Справа № 620/5745/25
Суддя: Соломко І.І.
Дата ухвалення: 2025-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2025 року Чернігів Справа № 620/5745/25

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Соломко І.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

У провадженні Чернігівського окружного адміністративного суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 (далі також позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі також ГУ ПФУ в Чернігівській області, відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі також ГУ ПФУ у Київській області, відповідач 2) про:

- визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного Фонду України в Київській області від 25.04.2025 № 05 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугою років відповідно до частини 1 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII;

- зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області призначити ОСОБА_1 з 18.04.2025 пенсію за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач має необхідний стаж, який надає йому право на пенсію за вислугою років відповідно до частини 1 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII, водночас у призначенні пенсії спірним рішенням відмовлено. Вважає, що відповідач-2 порушує його права на соціальний захист.

09.06.2025 ухвалою суду провадження у справі відкрито, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідачами подані відзиви, у яких позовні вимоги не визнають та зазначають про недостатність у позивача необхідного стажу для призначення пенсії за вислугу років відповідно до частини 1 статті 86 Закону України «Про прокуратуру».

Позивачем подано відповідь на відзиви, у якій заперечував проти доводів відповідачів, викладених у відзивах.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Стаж роботи позивача підтверджується відомостями трудової книжки серії НОМЕР_1 , з вкладишем до трудової книжки серії НОМЕР_2 , дипломом спеціаліста від 18.08.2009 серії НОМЕР_3 , довідкою Чернігівської обласної прокуратури від 08.05.2025 № 07-1197ВН-25.

Стаж роботи позивача складається з наступних періодів:

- з 27.08.1993 по 01.07.1994 працював у Вінницькому міськкопторзі.

Робота на посадах державних службовців:

- з 30.10.1995 по 21.08.2000 працював у Державній податковій інспекції у м. Вінниці;

- з 11.09.2000 по 07.03.2001 працював у Контрольно-ревізійному управлінні у Вінницькій області;

- з 11.03.2002 по 05.08.2002 працював у Державній податковій інспекції у Святошинському районі м. Києва;

- з 06.08.2002 по 22.11.2005 працював у Державній податковій інспекції у Шевченківському районі м. Києва.

Робота в органах прокуратури:

- з 24.11.2005 по 19.08.2011 працював у Генеральній прокуратурі України;

- з 22.08.2011 по 28.05.2015 працював в органах прокуратури Київської області;

- з 29.05.2015 по 19.08.2020 та з 01.10.2020 по теперішній час працюю в органах прокуратури Чернігівської області.

На даний час позивач працює начальником відділу Чернігівської обласної прокуратури, що підтверджується довідкою Чернігівської обласної прокуратури від 08.05.2025 № 07-1197ВН-25.

18.04.2025 позивач через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України звернувся заявою, в якій просив призначити пенсію за вислугу років та надав всі необхідні документи у вигляді додатків до неї.

25.04.2025 відповідачем 2 прийнято рішення № 05 про відмову у призначенні пенсії за відсутністю необхідного стажу за вислугу років.

Зі змісту спірного рішення слідує, що стаж позивача становить 15 років 6 місяців 18 днів, в тому числі стаж на посадах прокурорів 12 років 9 місяців 13 днів, на посадах державної служби з вищою юридичною освітою 2 роки 0 місяців 2 дні (з 18.08.2009 з моменту здобуття вищої юридичної освіти згідно диплому НОМЕР_3 від 18.08.2009), інші посади на вислугу прокурорам 0 років 9 місяців 3 дні. За доданими документами до страхового стажу не зараховано період навчання з 01.09.1994 по 22.06.1997 згідно диплому НОМЕР_4 від 02.07.1997, оскільки відсутня інформація про форму навчання та період навчання перетинається з роботою.

Вирішуючи спірні правовідносини в межах заявлених позовних вимог, надаючи юридичну кваліфікацію встановленим обставинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Нормами ч. 1 ст. 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсійне забезпечення прокурорів і слідчих регламентовано Законом України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 № 1697-VII (далі - Закон № 1697-VII).

Підстави та порядок призначення пенсії за вислугу років визначено ст.86 Закону «Про прокуратуру» №1697-VII, що дає право на пенсію за вислугу років.

Відповідно до положень ст. 86 Закону № 1697-VII (в редакції станом на день звернення позивача із заявою) прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше з 1 жовтня 2020 року і пізніше - 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 15 років.

Пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

До вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на посадах прокурорів (в тому числі адміністративних) органів прокуратури, стажистами, на посадах помічників і старших помічників прокурорів; слідчими, суддями; на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, податкової міліції, кримінально-виконавчої служби, офіцерського складу Збройних Сил України, Служби безпеки України, інших утворених відповідно до законодавства України військових формувань, на посадах державних службовців, які обіймають особи з вищою юридичною освітою; у науково-навчальних закладах Офісу Генерального прокурора працівникам, яким до набрання чинності цим законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), у тому числі час наукової та викладацької роботи в інших науково-навчальних закладах, якщо вони мали науковий ступінь чи вчене звання; на адміністративних та викладацьких посадах, посадах наукових працівників у Тренінговому центрі прокурорів України; на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, яким до набрання чинності цим Законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), були направлені туди, а потім повернулися в органи прокуратури; військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання; відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, якщо така відпустка надавалася.

Право на пенсію за вислугу років мають особи, які безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії працюють в органах прокуратури чи в науково-навчальних закладах Офісу Генерального прокурора, а також особи, звільнені з прокурорських посад органів прокуратури за станом здоров`я, у зв`язку з ліквідацією чи реорганізацією органу прокуратури, в якому особа обіймає посаду, або у зв`язку із скороченням кількості прокурорів, у зв`язку з обранням їх на виборні посади в органах державної влади чи органах місцевого самоврядування. Ветеранам війни, які мають необхідний стаж роботи для призначення пенсії за вислугу років, така пенсія призначається незалежно від того, чи працювали вони в органах прокуратури перед зверненням за призначенням пенсії.

Тобто, наведені норми права свідчить про те, що призначення прокурорам пенсії за вислугу років є додатковою та підвищеною соціальною гарантією з боку держави через специфічний характер професії. Необхідною умовою для її призначення є наявність необхідної кількості вислуги років на день звернення до територіального органу Пенсійного фонду України за її призначенням.

Внаслідок чого, аналізуючи вказані норми, право на пенсійне забезпечення за вислугу років у відповідності до Закону, мають громадяни України, які поряд з іншими підставами здобули і мають вищу юридичну освіту, пропрацювали на посадах прокурорів і слідчих встановлений для цього Законом час або виконували роботу, співмірну з роботою на прокурорських посадах, чи займалися діяльністю, необхідною для того, щоб обійняти посаду прокурора чи слідчого.

Відмовляючи в призначенні пенсії за вислугу років позивачу, пенсійний орган вказав на відсутність необхідного стажу роботи за вислугу років, при цьому зазначив, що стаж позивача становить 15 років 6 місяців 18 днів, в тому числі стаж на посадах прокурорів 12 років 9 місяців 13 днів, на посадах державної служби з вищою юридичною освітою 2 роки 0 місяців 2 дні (з 18.08.2009 з моменту здобуття вищої юридичної освіти згідно диплому НОМЕР_3 від 18.08.2009), інші посади на вислугу прокурорам 0 років 9 місяців 3 дні.

Згідно з приписами статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Як вже встановив суд, робота позивача в органах прокуратури:

- з 24.11.2005 по 19.08.2011 працював у Генеральній прокуратурі України;

- з 22.08.2011 по 28.05.2015 працював в органах прокуратури Київської області;

- з 29.05.2015 по 19.08.2020 та з 01.10.2020 по теперішній час працюю в органах прокуратури Чернігівської області підтверджується відомостями у трудовій книжці.

Всі записи щодо прийняття та звільнення з роботи, які містяться у вказаній трудовій книжці, містять номер та дату наказу на підставі яких такі внесені, засвідчені підписом особи, яка здійснила такий запис та скріплені печаткою відповідного підприємства.

Таким чином, в даному випадку пенсійний орган дійшов помилкового висновку про відсутність у позивача необхідного стажу для призначення пенсії за вислугу років.

З огляду на викладене, спірне рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Стосовно призначення пенсії за вислугу років, відповідно до ч.1 ст.86 Закону України «Про прокуратуру», суд звертає увагу на таке.

Частиною 2 ст.245 КАС України визначено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень (пункт 2); визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій (пункт 3); визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункт 4); інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів (пункт 10).

У ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З практики Європейського суду видно: в національному праві має бути передбачено засіб правового захисту від довільних втручань органів державної влади в права, гарантовані Конвенцією. Будь-яка законна підстава для здійснення дискреційних повноважень може створити юридичну невизначеність, що є несумісною з принципом верховенства права без чіткого визначення обставин, за яких компетентні органи здійснюють такі повноваження, або, навіть, спотворити саму суть права. Отже, законом повинно з достатньою чіткістю бути визначено межі дискреції та порядок її здійснення, з урахуванням легітимної мети певного заходу, аби убезпечити особі адекватний захист від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Конкретна норма закону повинна містити досить чіткі положення про рамки і характер здійснення відповідних дискреційних повноважень, наданих органам державної влади. У разі, якщо ж закон не має достатньої чіткості, повинен спрацьовувати принцип верховенства права.

Відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», призначення, розрахунок, нарахування та виплата пенсії здійснюється органами Пенсійного фонду України, тобто, в даному випадку відповідач має виключну компетенцію щодо призначення позивачу пенсії.

Так, питання призначення пенсії є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Отже, дискреційне право органу виконавчої влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним, розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Наділивши державні органи та осіб, уповноважених на виконання функцій держави дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави та особам уповноважених на виконання функцій держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

Тобто, вищевказані позовні вимоги не можуть бути задоволені у спосіб, обраний позивачем, тому суд дійшов висновку, що з метою належного та ефективного захисту прав останнього, орган Пенсійного фонду слід зобов`язати повторно розглянути заяву від 18.04.2025 про призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України "Про прокуратуру".

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 08.02.2024 у справі №500/1216/23 дії зобов`язального характеру має вчинити той орган Пенсійного фонду, який розглядав заяву про призначення пенсії.

Тобто, належним відповідачем у частині позовних вимог зобов`язального характеру є Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, оскільки суб`єкт владних повноважень в особі Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області діяв не у спосіб визначений законами та Конституцією України.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити.

Згідно пункту 13-1 Розділу XV Прикінцевих положень Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV) з 1 жовтня 2017 року пенсії, призначені після набрання чинності Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" (крім осіб з інвалідністю I та II груп, осіб з інвалідністю внаслідок війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на умовах законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про наукову і науково-технічну діяльність" у період роботи на посадах державної служби, визначених Законом України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII, а також на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", виплачуються у розмірі, обчисленому відповідно до цього Закону.

Після звільнення з роботи виплата пенсії, призначеної відповідно до зазначених законів, поновлюється.

З аналізу даної норми закону слідує, що якщо особа займає посаду в органах прокуратури, то на цей період, вона не може отримувати пенсію відповідно до Закону України «Про прокуратуру», а лише у відповідності до Закону №1058-IV, і лише після звільнення така особа зможе розраховувати на пенсію відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Таким чином, судові витрати зі сплати судового збору у сумі 605,60 грн підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного Фонду України в Київській області від 25.04.2025 № 05.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.04.2025 про призначення пенсії за вислугу років з урахуванням висновків суду.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління України у Київській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень 60 коп) сплачений відповідно до квитанції від 19.05.2025.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 АДРЕСА_1 рнокпп НОМЕР_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області вул. П`ятницька, 83А,м. Чернігів,Чернігівський р-н, Чернігівська обл.,14005 .

Відповідач : Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області, вул. Саєнка Андрія, 10, м. Фастів, Київська обл., 08500, .

Повний текст рішення виготовлено 29 серпня 2025 року.

Суддя І.І. Соломко