Справа № 520/35616/24
Суддя: Ширант А.А.
Дата ухвалення: 2025-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

01 вересня 2025 року справа № 520/35616/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Ширант А.А., розглянувши заяву позивача про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_1 ) до Салтівського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (вул. Куликівська, буд. 12, м. Харків, Харківський р-н, Харківська обл., 61002, ), третя особа: Акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України" (вул. Антоновича, буд. 127, м. Київ, 03150, ) про визнання дій протиправними та скасування постанов,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду 13.08.2025 адміністративний позов у справі № 520/35616/24 про визнання дій протиправними та скасування постанов - задоволено, стягнуто на користь позивача з відповідача судові витрати у вигляді судового збору, а саме 1937,92 грн.

Справа розглядалась в порядку ст.287 КАС України, позивач до ухвалення судового рішення у справі не подавав до суду будь яких заяв або клопотань про наявність та необхідність відшкодування витрат на правову допомогу, позовні вимоги таку вимогу також не містять.

Представником позивача 20.08.2025 через систему «Електронний суд» подано заява про ухвалення додаткового рішення, яким просить суд стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 40 000,00 грн. та просить поновити строк звернення до суду із заявою.

В обґрунтування заяви зазначає, що судом не було повною мірою вирішено питання щодо судових витрат, понесених позивачем під час звернення до суду та в процесі судового розгляду даної справи, оскільки, звертаючись до суду з відповідним позовом позивач за текстом позовної заяви наголошував, що 04.04.2023 між ним та АО "МЕЛЬНИК ТА ПАРТНЕРИ" було укладено договір про надання професійної правничної допомоги, копію якого було додано до позовної заяви.

Суд, перевіряючи наявність або відсутність підстав для задоволення заяви бере до уваги таке.

Позивач просить поновити строк звернення до суду із заявою про винесення додаткового рішення (щодо стягнення витрат на правову допомогу), натомість суд не вбачає підстав для поновлення такого строку, а сам факт наявності у додатках до позову договору про правову допомогу між позивачем та його представником не є заявою позивача, зверненою до суду про стягнення витрат на правову допомогу в розумінні кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч.1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За текстом п. 1 ч. 1 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1,2 ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Відповідно до ч.3 ст.134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно ч. 4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з абз.1 ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч.7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ч.1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно з ч.3 ст. 143 КАС України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

За ч.5 ст.143 КАС України у випадку, передбаченому ч. 3 цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному ст. 252 цього Кодексу.

У п. 3 ч. 1 ст. 252 КАС України визначено: суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Вирішуючи питання темпоральних меж подання заяви про стягнення витрат на правову допомогу, а також доказів на підтвердження їх фактичного понесення та розміру, об`єднана палата Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду в ухвалі від 07.07.2023 у справі № 340/2823/21 зазначила, що підстави для розподілу судових витрат, зокрема витрат на правничу допомогу, мають існувати до того, як справа буде розглянута по суті, і з цим пов`язується ухвалення додаткового рішення в цій частині. Передбачена процесуальними нормами можливість подати суду протягом п`яти днів докази на підтвердження витрат на правничу допомогу з метою розподілу цих витрат й ухвалення з цього питання додаткового судового рішення є не способом заявити суду про необхідність вирішення цього питання (про яке сторона не висловлювалася раніше), а механізмом довести суду факт понесення цих витрат, як умову для їх розподілу.

Також в зазначеній справі об`єднана палата Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду зауважила, що коли йдеться про розподіл витрат, понесених на професійну правничу допомогу, то ініціювати це питання має сторона, яка понесла ті витрати, й для цього треба щонайменше заявити/повідомити суд про необхідність їх розподілу за наслідками розгляду справи. Власне з цим з об`єктивованою формою вираження наміру сторони щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу ще до завершення розгляду справи (чи то в порядку письмового провадження, чи в судовому засіданні) пов`язується можливість як потім подати протягом п`яти днів докази на підтвердження цих витрат, так і ухвалення на цій підставі додаткового судового рішення відповідно до ст. 252 КАС України.

Застосовуючи зазначені висновки до обставин цієї справи, суд висновує: якщо до завершення розгляду справи учасник справи не заявив суду про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи, не виникне підстав для їх розподілу шляхом ухвалення додаткового судового рішення відповідно до ст. 252 КАС України й тоді, коли заява про розподіл витрат на правничу допомогу, як і докази, які ці витрати підтверджують, будуть подані вже після того, як суд розгляне адміністративний позов й ухвалить відповідне рішення.

Отже відсутні підстави для вирішення питання про винесення додаткового рішення у справі за заявою позивача в порядку ст.ст. 139, 143, 252 КАС України, оскільки сторона має заявити про необхідність розподілу витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи в суді, безпосередньо суду до ухвалення судом остаточного судового рішення.

У ч. 5 ст. 250 КАС України чітко встановлене, що датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення незалежно від того, проголошується повний текст судового рішення чи лише його скорочена форма (вступна та резолютивна частини). Єдиним винятком є ухвалення рішення в порядку письмового провадження, коли датою ухвалення рішення вважається дата його складення.

У цій справі суд 13.08.2025 проголосив скорочене судове рішення (вступну та резолютивну частини). Тож саме до 13.08.2025 позивач мав зробити заяву про понесені витрати на правову допомогу задля наявності процесувальних підстав у суду для винесення додаткового рішення у справі.

З огляду на викладене, суд зазначає, що позивач, подаючи заяву про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу після винесення рішення по суті в порушення ч. 7 ст.139 КАС України не заявив про свій намір надати додаткові докази судових витрат під час розгляду справи в суді до ухвалення відповідного рішення, отже заяву слід залишити без розгляду.

Керуючись ст. ст. 132, 134, 139, 143, 250, 252 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву позивача про ухвалення додаткового рішення у справі № 520/35616/24 - залишити без розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 256 КАС України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст.ст. 295 та 297 КАСУкраїни.

Cуддя А.А. Ширант