Справа № 200/3270/25
Суддя: Голошивець І.О.
Дата ухвалення: 2025-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про поновлення строку звернення до суду

02 вересня 2025 року Справа №200/3270/25

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Голошивець І.О., розглянувши у письмовому провадженні матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до НОМЕР_1 Прикордонного загону Державної прикордонної служби України про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до НОМЕР_1 Прикордонного загону Державної прикордонної служби України про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 14.05.2025 звільнено позивача від сплати судового збору. Питання дотримання строку звернення з даним адміністративним позовом до суду ухвалено вирішити після надання доказів зі сторони відповідача - НОМЕР_1 Прикордонного загону Державної прикордонної служби України щодо ознайомлення позивача зі спірними наказами. Відкрито провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_1 Прикордонного загону Державної прикордонної служби України про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку. Ухвалено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Встановлений відповідачу строк для надання на адресу суду: відзиву на позовну заяву та усі наявні докази на підтвердження зазначеного у відзиві. Клопотання позивача про витребування доказів задоволено. Витребувано у відповідача наступні докази: відомості про нараховане та виплачене позивачу грошове забезпечення за період з 10.11.2022 по 08.02.2025 року; копію наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 08 січня 2025 року № 27-ОС; копію наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 07.02.2025 № 141-ОС; докази ознайомлення позивача з вищезазначеними наказами; інформацію про періоди перебування ОСОБА_1 на лікарняному починаючи із дня зарахування до особового складу НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України по 08.02.2025 року та надати копії відповідних документів (листів непрацездатності, довідок, висновків ЛВК); усі без виключення довідки ВЛК щодо ОСОБА_1 з моменту мобілізації та до моменту звільнення з військової служби; копію картки обстеження та медичного огляду ОСОБА_1 .

Розглянувши питання поновлення строку звернення з даним адміністративним позовом, суд зазначає наступне.

Надаючи позовну заяву, позивач стосовно строку звернення зазначив: - «Прошу суд, звернути увагу, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є особою з інвалідністю ІІ групи внаслідок війни. Відповідно до витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи від 24.03.2025 позивачу встановлено ІІ групу інвалідності. Захворювання пов`язано із виконанням обов`язків під час проходження військової служби. […]. Таким чином, прошу суд зважити на стан позивача, як людини що має значні вади, які пов`язані із психологічним станом, а також що строк, який пропущено, не значним та вважати причини пропуску строку звернення до суду поважними та поновити їх. Також прошу зважити, що відповідно до свідоцтва про хворобу № 2037/884 від 20.11.2024 позивача визнано непридатним до військової служби на підставі ст. 8-а, 4-а, 2-в, 10-в, 52-в, 49-а графи 1 додатку 5 Положення про проходження медичного огляду в Державній прикордонній службі України (Наказ МВС України №441 від 25.06.2024). Лише 21.03.2025 він мав можливість звернутись за правовою допомогою, в результаті між позивачем та адвокатом Галан О.О. укладено договір про надання правової допомоги № 21/03. Окрім того, позивач не володіє належними документами для звернення до суду, а саме доказами проходження лікування у період видачі наказів про звільнення та про виключення з особового складу загону та всіх видів грошового забезпечення. Представником позивача направлено адвокатські запити від 05.04.2025 та від 08.04.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_2 з проханням надати належним чином завірені усі без виключення довідки ВЛК щодо ОСОБА_1 з моменту мобілізації та до моменту звільнення з військової служби та надати завірену належним чином копію картки обстеження та медичного огляду ОСОБА_1 . Вважаю, що причини пропуску строку звернення з даним позовом є поважними, так як позивач потребував фахової юридичної допомоги для того, щоб отримати копії документів, які підтверджують перебування на лікуванні у період з 08.01.2025 по 07.02.2025, у зв`язку з чим був змушений звернутися до адвоката та очікувати відповідь на адвокатський запит.».

Суд в мотивувальній частині ухвали від 14.05.2025 року щодо строку звернення зазначив наступне: - «Щодо строку звернення суд, розглянувши зазначене представником позивача у позовній заяві, зазначає наступне.

Відповідно до приписів п.17 ч.1 ст.4 Кодексу адміністративного судочинства України, публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Приписами ч.5 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Позивач, звертаючись до суду з даним адміністративним позовом, просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 08 січня 2025 року № 27-ОС, у частині щодо звільнення ОСОБА_1 у відставку за підпунктом «б» (за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби або про тимчасову непридатність до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців) пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону, з 08 лютого 2025 року;

- визнати протиправним та скасувати пункт 6.2 наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 07.02.2025 № 141-ОС про виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу загону та всіх видів забезпечення з 08.02.2025 року;

- поновити ОСОБА_1 на посаді молодшого інспектора п`ятої комендантської групи комендантського відділення;

- стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу із застосуванням для обрахунку грошового забезпечення грудень та січень 2025 року;

- допустити до негайного виконання рішення суду в частині присудження виплат позивачу грошового забезпечення межах суми стягнення за один місяць.

В даному випадку, суд вважає за доцільним питання дотримання процесуальних строків звернення позивачем з даним адміністративним позовом до суду, вирішити під час надання додаткових доказів зі сторони відповідача, а саме час отримання та ознайомлення позивача зі спірними: наказом начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 08 січня 2025 року № 27- ОС та наказом начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 07.02.2025 № 141-ОС.».

Відповідачем в червні 2025 року було надано відзив на позовну заяву та копії наказів про проходження позивачем лікування.

В свою чергу, у своїй відповіді відповідач від 09.04.2025 року на адвокатський запит представника позивача зазначив наступне: - «Стосовно пункту 2 повідомляємо Вам, що згідно зі свідоцтвом про хворобу від 20.11.2024 №2037/884 госпітальної ВЛК ГВМКЦ (ЦКГ) ДПСУ, ОСОБА_2 перебував на лікуванні: у в/ч НОМЕР_2 з 24.02.2023 по 01.03.2023, у КНП «КЛШМД» ДМР з 01.03.2024 по 10.03.2024, у КП «Обласна психіатрична лікарня» м. Рівне з 16.03.2024 по 26.03.2024, у КНП "Олевська ЦРЛ" з 21.04.2024 по 25.04.2024, у ГВМКЦ (ЦКГ) ДПСУ з 18.09.2024 по 29.10.2024, в Українському державному медико-соціальному центрі (с. Циблі) з 29.10.2024 по 12.11.2024, у ГВМКЦ (ЦКГ) ДПСУ з 04.11.2024 по 20.11.2024.».

Також судом було встановлено, що в подальшому позивач у відповідності до наказів Начальника НОМЕР_1 прикордонного загону ДПСУ: від 24.12.2024 №542-ВВ та від 09.02.2025 №60-ВВ перебував на лікуванні з 21.12.2024 по 07.02.2025 року.

Тобто, станом на час свого виключення зі списків особового складу позивач перебував на лікарняному.

Суд зазначає, що строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із її заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Встановлення таких строків передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними, а після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Суд вважає, що строк звернення до суду існує не для того, щоб надавати можливість суб`єкту владних повноважень уникнути відповідальності.

При цьому, встановлені процесуальним законом строки та наслідки у вигляді залишення позовної заяви без розгляду на підставі їх пропуску не можуть слугувати меті відмови у захисті порушеного права, легалізації триваючого правопорушення, в першу чергу, з боку держави.

В даному випадку слід зазначити також правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 29.11.2024 по справі №120/359/24, Суд зазначив наступне: - «43. Колегія суддів зазначає, що причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

44.Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом. У свою чергу, поважною може бути визнано причину, яка носить об`єктивний характер, та з обставин незалежних від сторони унеможливила звернення до суду з адміністративним позовом.

45.Відповідно до частини п`ятої статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

46.Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяння формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них, визначає Закон України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22 жовтня 1993 року №3551-XII.

47. Водночас, колегія суддів Верховного Суду вважає, що суди попередніх інстанцій безпідставно не врахували обставини, які свідчать про поважність причин пропуску строку звернення позивача до суду із позовом у цій справі, виходячи із наступного.

48.У зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який, в подальшому, Указами Президента України від 14 березня 2022 року №133/2022, від 18 квітня 2022 року №259/2022, від 17 травня 2022 року №341/2022, від 12 серпня 2022 року №573/2022, від 07 листопада 2022 року №757/2022, від 06 лютого 2023 року №58/2023, від 01 травня 2023 року №254/2023, від 26 липня 2023 року №451/2023, від 06 листопада 2023 року №734/2023, від 05 лютого 2024 року №49/2024, від 06 травня 2024 року №271/2024, від 23 липня 2024 року №469/2024 та від 28 жовтня 2024 року №740/2024 неодноразово продовжувався.

49. Колегія суддів Верховного Суду погоджується із висновком судів попередніх інстанцій про те, що сам факт введення воєнного стану в Україні, без обґрунтування неможливості звернення до суду саме позивачем у встановлені строки, у зв`язку із запровадження такого, не може безумовно вважатись поважною причиною для безумовного поновлення цих строків.

50.Водночас, суди попередніх інстанцій не звернули увагу на ту обставини, що позивач є учасником бойових дій, що підтверджується копією посвідчення та відповідно до Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №65/2022 "Про загальну мобілізацію" мобілізований у першу хвилю (оперативні резервісти, колишні військовослужбовці та ветерани АТО та ООС). Вказані обставини свідчать про пропуск строку звернення позивача до суду за захистом його прав з поважних причин та є підставою для поновлення судом строків, встановлених частиною другою статті 122 КАС України.

51.Аналогічний підхід було застосовано Верховним Судом під час вирішення питання про поновлення процесуальних строків в ухвалах від 02 червня 2022 року у справі №757/30991/18-а, від 14 липня 2022 року у справі №380/10696/21, від 27 липня 2022 року у справі №380/13558/21, від 27 липня 2022 року у справі №380/12913/21, від 04 серпня 2022 року у справі №420/2429/20, від 12 серпня 2022 року у справі №400/3957/21 та від 21 вересня 2022 у справі №360/4969/21.

52.Також колегія суддів зазначає, що при застосуванні процесуальних норм слід уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до нівелювання процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

53. Зазначений підхід неодноразово був застосований Верховним Судом, зокрема у постановах від 11 липня 2019 року у справі №182/634/17(6-а/0182/32/2018), від 07 лютого 2023 року у справі №340/56/22, від 19 жовтня 2023 року у справі №420/1011/20, від 15 листопада 2023 року у справі №380/6752/21, від 20 грудня 2023 року у справі №460/44271/22, від 21 грудня 2023 року у справі №520/1189/23, від 12 лютого 2024 року у справі №140/10393/23, від 12 лютого 2024 року у справі №140/23249/23, від 12 лютого 2024 року у справі №140/21477/23 та від 02 липня 2024 року у справі №440/2984/21.

54. Суд також вважає за необхідне зазначити, що протягом усього періоду дії воєнного стану, запровадженого на території України у зв`язку із збройною агресією рф, суворе застосування адміністративними судами процесуальних строків стосовно звернення до суду із позовними заявами, апеляційними і касаційними скаргами, іншими процесуальними документами може мати ознаки невиправданого обмеження доступу до суду, гарантованого статтями 55, 124, 129 Конституції України, статтею 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права та статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

55. Аналогічної позиції дотримується Верховний Суд, зокрема, у постанові від 29 вересня 2022 року у справі №500/1912/22.

56. В свою чергу колегія суддів вважає помилковими доводи Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, викладені у відзиві на касаційну скаргу, щодо обґрунтованого застосування судами першої і апеляційної інстанцій висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 21 лютого 2020 року у справі №340/1019/19, від 10 вересня 2020 року у справі №806/2321/16, від 17 вересня 2020 року у справі №640/12324/19, від 28 листопада 2022 року у справі №140/11951/21, з огляду на їх нерелевантність. Висновки у згаданих постановах сформовані за різного суб`єктного складу, за інших фактичних обставин, у різні періоди часу, різного законодавчого регулювання та його застосування.

57. На підставі викладеного, колегія суддів вважає за необхідне сформувати наступний правовий висновок щодо застосування положень статей 122 та 123 КАС України у правовідносинах, пропуск процесуального строку у яких пов`язаний саме з призовом по мобілізації до Збройних Сил України для виконання конституційного обов`язку із захисту суверенітету і незалежності Держави Україна:

Проходження особою військової служби, призваною по мобілізації у Збройні Сили України, може бути підставою для поновлення строку звернення до суду з кількох причин, пов`язаних із особливим статусом військовослужбовців та характером їхньої служби:

1.Обмеження доступу до правової допомоги: під час служби військовослужбовці можуть перебувати у віддалених, в тому числі й небезпечних місцях, де відсутній доступ до адвокатів чи інших правових ресурсів, що обмежує можливість своєчасного звернення до суду.

2.Виконання обов`язків служби: військовослужбовці, особливо в умовах воєнного стану, часто перебувають у стані, коли фізично або психологічно неможливо займатися приватними справами, зокрема ініціювати судові спори.

3.Фактор часу: участь військовослужбовця у довготривалих операціях, навчаннях або відрядженнях може унеможливити дотримання, визначеного процесуальним законом, строку для звернення до суду.

4.Повага до особливого статусу військовослужбовців: враховуючи виконання військовослужбовцями важливої функції із захисту держави, законодавство та судова практика мають враховувати обставини, пов`язані з проходженням військової служби, як вагому підставу для поновлення строку.

5.Обов`язок держави забезпечувати реалізацію принципу рівного доступу до правосуддя: проходження військової служби може суттєво ускладнити реалізацію особами цього права, а отже, з метою належного забезпечення зазначеного принципу, може визнаватися об`єктивною причиною пропуску процесуального строку.».

Відповідно до приписів ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд не вбачає підстав для відступу від вищезазначеного висновку Верховного Суду.

Суд вважає, що у даному випадку, встановити чи було відповідачем вчинені протиправні дії при винесенні ним спірних наказів про звільнення з військової служби та виключення зі списків особового складу є можливим тільки під час розгляду справи по суті вимог та наданні аналізу законодавства щодо спірних правовідносин.

Відповідно до приписів ч.1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Варто зауважити, що надаючи відзив на позовну заяву, відповідачем взагалі не зазначено заперечень щодо пропуску строку звернення позивача до суду з даним адміністративним позовом.

Суд розглянувши вищезазначене клопотання позивача, а також надані докази на підтвердження зазначеного у ньому, дійшов до висновку визнати поважними причини пропуску цього строку та відповідно поновити строк звернення до суду з даним адміністративним позовом.

На підставі викладеного, керуючись статтями 9, 12, 121, 122, 123, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Поновити строк звернення до суду ОСОБА_1 за його позовною заявою до НОМЕР_1 Прикордонного загону Державної прикордонної служби України про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку та вважати поважними причини пропуску строку звернення.

Учасники справи можуть отримати інформацію по справі на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет (веб-адреса сторінки: http://court.gov.ua/).

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту постановлення.

Суддя І.О. Голошивець