції ГУНП в Харківській області, отримував заробітну плату та інші нарахування за період з 2022 року по 2024 рік включно, з яких проводились відрахування до Пенсійного фонду України та соціального страхування, отримав та мав при собі табельну вогнепальну зброю, складав протоколи про притягнення до адміністративного правопорушення.

На думку позивача, суд першої інстанції своїм рішенням порушив право позивача на соціальні гарантії, передбачені діючим законодавством для працівників, зважаючи на те, що попри усі доводи відповідача та Харківського окружного адміністративного суду, позивач фактично працював, а наказ Головного управління Національної поліції в Харківській області від 28.11.2024 року №549 о/с лише скасував Наказ Головного управління Національної поліції в Харківській області від 16.11.2022 року №559 о/с та від 02.11.2022 року №534 о/с, а не визнав їх протиправними та такими, що винесені з порушенням закону, а тому в частині зазначення стажу служби в поліції на день звільнення - 02 роки 07 місяців 21 день замість фактично відпрацьованого періоду є нічим іншим, як порушенням прав позивача.

Відповідач скористався своїм правом та надав до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції - без змін.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що наказом ГУНП в Харківській області від 15.03.2022 № 212 «Про застосування дисциплінарного стягнення до поліцейського ГУНП в Харківській області» до оперуповноваженого СКП ВРПП Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Наказом ГУНП в Харківській області від 15.03.2022 № 151 о/с оперуповноваженого СКП Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції з підстав, передбачених пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України).

Позивач, не погодившись із наказами Головного управління Національної поліції в Харківській області від 15.03.2022 № 212 «Про застосування дисциплінарного стягнення до поліцейського ГУНП в Харківській області» в частині застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення, та наказом Головного управління Національної поліції в Харківській області від 15.03.2022 № 151 о/с про звільнення, оскаржив їх у судовому порядку.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 27.10.2022 позов задоволено частково визнано протиправним і скасовано наказ ГУНП у Харківській області від 15.03.2022 № 212, яким до оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Ізюмського РУП ГУНП у Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції; визнано протиправним і скасовано наказ ГУНП у Харківській області від 15.03.2022 № 151 о/с, яким оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Ізюмського РУП ГУ НП у Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_1 було звільнено зі служби; поновлено ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Ізюмського РУП ГУ НП у Харківській області; стягнуто з ГУ НП у Харківській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 04.03.2022 по 27.10.2022 у сумі 75304,24 грн.

На виконання вказаного судового рішення наказом Головного управління Національної поліції в Харківській області від 02.11.2022 № 534 о/с лейтенанта поліції ОСОБА_1 було поновлено на посаді оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Ізюмського районного управління поліції ГУНП в Харківській області з 15.03.2022.

За результатами апеляційного оскарження, постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 09.06.2023 рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.10.2022 залишено без змін.

Постановою Верховного суду від 12.11.2024 касаційну скаргу Головного управління Національної поліції в Харківській області задоволено частково. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.10.2022 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 09.06.2023 скасовано. Справу №520/5696/22 направлено на новий судовий розгляд до Харківського окружного адміністративного суду.

28 листопада 2024 наказом Головного управління Національної поліції в Харківській області від 28.11.2024 № 549 о/с скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Харківській області від 02.11.2022 № 534 о/с в частині поновлення лейтенанта поліції ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Ізюмського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області з 15.03.2021, та відповідно до цього наказу останній вважається звільненим з 15.03.2022.

Позивач, не погодившись із наказом Головного управління Національної поліції в Харківській області від 28.11.2024 № 549 о/с звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки трудові відносини між позивачем та Головним управлінням Національної поліції в Харківській області були припинені з 15.03.2022 наказом ГУНП в Харківській області, який за наслідками судового оскарження визнано правомірним, а отже є чинним, тому позовні вимоги є необґрунтованим та такими, що не підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України «Про Національну поліцію».

Відповідно до ч. 1 ст. 78 Закону України «Про Національну поліцію» стаж служби в поліції дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.

Частиною 2 ст. 78 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що до стажу служби в поліції зараховується: 1) служба в поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду; 2) військова служба в Збройних Силах України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній спеціальній службі транспорту; 3) служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду; 4) час роботи у Верховній Раді України, місцевих радах, центральних і місцевих органах виконавчої влади із залишенням на військовій службі, на службі в органах внутрішніх справ України або на службі в поліції; 5) час роботи в органах прокуратури і суді осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих, а також служба у Службі судової охорони; 6) дійсна військова служба в Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР.

Частинами 3, 4 ст. 78 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що під час обчислення стажу служби в поліції враховуються тільки повні роки вислуги років без округлення фактичного розміру вислуги років у бік збільшення.

Порядок обчислення вислуги років у поліції встановлює Кабінет Міністрів України.

За змістом п. 1 Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393, до вислуги років зараховуються періоди служби в органах внутрішніх справ.

Згідно з п. 24 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 № 114, у разі незаконного звільнення або переведення на іншу посаду особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обов`язків, але не більш як за один рік.

Спірні правовідносини в межах даної справи склались з приводу зарахування до вислуги років ОСОБА_1 періоду з 15.03.2021 (дати поновлення на службі відповідно до рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.10.2022) по 12.11.2024 (дати скасування рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.10.2022 та постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 09.06.2023 Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду).

Так, період з 15.03.2022 звільнення позивача зі служби наказом Головного управління Національної поліції в Харківській області від 15.03.2022 № 151 о/с по день його фактичного поновлення на посаді у виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.10.2022 є періодом вимушеного прогулу.

У той час як в період з моменту поновлення на посаді наказом Головного управління Національної поліції в Харківській області від 02.11.2022 № 534 о/с по 28.11.2024 позивач проходив службу в органах поліції.

Судовим розглядом встановлено, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 27.10.2022 ОСОБА_1 , оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Ізюмського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області, поновлено на службі в Національній поліції з 15.03.2022.

В цій частині судове рішення підлягало негайному виконанню, у зв`язку з чим позивача наказом Головного управління Національної поліції в Харківській області від 02.11.2022 № 534 о/с було поновлено на посаді оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Ізюмського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області, з 15.03.2022.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 20.11.2019 у справі № 200/1085/19-а, за своєю суттю вимушений прогул - це час, протягом якого працівник з вини власника або уповноваженого ним органу був позбавлений можливості працювати, але якби не винна поведінка власника або уповноваженого ним органу, то працівник міг би і надалі реалізовувати своє право на працю.

При цьому моментом, з якого незаконно звільненого працівника необхідно вважати поновленим на роботі рішенням суду визначено день видання наказу про звільнення, а не день винесення судом рішення.

Весь час вимушеного прогулу зараховується до трудового стажу і за весь цей час на користь працівника стягується грошове забезпечення.

Саме зарахування до вислуги років періоду вимушеного прогулу є однією з гарантій відновлення порушених незаконним звільненням прав працівника.

Отже, визначальним при зарахуванні даного періоду роботи до трудового стажу є встановлений факт незаконності звільнення особи.

У свою чергу період перебування ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Ізюмського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області, з моменту поновлення наказом Головного управління Національної поліції в Харківській області від 02.11.2022 № 534 о/с до 28.11.2024, був безпосередньо пов`язаний саме з прийняттям Харківським окружним адміністративним судом рішення від 27.10.2022 та Другим апеляційним адміністративним судом постанови від 09.06.2023 та Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду постанови від 12.11.2024 по справі № 520/5696/22 про скасування наказу про звільнення та поновлення на посаді.

Втім, за наслідками перегляду справи № 520/5696/22 у суді касаційної інстанції рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.10.2022, яким ОСОБА_1 було поновлено на службі та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 09.06.2023, яким скасовано наказ про звільнення, було скасовано постановою Верховного Суду.

При цьому приймаючи зазначене рішення суд касаційної інстанції виходив з того, що звільнення позивача наказом Головного управління Національної поліції в Харківській області від 15.03.2022 № 151 о/с з 15.03.2022 було правомірним.

Таким чином, перебування ОСОБА_1 на службі в Головному управлінні Національної поліції в Харківській області у спірний період з 15.03.2022 по 28.11.2024, який позивач просить зарахувати до його вислуги років, було обумовлене виконанням відповідачем зобов`язання про поновлення позивача на роботі у виконання рішення судів першої та апеляційної інстанцій, які в подальшому були скасовані судом касаційної інстанції.

З цього приводу колегія суддів зазначає, що у зв`язку зі скасуванням касаційним судом рішення судів першої та апеляційної інстанцій та визнання при цьому звільнення працівника правомірним, рішення/наказ, яким особу було поновлено на посаді, втрачає свою силу, з огляду на що відносини між сторонами мають бути повернуті до первісного стану, що передував виконанню судового рішення.

При цьому чинність наказу про поновлення на роботі працівника припиняється з дати його видання, і трудові відносини, що були укладені відповідно до цього наказу, вважаються такими, що не відбулися.

З метою реалізації вказаного роботодавцем видається наказ, яким скасовується наказ про поновлення працівника на роботі.

Відповідно до положень Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58, п. 2.10 якої визначено порядок внесення змін у розділ «Відомості про роботу», до трудової книжки працівника вноситься запис про скасування попереднього запису про поновлення працівника на роботі: «Запис за таким-то номером недійсний». У графі 4 вказується номер наказу про скасування наказу про поновлення працівника на роботі.

Судовим розглядом встановлено, що у зв`язку з прийняттям постанови Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12.11.2024 наказом Головного управління Національної поліції в Харківській області від 28.11.2024 № 549 о/с скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Харківській області від 02.11.2022 № 534 о/с в частині поновлення ОСОБА_1 на службі з 15.03.2022.

Отже позивач вважається звільненим з дати, зазначеної у первісному наказі Головного управління Національної поліції в Харківській області від 15.03.2022 № 151 о/с, а саме з 15.03.2022.

Таким чином датою припинення трудових відносин між ОСОБА_1 та Головним управлінням Національної поліції в Харківській області у даному випадку є саме 15.03.2022, що відповідає змісту чинних на теперішній час наказів стосовно проходження та припинення служби позивача.

Враховуючи викладене, колегія суддів не знаходить підстав для зарахування спірного періоду до стажу служби позивача, оскільки трудові відносини між позивачем та Головним управлінням Національної поліції в Харківській області були припинені з з 15.03.2022 наказом ГУНП в Харківській області, який за наслідками судового оскарження визнано правомірним, а отже є чинним.

Натомість поновлені такі трудові відносини були на підставі судового рішення, яке в подальшому було скасоване, а отже не може породжувати юридичних наслідків.

На підставі зазначеного, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано відмовив у задоволенні позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.05.2025 року по справі № 520/2117/25 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог позивача.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.05.2025 по справі № 520/2117/25 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.А. Калиновський
Судді А.О. Бегунц В.Б. Русанова