Справа № 420/6591/25
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2025-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/6591/25

Перша інстанція: суддя Білостоцький О.В.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Шляхтицького О.І.,

суддів: Семенюка Г.В., Федусика А.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23.05.2025 у справі № 420/6591/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції про стягнення середнього заробітку,

ВСТАНОВИВ

Короткий зміст позовних вимог.

У березні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом у якому просила:

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26.07.2022 у справі №540/8544/21 за період з 27.07.2022 (включно) по 11.02.2025 (включно) у сумі 1 216 853,04 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що у зв`язку із повторним попередженням про наступне вивільнення з посади завідувача сектору юридичного забезпечення, наказом Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції від 25.11.2021 №78/ОС позивачку було переведено до Департаменту з питань виконання кримінальних покарань 30.11.2021. Не погоджуючись із переведенням до іншого державного органу та в іншу місцевість, позивач оскаржила вищевказаний наказ в судовому порядку, внаслідок чого 26.07.2022 у справі №540/8544/21 було ухвалено рішення, яким було визнано протиправним та скасовано наказ Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції від 25.11.2021 №78 о/с «Про особовий склад» та поновлено її на посаді завідувача сектору юридичного забезпечення Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції з 01.12.2021. Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30.09.2022 по справі №540/8544/21 рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26.07.2022 скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог та стягнуто з Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01.12.2021 у сумі 186 312 грн. з відрахуванням податків та зборів. Водночас, лише 12.02.2025 Південним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції було видано наказ №2 о/с, яким скасовано наказ від 25.11.2021 №78/ОС «Про особовий склад» та поновлено позивача на посаді завідувача сектору юридичного забезпечення Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції з 01.12.2021. Тобто, з 27.07.2022 по 11.02.2025 включно рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26.07.2022 в частині поновлення її на посаді не виконувалось, що є затримкою виконання рішення суду про поновлення на роботі та підставою для нарахування середнього заробітку згідно ст. 236 КЗпП України. Враховуючи вищевказані обставини, позивачка звернулась до суду з адміністративним позовом до суду задля стягнення відповідної суми середнього заробітку за спірний період.

Представник відповідача надав до суду першої інстанції відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти задоволення позову. В обґрунтування відзиву зазначено, що Управлінню не було відомо про існування рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26.07.2022 у справі №540/8544/21, через що рішення не було допущено до негайного виконання, а також не вживались заходи з апеляційного оскарження саме через відсутність зазначеного рішення.

Позивачка надала до суду першої інстанції відповідь на відзив, на яку заперечень від сторони відповідача надано не було.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 23.05.2025 у справі № 420/6591/25 адміністративний позов ОСОБА_1 до Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції про стягнення середнього заробітку задовольнив частково.

Стягнув за рахунок бюджетних асигнувань з Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26.07.2022 у справі №540/8544/21, зміненого в частині постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30.09.2022, за період з 01.10.2022 (включно) по 11.02.2025 (включно) у сумі 1 099 566,00 грн.

В іншій частині заявлених позовних вимог відмовив.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, у зв`язку з чим просить його скасувати, в частині відмови у задоволенні позовних вимог, та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:

- суд першої інстанції не врахував при розрахунку середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду період з 27.07.2022 по 30.09.2022.

Представник відповідача надав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечує проти її задоволення. Вважає доводи апеляційної скарги необґрунтованими та такими, що не підтверджені належними та допустимими доказами та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Обставини справи.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходить службу в органах Державної кримінально-виконавчої служби України.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 23.06.2021 по справі №540/1596/21 було визнано протиправними дії Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції щодо зменшення посадового окладу згідно посади завідувача сектору юридичного забезпечення Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, яку обіймала ОСОБА_1 у період з 12.12.2017 по 08.02.2021.

Зобов`язано Південне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції здійснити перерахунок ОСОБА_1 заробітної плати за період з 12.12.2017 по 08.02.2021, із розрахунку, що посада завідувача сектору юридичного забезпечення у період з 01.01.2017 по 01.01.2020 була прирівняна до 4 групи оплати праці, а з 01.01.2020 року до підкатегорії «Б1» схеми посадових окладів та провести виплату перерахованої заробітної плати без урахування податків та зборів.

06.01.2021 комісією з реорганізації Південного МРУ вперше було сформовано попередження про звільнення ОСОБА_1 відповідно до п.1 ч.1 ст.87 Закону України «Про державну службу» та 08.02.2021 її було звільнено з посади завідувача сектору юридичного забезпечення Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції.

За рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 12.07.2021 у справі №540/776/21, яке набрало законної сили 22.10.2021, позивачку було поновлено на попередній посаді з 09.02.2021.

У зв`язку із повторним попередженням про наступне вивільнення з посади завідувача сектору юридичного забезпечення, наказом Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції від 25.11.2021 №78/ОС (після поновлення на посаді згідно рішення у справі № 540/776/21) позивачку було переведено до Департаменту з питань виконання кримінальних покарань 30.11.2021, що вона також оскаржила в судовому порядку.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26.07.2022 по справі №540/8544/21 було визнано протиправним та скасовано наказ Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції від 25 листопада 2021 року №78 о/с «Про особовий склад».

Поновлено ОСОБА_1 на посаді завідувача сектору юридичного забезпечення Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції з 01.12.2021.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді завідувача сектору юридичного забезпечення Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції з 01.12.2021.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30.09.2022 по справі №540/8544/21 (з урахуванням ухвал від 27.10.2022 про виправлення описок) апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26.07.2022 скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог.

Ухвалено в цій частині нове судове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 до Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено.

Стягнуто з Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01.12.2021 року у сумі 256 179 грн. з відрахуванням податків та зборів.

Допущено до негайного виконання рішення суду в частині стягнення з Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць у розмірі 24 065 грн. 24 коп. з відрахуванням податків та зборів.

08.11.2022 на виконання рішення від 26.07.2022 по справі №540/8544/21 Одеським окружний адміністративним судом були видані виконавчі листи, зокрема, в частині поновлення позивача на посаді завідувача сектору юридичного забезпечення Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції з 01.12.2021.

Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 13.12.2022 було відкрито виконавче провадження щодо виконання виконавчого листа №540/8544/21, виданого Одеським окружним адміністративним судом 08.11.2022 про поновлення позивача на посаді.

Водночас, 24.01.2023 та 16.03.2023 у зв`язку із невиконанням вимог виконавчого документа, постановами Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на боржника було накладено штрафи.

09.10.2023 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в межах ВП №70535729 було винесено вимогу виконавця, в якій зазначено, що боржнику в триденний строк з моменту отримання вимоги необхідно виконати вимоги рішення суду по справі №540/8544/21, а також надати на адресу відділу примусового виконання рішень підтверджуючі документи щодо виконання вимог рішення суду №540/8544/21. На виконання вимоги старшого державного виконавця від 09.10.2023, відповідачем було надіслано лист від 19.10.2023 року, в якому зазначено, що рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26.07.2022 року по справі №540/8544/21 до нього не надходило.

23.04.2024 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було складено повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, в якому останній просив Головне управління Національної поліції в Одеській області внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати досудове розслідування за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 382 КК України відносно посадових осіб Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції за невиконання рішення суду по справі №420/3544/21.

Разом з тим, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26.07.2022 по справі №540/8544/21, змінене в частині постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30.09.2022 по справі №540/8544/21, було виконано лише 12.02.2025, коли Південним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції було видано наказ №2о/с про скасування наказу від 25.11.2021 №78/ОС «Про особовий склад», та було поновлено позивача на посаді завідувача сектору юридичного забезпечення Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції з 01.12.2021.

Посилаючись на вищевказані обставини позивач стверджує, що невиконання рішення суду за період часу з 27.07.2022 (наступний день після ухвалення рішення суду) по 11.02.2025 року (за день до виконання рішення суду по справі №540/8544/21) включно свідчить про наявність права у позивача на середній заробіток за час затримки виконання рішення суду, який підлягає стягненню з Південного МРУ, у розмірі 1 216 853,04 грн. (у розрахунку 664 робочих днів за спірний період).

Враховуючи вищевказані обставини, позивач звернулась до суду з вказаним адміністративним позовом задля стягнення відповідної суми середнього заробітку за спірний період.

Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Висновок суду першої інстанції.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26.07.2022 по справі №540/8544/21, змінене в частині постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30.09.2022, було виконано лише 12.02.2025, оскільки Південним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції було видано наказ №2о/с було скасовано наказ від 25.11.2021 №78/ОС «Про особовий склад» та поновлено позивача на посаді завідувача сектору юридичного забезпечення Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції з 01.12.2021. Також, судом встановлено, що рішення суду по справі №540/8544/21 набрало законної сили 30.09.2022.

Отже, як зазначив суд першої інстанції, Південним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції було допущено затримку виконання рішення суду в частині поновлення працівника, яке відповідно до рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26.07.2022 по справі №540/8544/21, зміненого в частині постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30.09.2022, в частині поновлення позивача на посаді підлягало негайному виконанню.

Вирішуючи питання щодо періоду затримки виконання рішення суду суд першої інстанції вказав, що позивач стверджує, що відповідачем допущено затримку виконання рішення суду в частині поновлення її на посаді з 27.07.2022 по 11.02.2025 включно.

Проте, суд зазначив, що 12.02.2025 не повинно бути враховано у дні затримки, оскільки у цей день відповідачем було усунуто порушено щодо поновлення позивача на посаді.

Суд також не врахував посилання позивача на необхідність включення до розрахунку періоду з 27.07.2022 по 30.09.2022, позаяк, за твердженням суду першої інстанції, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26.07.2022 по справі №540/8544/21 набрало законної сили лише 30.09.2022, а тому розрахунок має бути визначений за період з 01.10.2022 (наступний день після прийняття постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30.09.2022 по справі №540/8544/21) до 11.02.2025.

Як зазначив суд, відповідачем фактично допущено затримку виконання рішення суду в частині поновлення позивача на посаді з 01.10.2022 по 11.01.2025, що, за розрахунками позивача, який не заперечувався відповідачем, включає 600 робочих днів (з врахуванням лише 64 робочих днів у 2022 році).

Враховуючи викладене, а також положення Порядку №100, суд першої інстанції виснував, що середній заробіток за затримку виконання рішення суду, який підлягає виплаті позивачці, складає 1 099 566,00 грн. у розрахунку: 1 832,61 грн. на 600 робочих днів. за період затримки з 01.10.2022 по 11.02.2025.

Колегія суддів частково не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Спірне питання в контексті розгляду даної справи, в межах доводів апеляційної скарги, стосується періоду стягнення з відповідача на користь позивачки середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду.

В оскаржуваному рішенні суд першої інстанції не врахував посилання позивача на необхідність включення до розрахунку періоду з 27.07.2022 по 30.09.2022, позаяк, на думку суду, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26.07.2022 по справі №540/8544/21 набрало законної сили лише 30.09.2022, а тому розрахунок має бути визначений за період з 01.10.2022 (наступний день після прийняття постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30.09.2022 по справі №540/8544/21) до 11.02.2025.

Натомість в апеляційній скарзі апелянтка акцентує, що суд першої інстанції помилково не врахував при розрахунку середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду період з 27.07.2022 по 30.09.2022.

Вирішуючи спірне питання, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з такого.

Частина перша статті 235 КЗпП України (тут і далі - у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачає, що у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, прийняте органом, який розглядав трудовий спір, підлягає негайному виконанню (частина восьма статті 235 КЗпП України).

Тобто, законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення на роботі працівника у разі його незаконного звільнення.

Цей обов`язок полягає у тому, що роботодавець зобов`язаний видати наказ про поновлення працівника на роботі відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде це рішення суду оскаржуватися, чим забезпечується швидкий і реальний захист життєво важливих прав та інтересів особи, що звернулася за захистом цього права.

Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника вважається виконаним, коли власником або уповноваженим ним органом видано наказ (розпорядження) про допуск до роботи і фактично допущено до роботи такого працівника.

При цьому, працівник повинен бути обізнаним про наявність наказу про його поновлення на роботі і йому повинно бути фактично забезпечено доступ до роботи і можливості виконання своїх обов`язків.

Подібні висновки висловлені Верховним Судом у постанові від 06.10.2022 у справі №440/4314/21, яка стосується подібних правовідносин та є застосовною при вирішенні цього спору.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26.07.2022 по справі №540/8544/21 було визнано протиправним та скасовано наказ Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції від 25 листопада 2021 року №78 о/с «Про особовий склад».

Поновлено ОСОБА_1 на посаді завідувача сектору юридичного забезпечення Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції з 01.12.2021.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді завідувача сектору юридичного забезпечення Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції з 01.12.2021.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30.09.2022 по справі №540/8544/21 (з урахуванням ухвал від 27.10.2022 про виправлення описок) апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26.07.2022 скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог.

Ухвалено в цій частині нове судове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 до Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено.

Стягнуто з Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01.12.2021 року у сумі 256 179 грн. з відрахуванням податків та зборів.

Допущено до негайного виконання рішення суду в частині стягнення з Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць у розмірі 24 065 грн. 24 коп. з відрахуванням податків та зборів.

Однак, лише 12.02.2025 Південним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції було видано наказ №2о/с про скасування наказу від 25.11.2021 №78/ОС «Про особовий склад», та було поновлено позивача на посаді завідувача сектору юридичного забезпечення Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції з 01.12.2021.

Отже, наявний факт затримки виконання відповідачем указаного судового рішення, оскільки відразу після оголошення рішення суду не було виконане.

З огляду на це апеляційний суд зауважує, що згідно з приписами статті 236 КЗпП України, у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Вимушений прогул - це час, протягом якого працівник з вини власника або уповноваженого ним органу був позбавлений можливості працювати.

Отже, положення статті 236 указаного Кодексу установлюють відповідальність роботодавця у вигляді стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі працівника з метою компенсації йому втрат від неотримання заробітної плати чи неможливості працевлаштуватись.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22.05.2025 у справі № 280/419/23.

З урахуванням наведеного, з 27.07.2022 (наступний день після ухвалення Одеським окружним адміністративним судом рішення від 26.07.2022 по справі №540/8544/21 про поновлення позивачки на посаді) по 11.02.2025 (день, що передує дню видачі наказу Південним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції про поновлення позивачки на посаді) відповідач не виконав покладений на нього законом обов`язок щодо негайного добровільного виконання рішення суду про поновлення позивача на роботі, що свідчить про його протиправну бездіяльність.

За таких обставин, колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції про неврахування до періоду за який підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки середній заробіток за час затримки виконання рішення суду періоду з 27.07.2022 по 30.09.2022.

Відтак, середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки за період з 27.07.2022 по 11.02.2025.

Відповідно до рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 12.07.2021 у справі №540/776/2 за останні два місяці роботи, що передували звільненню, позивачу було нараховано 48 130,48 грн. заробітної плати (грудень 2020 року -26 336,48 грн. + січень 2021 року - 21 794 грн.), із врахуванням 31 робочого дня, що відповідачем не заперечувалось. Разом з тим, Південним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань 29.06.2022 на виконання рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 23.06.2021 по справі №540/1596/21 було здійснено перерахунок заробітної плати позивача за період з 12.12.2017 по 08.02.2021 (на підтвердження цього до суду надано довідку Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції від 29.06.2022), внаслідок чого визначено суму недоплати до заробітної плати позивача у грудні 2020 року у розмірі 4 286,45 грн. та у січні 2021 року 4 394,00 грн. Таким чином, нарахована заробітна плата у грудні 2020 року склала 30 622,93 грн. (26 336,48 грн. + 4 286,45 грн.) та у січні 2021 року 26 188,00 грн. (21 794,00 грн. + 4 394,00 грн.). У такому випадку середньоденна заробітна плата позивача склала 1 832,61 грн. (у розрахунку: 30 622,93 грн. + 26 188,00 грн.) * 31).

Вищевказаний розрахунок середньоденної заробітної плати відповідачем за час розгляду справи не заперечувався.

Положеннями пункту 2 розділу II Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 (далі Порядок №100) визначено, що середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата.

Якщо протягом останніх двох календарних місяців, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи.

Якщо у працівника відсутній розрахунковий період, то середня заробітна плата обчислюється відповідно до абзаців третього - п`ятого пункту 4 цього Порядку.

За приписами абзаців 3-5 п.4 розділу III Порядку №100 якщо розрахунковому періоді у працівника не було заробітної плати, розрахунки проводяться з установлених йому в трудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного) окладу.

Якщо розмір посадового окладу є меншим від передбаченого законодавством розміру мінімальної заробітної плати, середня заробітна плата розраховується з установленого розміру мінімальної заробітної плати на час розрахунку.

Якщо розрахунок середньої заробітної плати обчислюється виходячи з посадового окладу чи мінімальної заробітної плати, то її нарахування здійснюється шляхом множення посадового окладу чи мінімальної заробітної плати на кількість місяців розрахункового періоду.

Колегією суддів встановлено, що за період з 27.07.2022 по 30.09.2022 кількість робочих днів становить 48.

Також, як правильно встановлено судом першої інстанції та не заперечується сторонами у справі, за період з 01.10.2022 по 11.02.2025 кількість робочих днів становить 600.

Отже, за період з 27.07.2022 по 11.02.2025 кількість робочих дній становить 648.

Відтак, враховуючи викладене, а також наведені вище положення Порядку №100, колегія суддів зазначає, що середній заробіток за затримку виконання рішення суду, який підлягає виплаті позивачці за період з 27.07.2022 по 11.02.2025, складає 1 187 531,28 грн. 1832,61 грн х 648 робочих днів).

У силу п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За наведеного, оскільки суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність права позивачки на стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі, проте помилково дійшов висновку в частині періоду та суми такого середнього заробітку, апеляційну скаргу задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції змінити.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що позивачка звільнена від сплати судового збору, розподіл судових витрат, відповідно до статті 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23.05.2025 у справі № 420/6591/25 змінити, виклавши другий абзац резолютивної частини рішення у новій редакції:

«Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції (65091, м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 9, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час затримки виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26.07.2022 у справі № 540/8544/21, зміненого в частині постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30.09.2022, за період з 27.07.2022 по 11.02.2025 у сумі 1 187 531 (один мільйон сто вісімдесят сім тисяч п`ятсот тридцять одна) гривень 28 копійок.».

В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23.05.2025 у справі № 420/6591/25 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач О.І. Шляхтицький
Судді А.Г. Федусик Г.В. Семенюк