Справа № 160/30161/24
Суддя: Врона Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2025-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Врони О. В.
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) Державної прикордонної служби України про визнання рішення протиправним та скасування, зобов`язання вчинити певні дії,-
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) Державної прикордонної служби України , в якому просить визнати рішення старшого ІПС 4 групи ІПК відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) Державної прикордонної служби України лейтенанта ОСОБА_2 від 25 жовтня 2024 року про відмову у перетинанні державного кордону України відносно громадянина України ОСОБА_1 - протиправним та скасувати дане рішення, зобов`язав органи Державної прикордонної служби України враховувати висновки суду при наступному перетинанні державного кордону України громадянином України ОСОБА_1 .
В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що під час проходження прикордонного контролю ним було надано працівнику Держприкордонслужби всі документи, що підтверджують наявність у нього підстав для перетинання державного кордону, а наданих документів достатньо для підтвердження підстав (мети) перетинання державного кордону України.
Відповідно до ч.6 ст.12, ч.1, 2 ст. 257, ч.1 ст. 260 Кодексу адміністративного судочинства України зазначена справа є справою незначної складності та розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження.
За ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Військовою частиною НОМЕР_1 надано до суду відзив на позовну заяву.
Відповідач вважає доводи позовної заяви безпідставними і необгрунтованими, посилаючись на таке.
Згідно п. 3 Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого відповідним Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 - 34, 38, 39, 41 - 44, 53 Конституції України.
Статтею 3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» (далі Закон 3857-XII) встановлено, що перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України після пред`явлення одного з документів, зазначених у статті 2 цього Закону.
Правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Закону та інших законів України.
Тобто норма ч. 2 ст. 3 Закону 3857-XII, є бланкетною та з метою реалізації її положень, в частині, що визначають порядок перетинання громадянами України державного кордону прийнято та діють Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995 (далі Правила перетинання ДКУ). Згідно п. 2 Правил перетинання ДКУ у випадках, визначених законодавством, для перетинання державного кордону громадяни крім паспортних документів повинні мати також підтверджуючі документи .
Позивач вважає, що має законне право на виїзд з України під час дії воєнного стану, як водій транспортного засобу суб`єкта господарювання, який має ліцензію на право провадження господарської діяльності з міжнародних перевезень вантажів, в той же час, наявність вказаних письмових документів не звільняла позивача від дотримання інших обов`язків, передбачених Правилами .
З пояснень, наданих старшим інспектором 4 групи інспекторів прикордонного контролю впс « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип А) впс « ІНФОРМАЦІЯ_2 ) (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_3 (додаток №2) встановлено, що: під час проходження прикордонного контролю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 заявив, що слідує, як водій транспортного засобу суб`єкта господарювання, який має ліцензію на право провадження господарської діяльності з міжнародних перевезень вантажів та пасажирів автомобільним транспортом, в ході чого, громадянина було запрошено на проведення бесіди з метою встановлення мети поїздки відповідно до пункту 2.9 Постанови КМУ від 27.01.1995 року №57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України».
За результатами бесіди громадянин не підтвердив мету своєї поїздки, а саме, було встановлено, що громадянин перетинає державний кордон вперше, практики міжнародних перевезень в минулому немає, не володіє інформацією, щодо характеру вантажу, пункту прибуття, завантаження і розвантаження вантажу, не орієнтується в маршруті руху, раніше перевезеннями вантажів по території України не займався .
Відповідно до пункту 2-9 Постанови КМУ від 27.01.1995 року №57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» у разі непідтвердження мети поїздки уповноважені службові особи Держприкордонслужби відмовляють особам в перетинанні державного кордону в порядку, визначеному частиною першою статті 14 Закону України «Про прикордонний контроль».
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
Позивач - ОСОБА_1 , є фізичною особою-підприємцем, зареєстрованим в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб,фізичних осіб підприємців та громадських формувань, що підтверджується відповідною випискою.
Основним видом діяльності позивача є вантажний автомобільний транспорт (код КВЕД 49.41).
На підставі рішення Державної служби України з безпеки на транспорті №511 від 11.07.2024 позивачу видано ліцензію на міжнародні перевезення вантажів вантажними автомобілями (крім перевезення небезпечних вантажів та небезпечних відходів) на період дії воєнного стану в Україні та протягом 90 календарних днів, наступних за днем його припинення або скасування.
Позивач має в розпорядженні вантажний автомобіль марки DAF , реєстраційний номер НОМЕР_2 , спеціалізований вантажний фургон.
23.10.2024 між фізичною особою-підприєцем ОСОБА_4 (Експедитор) і ПП «Вега Імпекс» (Експедитор-1) був укладений договір про перевезення вантажу №490, за яким Експедитор доручив, а Експедитор-1 взяв на себе зобов`язання за плату і за рахунок Експедитора надати послуги з перевезення вантажів автомобільним транспортом в міжнародному і внутрішньо українському сполученні, відповідно до узгоджених сторонами заявок.
В п. 2.1 розділу 2 договору сторони погодили, що транспортні, посередницькі, та інші організаційні послуги, необхідні для переміщення вантажу, маршрут, визначається перевізником самостійно.
З метою виконання вказаного договору між ПП «Вега Імпекс» і фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 23.10.2024 був укладений договір-заявка №4 про перевезення вантажу автомобільним транспортом в міжнародному сполученні.
Аналогічні дані були зазначені в електронному декларуванні.
Через систему «Шлях» була оформлена заявка на перетинання позивачем державного кордону України.
У пункті пропуску «Могілів-Подільський-Отач» МП-2483 при перетинанні кордону спеціалізованим вантажним фургоном позивачем представникам Державної прикордонної служби були надані наступні документи на підтвердження права перетинання державного кордону України: виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 18.06.2024, витяг Державної служби України з безпеки на транспорті від 24.10.2024, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 03.07.2024, посвідчення водія серії НОМЕР_4 , міжнародна товаро-транспортна накладна серії А №331909, електронне декларування від 24.10.2024, посвідчення на відстрочку від призову на військову службу на період мобілізації та на воєнний час № НОМЕР_5 від 26.08.2024, паспорт громадянина України для виїзду за кордон № НОМЕР_6 від 14.04.2017.
Рішенням ІНФОРМАЦІЯ_5 від 25.10.2024 відмовлено у виїзді з України ОСОБА_5 з причини, що в вищевказаного громадянина України не підтверджена мета поїздки під час введення на території України надзвичайного або воєнного стану згідно п. 2-9 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №57 від 27.01.1995.

Не погодившись з вказаним рішенням позивач з відповідним позовом звернувся до суду.

При вирішенні спору по суті суд виходить з наступного.

За приписами ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Громадянин України не може бути позбавлений права в будь-який час повернутися в Україну.

Статтею 64 Конституції України визначено, що Конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61 62, 63 цієї Конституції.

Отже, право особи на пересування та право вільно залишати територію України, передбачене статтею 33 Конституції України може бути обмежено в умовах воєнного стану із зазначенням строку дії цих обмежень.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

В подальшому Указами Президента України строк дії режиму воєнного стану неодноразово продовжувався і триває на цей час.

У свою чергу, відповідно до пункту 2 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» військовому командуванню (зокрема, Державні прикордонній службі України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування доручено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Пунктом 3 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» постановлено, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30, 34, 38, 39, 41 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

За визначенням у ст. 1 Закону України від 12.05.2015 року № 389-VIII «Про правовий режим воєнного стану» , воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Правові основи здійснення прикордонного контролю, порядок його здійснення, умови перетинання державного кордону України визначені Законом України «Про прикордонний контроль» від 05.11.2009 №1710-VI ( Закон №1710-VI).

Відповідно до ст. 2 Закону №1710-VI прикордонний контроль - державний контроль, що здійснюється Державною прикордонною службою України, який включає комплекс дій і систему заходів, спрямованих на встановлення законних підстав для перетинання державного кордону особами, транспортними засобами і переміщення через нього вантажів.

Прикордонний контроль здійснюється з метою протидії незаконному переміщенню осіб через державний кордон, незаконній міграції, торгівлі людьми, а також незаконному переміщенню зброї, наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, боєприпасів, вибухових речовин, матеріалів і предметів, заборонених до переміщення через державний кордон.

Частинами 3-5 ст. 2 Закону №1710-VI встановлено, що прикордонний контроль здійснюється щодо: 1) осіб, які перетинають державний кордон; 2) транспортних засобів, що перевозять через державний кордон осіб та вантажі; 3) вантажів, що переміщуються через державний кордон.

Прикордонний контроль включає: 1) перевірку документів; 2) огляд осіб, транспортних засобів, вантажів; 3) виконання доручень уповноважених державних органів України; 4) перевірку виконання іноземцями, особами без громадянства умов перетинання державного кордону у разі в`їзду в Україну, виїзду з України та транзитного проїзду територією України; 5) реєстрацію іноземців, осіб без громадянства та їх паспортних документів у пунктах пропуску через державний кордон; 6) перевірку автомобільних транспортних засобів з метою виявлення викрадених.

Прикордонний контроль забезпечується шляхом: 1) установлення режиму в пунктах пропуску через державний кордон та здійснення контролю за його додержанням; 2) застосування технічних засобів прикордонного контролю, використання службових собак та інших тварин; 3) створення і використання баз даних про осіб, які перетнули державний кордон, вчинили правопорушення, яким не дозволяється в`їзд в Україну або яким тимчасово обмежено право виїзду з України, про недійсні, викрадені і втрачені паспортні документи, а також інших передбачених законом баз даних; 4) спостереження за транспортними засобами і в разі потреби їх супроводження; 5) здійснення адміністративно-правових, а також оперативно-розшукових заходів; 6) організації і забезпечення взаємодії з підприємствами, установами та організаціями, діяльність яких пов`язана з міжнародним сполученням; 7) координації дій контрольних органів і служб.

Відповідно до ст.6 Закону №1710-VI перетинання особами, транспортними засобами державного кордону і переміщення через нього вантажів здійснюються лише за умови проходження прикордонного контролю та з дозволу уповноважених службових осіб Державної прикордонної служби України, а у випадках, визначених цим Законом, - посадових осіб Державної прикордонної служби України, якщо інше не передбачено цим Законом.

Початком здійснення прикордонного контролю особи, транспортного засобу, вантажу є момент подання особою паспортного, інших визначених законодавством документів для перевірки уповноваженій службовій особі Державної прикордонної служби України.

Пропуск осіб через державний кордон здійснюється уповноваженими службовими особами Державної прикордонної служби України за дійсними паспортними документами, а у передбачених законодавством України випадках також за іншими документами. Пропуск транспортних засобів, вантажів через державний кордон здійснюється після проходження всіх передбачених законом видів контролю на державному кордоні.

Прикордонний контроль вважається закінченим після надання уповноваженою службовою особою Державної прикордонної служби України дозволу на перетинання державного кордону особою, транспортним засобом, вантажем або після доведення до відома відповідної особи рішення про відмову у перетинанні державного кордону особою, транспортним засобом, вантажем.

Згідно частин 1 і 2 ст. 7 Закону №1710-VI паспортні та інші документи громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон, перевіряються уповноваженими службовими особами Державної прикордонної служби України з метою встановлення їх дійсності та приналежності відповідній особі. При цьому з`ясовується наявність або відсутність підстав для тимчасової відмови особі у перетинанні державного кордону.

У ході перевірки документів уповноважені службові особи Державної прикордонної служби України використовують технічні засоби контролю для пошуку ознак підробки у документах, здійснюють пошук необхідної інформації у базах даних Державної прикордонної служби України, а також за результатами оцінки ризиків проводять опитування осіб, які прямують через державний кордон.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначення випадків тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлення порядку розв`язання спорів у цій сфері регулюються Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 № 3857-XII (Закон №3857-XII).

Відповідно до частин 1. 2 ст. 1 Закону № 3857-XII громадянин України має право виїхати з України, крім випадків, передбачених таким Законом, та в`їхати в Україну.

Правила перетинання державного кордону громадянами України затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року №57 , які визначають порядок перетинання громадянами України державного кордону (Правила №57).

Пунктом 2 Правил №57 передбачено, що у випадках, визначених законодавством, для перетинання державного кордону громадяни крім паспортних документів повинні мати також підтверджуючі документи.

Відповідно до п. 2-9 Правил №57 у разі введення в Україні воєнного стану пропуск через державний кордон водіїв транспортних засобів суб`єктів господарювання, які мають ліцензію на право провадження господарської діяльності з міжнародних перевезень вантажів та пасажирів автомобільним транспортом (далі - ліцензіати), здійснюється уповноваженими службовими особами Держприкордонслужби за умови виконання правил перетину державного кордону України та за наявності інформації про особу у відповідній інформаційній системі, адміністратором якої є Укртрансбезпека.

Інформація про водіїв, зазначених в абзаці першому цього пункту, вноситься до відповідної інформаційної системи, адміністратором якої є Укртрансбезпека, на підставі заявки ліцензіата.

У разі непідтвердження мети поїздки уповноважені службові особи Держприкордонслужби відмовляють особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, в перетинанні державного кордону в порядку, визначеному частиною першою статті 14 Закону України «Про прикордонний контроль».

Пунктом 12 Правил №57 визначено що для здійснення прикордонного контролю громадяни подають уповноваженим службовим особам підрозділу охорони державного кордону паспортні, а у випадках, передбачених законодавством, і підтверджуючі документи без обкладинок і зайвих вкладень. Паспортні та підтверджуючі документи громадян, які перетинають державний кордон, перевіряються уповноваженими службовими особами підрозділу охорони державного кордону з метою встановлення їх дійсності та належності громадянину, який їх пред`являє. У ході перевірки документів під час виїзду з України з`ясовується наявність або відсутність підстав для тимчасового обмеження громадянина у праві виїзду за кордон.

З наведених законодавчих норм судом висновується, що особи водії транспортних засобів суб`єктів господарювання, які мають ліцензію на право провадження господарської діяльності з міжнародних перевезень вантажів та пасажирів автомобільним транспортом (далі - ліцензіати), мають право на перетин державного кордону в умовах воєнного стану за умови виконання правил перетину державного кордону України та за наявності інформації про особу у відповідній інформаційній системі, адміністратором якої є Укртрансбезпека.

Судом встановлено, що на виконання вищевказаних норм пунктів 29, 12 Правил №57 посадовими особами відповідача було проведено додаткову перевірку паспортних та інших документів позивача, проведено його опитування з метою встановлення мети поїздки за кордон.

Враховуючи вимоги законодавства, рішення про те, чи підтвердила особа мету поїздки оцінюється виключно посадовою особою державної прикордонної служби. А включення позивача до системи «Шлях», не є безумовною підставою для виїзду такої особи за кордон, оскільки таке рішення приймається виключно посадовими особами державної прикордонної служби в кожному конкретному випадку, на підставі повного пакету поданих документів.

З пояснень, наданих старшим інспектором 4 групи інспекторів прикордонного контролю впс « ІНФОРМАЦІЯ_2 (тип А) впс « ІНФОРМАЦІЯ_2 ) (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_1 , лейтенантом ОСОБА_6 від 20.06.2025 вбачається, що під час бесіди, при проходженні прикордонного контролю, ОСОБА_7 не підтвердив мету своєї поїздки, а саме не володіє інформацією щодо характеру вантажу, пункту прибуття, завантаження і розвантаження вантажу, не орієнтується в маршруті руху, раніше перевезенням вантажів на території України не займався.

Вказаних обставин позивачем не спростовано, відповіді на відзив чи будь-яких письмових пояснень щодо даних обставин не подано.

Суд наголошує, що оскаржуване рішення має разовий характер і вичерпало свою дію фактом його виконання, тому у разі пред`явлення позивачем документів, які надають право на перетин державного кордону на виїзд з України, та одночасному підтвердженні мети поїздки - оскаржуване рішення від 24.10.2024 жодним чином не створить перешкод для перетину позивачем кордону України за наявності на те законних підстав.

У спірних відносинах посадова особа відповідач діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з дотриманням принципу належного урядування.

Вказана правова позиція підтверджена постановами Верховного Суду від 18.04.2024 року у справі №260/3528/22, від 27.09.2023 у справі № 380/16876/22.

Відповідно до ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

На підставі ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З врахуванням вищевикладеного суд дійшов висновку про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог і, як наслідок, відмову в задоволенні позовних вимог.

Оскільки судом відмовлено у задоволенні позовної заяви, суд не здійснює розподіл судових витрат

Керуючись статтями 242-246, 250, 251, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) Державної прикордонної служби України про визнання рішення протиправним та скасування, зобов`язати вчинити певні дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Врона