Справа № 420/6882/25
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2025-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

01 вересня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/6882/25

Категорія: 106000000Головуючий у суді І інстанції: Тарасишина О.М.
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Семенюка Г.В.,

суддів Федусика А.Г., Шляхтицького О.І.,

розглянувши можливість відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 червня 2025 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність щодо не включення щомісячної додаткової винагороди до складу суми місячного грошового забезпечення з якого нараховувалась та виплачувалась грошова компенсація за невикористані дні оплачуваних щомісячних відпусток за 2022, 2023 роки та зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив:

Позивач, звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність щодо не включення щомісячної додаткової винагороди до складу суми місячного грошового забезпечення з якого нараховувалась та виплачувалась грошова компенсація за невикористані дні оплачуваних щомісячних відпусток за 2022, 2023 роки та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 06 червня 2025 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 у здійсненні перерахунку і виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення відповідного тарифного коефіцієнта згідно з додатками 1, 12, 13 і 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовці, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» на: розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2020 року, - у період з 29.01.2020 року до 31.12.2020 року; розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01січня 2021 року, - у період з 01.01.2021 року до 31.12.2021 року; розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022 року, - у період з 01.01.2022 року до 31.12.2022 року; розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2023 року, - у період з 01.01.2023 року до 19.05.2023 року. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2020 року, - у період з 29.01.2020 року по 31.12.2020 року, розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2021 року, - у період з 01.01.2021 року до 31.12.2021 року, розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2022 року, - у період з 01.01.2022 року до 31.12.2022 року, розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2023 року, - у період з 01.01.2023 року до 19.05.2023 року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням раніше виплачених сум. Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 у здійсненні перерахунку та виплати ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік; компенсації невикористаних днів щорічної основної відпустки за 2021-2023 роки; компенсації невикористаної щорічної додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2021-2023 роки з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осію рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням раніше виплачених сум; Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу на оздоровлення за 2023 рік; компенсацію невикористаних днів щорічної основної відпустки за 2021-2023 роки; компенсацію невикористаної щорічної відпустки, як учаснику бойових дій за 2021-2023 роки з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням раніше виплачених сум. Стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні (щодо виплати грошового забезпечення та інших виплат з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня відповідного року, помноженим на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб») за період з 22.08.2023 року у розмірі 243255,36 грн. В решті позовних вимог відмовлено.

Військова частина НОМЕР_1 не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції від 16 червня 2025 року по справі № 420/6882/25 та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15 липня 2025 року апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 червня 2025 року по справі № 420/6882/25 залишено без руху (по справі необхідно було надати докази сплати судового збору за подання апеляційної скарги).

28 липня 2025 року ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду в задоволенні клопотання Військової частини НОМЕР_1 про відстрочення сплати судового збору за подачу апеляційної скарги на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 червня 2025 року відмовлено та продовжено Військовій частині НОМЕР_1 строк для усунення недоліків апеляційної скарги у справі № 420/6882/25 на 15 днів з дня отримання ухвали.

Як убачається з матеріалів справи, апелянт, отримав копію ухвали П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28 липня 2025 року 28 липня 2025 року, про що свідчить довідка про доставку електронного листа.

На адресу П`ятого апеляційного адміністративного суду знову надійшло клопотання Військової частина НОМЕР_1 про відстрочення сплати судового збору або продовження строку усунення недоліків апеляційної скарги.

З цього приводу колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з частиною першою статті 133 КАС України в редакції Закону № 2147-VІІІ суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Наведені положення процесуального закону дають підстави для висновку, що звільнення від сплати судового збору, його відстрочення чи розстрочення є правом, а не обов`язком суду, при цьому суд, вирішуючи це питання, враховує майновий стан сторони.

Втім, визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати.

В той же час, статтею 44 КАС України передбачено обов`язок осіб, які беруть участь у справі (учасників справи) добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Таким чином, сторона, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для виконання процесуального обов`язку дотримання вимог процесуального закону стосовно форми і змісту апеляційної скарги, в тому числі щодо надання документу про сплату судового збору.

При цьому, особа, яка заявляє відповідне клопотання про відстрочення сплати судових витрат, згідно із частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий/фінансовий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

У зв`язку із цим, обставини, пов`язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, самі по собі не можуть вважатися достатньою підставою для відстрочення такої сплати.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі Креуз проти Польщі право на суд не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими.

Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Відповідно до ст.129 Конституції України та ст.2 КАС України, однією із засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 15 травня 2008 року "Надточій проти України" принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище у порівнянні з опонентом.

Рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом передбачає єдиний правовий режим, який забезпечує реалізацію їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Згідно з частинами 1, 3 статті 45 Кодексу адміністративного судочинства України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається. Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

При цьому, безпідставне продовження строків на усунення недоліків апеляційної скарги на доволі великий строк може призвести до затягування строку набрання законної сили рішенням суду першої інстанції у цій справі, та відповідно призведе до надання переваги одній зі сторін судового процесу - суб`єкта владних повноважень, що є неприпустимим.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Умовою продовження строку усунення недоліків апеляційної скарги є наявність доказів того, що після такого продовження строку відпадуть обставини, які перешкоджають виконанню рішення суду про залишення апеляційної скарги без руху, однак доказів означеного відповідачем до суду надано не було.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що ухвалою суду 28 липня 2025 року вже продовжувався строк для усунення недоліків апеляційної скарги.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення заявленого апелянтом клопотання та надання додаткового строку для виконання вимог ухвали.

Сплата судового збору за подання апеляційної скарги в силу положень ст. 296 КАС України є процесуальним обов`язком сторони, що звертається до суду з апеляційною скаргою.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 298 КАС України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч.4 ст.169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Оскільки недоліки, зазначені в ухвалі апеляційного суду від 15 липня 2025 року апелянтом усунуто не було, апеляційна скарга Військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 червня 2025 року по справі № 420/6882/25, - підлягає поверненню.

Враховуючи вищевикладене та керуючись п.1 ч.4 ст. 169, ст.ст. 296, 298 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання Військової частини НОМЕР_1 про відстрочення сплати судового збору за подачу апеляційної скарги на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 червня 2025 року, - відмовити.

В задоволенні клопотання Військової частини НОМЕР_1 про продовження строку усунення недоліків апеляційної скарги на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 червня 2025 року, - відмовити.

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 червня 2025 року по справі № 420/6882/25, - повернути апелянту.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач Г.В. Семенюк
Судді А.Г. Федусик О.І. Шляхтицький