Справа № 340/4978/24
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2025-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 серпня 2025 року м. Дніпросправа № 340/4978/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Лукманової О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 ,

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17.02.2025 року (головуючий суддя Науменко В.В. )

в адміністративній справі №340/4978/24 за позовом ОСОБА_1 до відповідачів:

Військової частини НОМЕР_2 (відповідач-1),

Військової частини НОМЕР_1 (відповідач-2) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся 25.07.2024 до Кіровоградського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до відповідачів Військової частини НОМЕР_2 , Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 , щодо не проведення нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 року №168 за період з 25.02.2024 по 06.03.2024, з 06.03.2024 по 14.03.2024, з 16.03.2024 по 14.04.2024 включно у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні, пов`язаним із захистом Батьківщини та у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 року №168 у розмірі 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні, пов`язаним із захистом Батьківщини та у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, а саме за період з 25.02.2024 по 06.03.2024, з 06.03.2024 по 14.03.2024, з 16.03.2024 по 14.04.2024 включно.

В обґрунтування позову зазначено, що відповідачем не в повній мірі нараховано та не виплачено позивачу додаткову грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 у розмірі 100000 грн. пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарського-експертної) комісії у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, отриманим 24.02.2024 року. Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17.02.2025 року позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», збільшеної до 100000 гривень, за період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та у відпустці за станом здоров`я у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а саме з 25.02.2024 по 14.03.2024, з 16.03.2024 по 14.04.2024, з урахуванням раніше виплачених сум додаткової винагороди.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», збільшену до 100000 гривень, за період з 25.02.2024 по 14.03.2024, з 16.03.2024 по 14.04.2024, пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, з урахуванням раніше виплачених сум додаткової винагороди.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивачу протиправно не нараховано та не виплачено збільшену до 100000 гривень винагороду за період з 25.02.2024 по 06.03.2024, з 06.03.2024 по 14.03.2024, з 16.03.2024 по 14.04.2024, протягом строку перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та відпустці за станом здоров`я.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що з огляду на необхідність обрання найбільш ефективного способу захисту порушеного права, висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди за період з 25.02.2024 по 06.03.2024, з 06.03.2024 по 14.03.2024, з 16.03.2024 по 14.04.2024 та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022, збільшену до 100000 гривень, пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, з урахуванням раніше виплачених сум додаткової винагороди.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Військовою частиною НОМЕР_1 подано апеляційну скаргу, в якій останній просить скасувати оскаржене рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що виплата позивачу суми розрахунку при звільненні 169596,68 грн (з врахуванням додаткової винагороди 65 850,97 грн), дата виплати: 30.05.2024 року, та суми додаткової винагороди 93 408,83 грн, дата виплати: 15.03.2025 року, підтверджується відповідними відомостями з ПАТ КБ «Приватбанк». Таким чином, позовна вимога Позивача до Військової частини НОМЕР_1 про нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди в розмірі 100 000 грн за періоди з 25.02.2024 по 06.03.2024, з 06.03.2024 по 14.03.2024, з 16.03.2024 по 14.04.2024 включно виконана в повному обсязі та в подальшому безпідставна, так як Військовою частиною НОМЕР_1 виплачено всі належні суми даної додаткової винагороди в адміністративному порядку.

В апеляційній скарзі скаржник вказав, що Військова частина НОМЕР_1 є правонаступником ліквідованої 28.08.2024 року Військової частини НОМЕР_2 , що підтверджується актами приймання-передавання справ документів з військової частини НОМЕР_2 , що розформовується, до військової частини НОМЕР_1 правонаступника.

Водночас, Військова частина НОМЕР_1 не надала заяву про визнання її правонаступником ліквідованої Військової частини НОМЕР_2 та не надала документ, яким встановлюється ліквідація Військової частини НОМЕР_2 , отже, у суду відсутні підстави для здійснення правонаступництва.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 24), відповідно до військового квитка проходив військову службу в Збройних Силах України у складі Військової частини НОМЕР_2 з 17.02.2022 по 25.04.2024 року (а.с. 27-28).

Згідно довідки про обставини травми від 21.03.2024 року №64Д (а.с. 14) під час проходження військової служби у складі військової частини НОМЕР_2 , молодший сержант ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 отримав вибухову травму, вогнепальне осколкове сліпе поранення нижньої третини лівого передпліччя. Травма отримана під час захисту Батьківщини, при виконанні бойового завдання за призначенням, перебував у засобах індивідуального захисту. Не перебував під дією алкоголю, наркотичних та психотропних речовин.

Після отриманого 24.02.2024 року поранення позивач перебував на стаціонарному лікуванні та відпустках за станом здоров`я:

виписка №1406 (а.с. 21) - з 25.02.2024 по 06.03.2024;

виписка №819 (а.с. 22-23) - з 06.03.2024 по 14.03.2024;

довідка ВЛК №1414 (а.с. 11) від 14.03.2024 - відпустка 30 календарних днів.

Відповідно до довідки ВЛК №1414 від 13.03.2024 року - травма тяжка.

Згідно витягу з протоколу №1926 від 17.05.2024 року засідання штатної військово-лікарської комісії 12 регіональної лікарської комісії, відмінено причинний зв`язок поранення за довідкою ГВЛК від 14.03.2024 року №1414 та визначено причинний зв`язок поранення отриманого 24.02.2024 року - ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини (а.с. 15).

Відтак, матеріалами справи підтверджено перебування ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні та у відпустках за станом здоров`я у період з 25.02.2024 року по 14.04.2024 року.

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 25.04.2024 року № 116 (а.с. 9) ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу частини на підставі наказу у зв`язку зі звільненням у запас за підпунктом «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» (за сімейними обставинами).

Позивач зазначає (та підтверджено матеріалами справи), що збільшену додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України №168, за період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та перебування у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) з 13.01.2023 року він не отримував навіть після звільнення з військової служби.

Відповідно до наказів командира військової частини НОМЕР_2 від 05.08.2024 року №493 та №441 (а.с. 63, 64), внесено зміни до наказів командира військової частини НОМЕР_2 за лютий-квітень 2024 року від 16.03.2024 року №223, від 04.04.2024 року №243 та від 03.05.2024 року №215, які доповнено пунктом про виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди за періоди з 24.02.2024 року по 29.02.2024 року, з 01.03.2024 року по 14.03.2024 року, з 16.03.2024 року по 31.03.2024 року, з 01.04.2024 року по 14.04.2024 року.

Водночас позивач стверджує, що не отримав вказані кошти.

Відповідач доказів на підтвердження зарахування коштів на розрахунковий рахунок позивача до суду не надав, а також не заперечив твердження позивача про неотримання фактично нарахованих коштів.

Позивач вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо виплати додаткової грошової винагороди у розмірі 100000 грн. пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Суд першої інстанції позов задовольнив.

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.

Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.

Згідно з статті 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-XII, соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.

Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини 2 статті 1-2 Закону №2011-ХІІ, у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно з частиною 4 статті 9 Закону № 2011-ХІІ, грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 р. № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та від 24.02.2022 р. № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України прийняв Постанову № 168.

Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнято Постанову №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (Постанова №168), пунктом 1 якої встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій рф території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Пунктом 5 зазначеної постанови передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.

Виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі Окремого доручення Міністра оборони України від 23.06.2022 р. № 912/з/29, абзацами 3, 4 п. 3 якого передбачено, що документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів:

бойовий наказ (розпорядження);

журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);

рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Абзацом 4 пункту 1 Постанови №168 встановлено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включаються особи, зазначені у цьому пункті, у тому числі ті, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Аналіз наведених норм Постанови №168 дає підстави для висновку про встановлення лише двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме:

пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини,

а також факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення.

При цьому, Постанова №168 не містить жодних обмежень щодо періоду та/або кількості періодів перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, пов`язаних із пораненням, одержаним при захисті Батьківщини, за які виплачується збільшена до 100000 гривень винагорода.

До того ж, такої умови, як безперервність перебування на лікуванні, для виплати додаткової винагороди, збільшеної до 100000 грн. приписами Постанови №168 не передбачено.

Відтак, у спірних правовідносинах по даній справі підлягають застосуванню саме приписи постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168.

Відповідно до довідки про обставини травми від №64Д від 21.03.2024 (а.с. 14) під час захисту Батьківщини у складі військової частини НОМЕР_2 , ОСОБА_1 перебуваючи у засобах індивідуального захисту, отримав вибухову травму.

Перебування ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні та у відпустці за станом здоров`я підтверджено виписками з лікарняних закладів та висновком ВЛК у період з 25.02.2024 по 06.03.2024, з 06.03.2024 по 14.03.2024, з 16.03.2024 по 14.04.2024 (а.с. 11, 21, 23).

Обидві вищевказані умови (пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини; факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення) та відпустках для лікування після поранення дотримані, встановлені судом вище в ході розгляду справи та підтверджуються матеріалами справи

Разом з тим за вказані періоди додаткову винагороду у збільшеному розмірі відповідач позивачу не виплатив.

Посилання відповідачів на внесення змін відповідно до наказів командира військової частини НОМЕР_2 від 05.08.2024 року № 493 та №441, до наказів командира військової частини НОМЕР_2 за лютий-квітень 2024 року від 16.03.2024 року №223, від 04.04.2024 року №243 та від 03.05.2024 року №215, які доповнено пунктом про виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди за періоди з 24.02.2024 року по 29.02.2024 року, з 01.03.2024 року по 14.03.2024 року, з 16.03.2024 року по 31.03.2024 року, з 01.04.2024 року по 14.04.2024 року, не є належним підтвердженням ані нарахування спірних коштів, ані виплати збільшеної винагороди відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивачу протиправно не нараховано та не виплачено збільшену до 100000 гривень винагороду за період з 25.02.2024 по 06.03.2024, з 06.03.2024 по 14.03.2024, з 16.03.2024 по 14.04.2024, протягом строку перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та відпустці за станом здоров`я.

Враховуючи вищевикладене, та з огляду на необхідність обрання найбільш ефективного способу захисту порушеного права, обґрунтованим є висновок суду першої інстанції, що позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом:

визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди за період з 25.02.2024 по 06.03.2024, з 06.03.2024 по 14.03.2024, з 16.03.2024 по 14.04.2024 та

зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022, збільшену до 100000 гривень, пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, з урахуванням раніше виплачених сум додаткової винагороди. Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.

Вищезазначене є мотивом для відхилення судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки аргументи відповідача спростовуються доводами, викладеними позивачем.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції, виходячи з обставин справи та норм законодавства України, що регулює дані правовідносини, права, свободи та інтереси позивача захищені.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правове обґрунтування, покладеного в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.

Керуючись 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 , - залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17.02.2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття 21.08.2025 та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.

В силу п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий - суддя Ю. В. Дурасова

суддя Л.А. Божко

суддя О.М. Лукманова