Справа № 420/19236/25
Суддя: Скупінська О.В.
Дата ухвалення: 2025-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

28 серпня 2025 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Скупінської О.В., розглянувши клопотання позивача про розгляд справи в порядку загального позовного провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНКОПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Одеській області (65080, м. Одеса, вул. Філатова, буд. 15-а, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Батальйон конвойної служби ГУНП України в Одеській області (65046, м. Одеса, вул. Філатова, буд. 70, ) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В :

До Одеського окружного адміністративного суду 17.06.2025 надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Батальйон конвойної служби ГУНП України в Одеській області, в якій позивач просить суд:

1. Визнати протиправною бездіяльність ГУНП України в Одеській області, щодо відмови нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористану у 2016,2017,2018,2019, 2020, 2021, 2022, 2023, 2024 роках додаткову відпустку, із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів за кожний рік - як учаснику бойових дій, передбачену пунктом 12 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», на загальну суму 133938 грн;

2. Зобов`язати ГУНП України в Одеській області, нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 , грошову компенсацію за невикористану у 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021, 2022, 2023, 2024 роках додаткову відпустку, із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів за кожний рік як учаснику бойових дій, передбачену пунктом 12 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», на загальну суму 133938 грн;

3. Визнати протиправною бездіяльність ГУНП України в Одеській області, щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в Національній поліції, на загальну суму 159450 грн;

4. Зобов`язати ГУНП України в Одеській області, нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 , одноразову грошову допомогу при звільненні зі служби в Національній поліції, у розмірі 159450 грн;

5. Визнати протиправною бездіяльність ГУНП України в Одеській області щодо відмови нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за: 3 доби невикористаної щорічної основної та додаткової оплачуваних відпусток за 2015 рік; 11 діб невикористаної щорічної основної та додаткової оплачуваних відпусток за 2021 рік; 11 діб невикористаної щорічної основної та додаткової оплачуваних відпусток за 2022 рік; 44 невикористаної щорічної основної та додаткової оплачуваних відпусток за 2023 рік; 34 доби невикористаної щорічної основної оплачуваної відпустки з 01 січня 2024 року до дня звільнення, з урахуванням раніше виплаченої ГУНП у Одеській області заниженої компенсації за невикористані дні щорічної основної та додаткової оплачуваних відпусток - 9613,33 грн., у розмірі 96686,67 грн;

6. Зобов`язати ГУНП України в Одеській області, нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 , грошову компенсацію за: 3 доби невикористаної щорічної основної та додаткової оплачуваних відпусток за 2015 рік; 11 діб невикористаної щорічної основної та додаткової оплачуваних відпусток за 2021 рік; 11 діб невикористаної щорічної основної та додаткової оплачуваних відпусток 44 невикористаної щорічної основної та додаткової оплачуваних відпусток за 2022 рік; за 2023 рік; 34 доби невикористаної щорічної основної оплачуваної відпустки з 01 січня 2024 року до дня звільнення, з урахуванням раніше виплаченої ГУНП у Одеській області заниженої компенсації за невикористані дні щорічної основної та додаткової оплачуваних відпусток 9613,33 грн., у розмірі 96686,67 грн.

В обгрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що він з 2005 року проходив службу в органах внутрішніх справ. наказу начальника ГУНП у Одеській області № 1760 о/с від 31.10.2022, ОСОБА_1 було присвоєно спеціальне звання майор поліції, номер спеціального жетона ОСОБА_1 (0017426). ОСОБА_1 , проходив службу в Головному управлінні Національної поліції у Одеській області, останнє місце проходження служби на посаді заступника командира батальйону конвойної служби ГУНП України в Одеській області.

19.09.2024 ОСОБА_1 подав рапорт про звільнення з лав Національної поліції України за власним бажанням. Того ж дня вказаний рапорт був зареєстрований в ГУНП у Одеській області. Згідно наказу № 1534 о/с від 13 вересня 2024 року, відповідно до пункту 3 ч.1 ст. 67 Закону України «Про Національну поліцію» - майора поліції ОСОБА_1 (0017426) було звільнено з посади заступника командира батальйону конвойної служби ГУНП України в Одеській області, з 13 вересня 2024 року, з подальшим зарахуванням в розпорядження ГУНП України в Одеській області - на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси, від 12 вересня 2024 року (справа № 947/14905/24) та доповідної записки т.в. о. начальника УГІ ГУНП України в Одеській області від 12 вересня 2024 року № 55/2787. Наказом начальника ГУНП у Одеській області від 01.10.2024 року №1614 о/с майора поліції ОСОБА_1 (0017426), відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» звільнено зі служби в поліції за пунктом 7 частини 1 статті 77 (за власним бажанням).

29.10.2024 відбулась виплата заниженої компенсації 9384 грн - за дні невикористаної щорічної основної та додаткової оплачуваних відпусток (2015 рік, 2021 рік, 2022 рік, 2023 рік, 2024 рік), що підтверджується довідкою ГУНП у Одеській області. Вказана сума поступила на картрахунок ОСОБА_1 30.10.2024 року, що підтверджується випискою по картковому рахунку. 03.04.2025 року ОСОБА_1 отримав виписку з наказу про звільнення, трудову книжку та інші документи. 18.02.2025 ОСОБА_1 звернувся до ГУНП у Одеській області з заявою, в якій просив надати повний розрахунок при звільнені, по теперішній час повного розрахунку з ОСОБА_1 ГУНПу Одеській області не провело.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Ухвалою судді від 20.06.2025 постановлено залишити позовну заяву без руху, встановивши 10-денний строк для усунення недоліків, шляхом надання до суду:

- заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду з обґрунтуванням поважності пропуску цього строку або надати докази того, що строк звернення до суду не пропущено;

- позовної заяви в новій редакції, в якій має бути зазначено наявність чи відсутність самостійних вимог щодо предмету спору третьої особи;

- надання доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

08.07.2025 від позивача надійшла заява (вх. №69166/25), в якій заявник просить суд поновити строк звернення до суду.

В обгрунтування заяви вказав, що з 12 вересня 2024 року по 11 лютого 2025 року перебував під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», що підтверджується довідкою про звільнення серія ОСД № 21459 від 11 лютого 2025 року, внаслідок чого був об`єктивно позбавлений можливості звернутися з адміністративним позовом про нарахування та виплату компенсацій у встановлені КАС України та КЗпП України строки. Крім того, після виходу з ДУ «Одеський слідчий ізолятор» 18 лютого 2025 року звернувся до ГУНП в Одеській області з заявою про надання повного розрахунку нарахувань та перерахувань грошової компенсації при звільненні зі служби в поліції. Однак листом ГУНП в Одеській області № 8845-2025 від 04.03.2025 повної інформації не було надано. 14.04.2025 звернувся до ГУНП в Одеській області з запитом на отримання публічної інформації про грошове забезпечення під час проходження служби в Національній поліції за 2005-2015 роки та з 2015 р. по 01.10.2024 р. за наданням розрахунку-довідки. Листом ГУНП в Одеській області № 16016-2025 від 18.04.2025 повідомило, що не може надати інформацію за 2005-2015 роки, а також те що Головне управління МВС України в Одеській області припинило свою діяльність як юридична особа. 28.05.2025 звернувся до ГУНП в Одеській області з запитом на отримання публічної інформації про кількість нарахованих та використаних днів щорічної основної та додаткової оплачуваних відпусток з наданням розрахунку-довідки за період з 2015 року по 01.10.2024 на підставі особової справи та особових рахунків. 03.06.2025 було надано відповідну Довідку № 44072-2025.

Ухвалою судді від 14.07.2025 постановлено заяву позивача про поновлення строку звернення до суду задовольнити та поновити пропущений строк на звернення до суду; прийняти до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 та відкрити провадження у адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

14.08.2025 від позивача надійшло клопотання (вх. №83495/25) в якому просить перейти до розгляду адміністративної справи №420/19236/25 за правилами загального позовного провадження із викликом сторін.

В обгрунтування поданого клопотання зазначив, що для правильного та об`єктивного встановлення обставин справи потребує проведення судових засідань, виклику та заслуховування свідків; справа № 420/19236/25 не може бути розглянута за правилами спрощеного провадження, так як справа є складною, потребує дослідження значної кількості доказів, потребує всебічного дослідження всіх обставин справи, проведення судових засідань надасть сторонам можливість надавати додаткові усні пояснення, ставити запитання одним одному та акцентувати увагу суду на свої аргументи, потребує багато часу на отримання інформації для з`ясування всіх обставин справи, проведення експертиз, справа має для ОСОБА_1 дуже важливе значення.

Дослідивши вказане клопотання, суд приходить до наступного.

Одним із основних засад (принципів) адміністративного судочинства є офіційне з`ясування всіх обставин у справі.

Згідно ч.1 ст.12 КАС України адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).

Відповідно до ч.5 ст.12 КАС України умови, за яких суд має право розглядати справи у загальному або спрощеному позовному провадженні, визначаються цим Кодексом.

Згідно частини 5 статті 262 КАС України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Суд може відмовити у задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін: 1) у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу; 2) якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Покликання представника відповідача що вказана справа має важливе значення для сторін, не може бути сприйняте судом як належний аргумент для переходу до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, оскільки будь-який спір, з огляду на дії позивача щодо його ініціювання, є значимим для нього, так само як і для відповідачів, оскільки судове провадження має наслідком ухвалення судового рішення, яким вирішується спір між ними. При цьому, таке судове рішення підлягатиме оскарженню в порядку, визначеному КАС України.

Що стосується покликання на необхідність виклику та заслуховування свідків та необхідність проведення експертизи, суд вважає їх безпідставними, з огляду на наступне.

Згідно з правилами ч. 1, 2 ст. 65 КАС України свідок в адміністративній справі судом може бути викликана будь-яка особа, якій відомі обставини, що належить з`ясувати у справі. Свідок викликається в судове засідання з ініціативи суду або учасників справи. Учасник справи, заявляючи клопотання про виклик свідка, повинен зазначити його ім`я, місце проживання (перебування), роботи чи служби та обставини, щодо яких він може дати показання.

Позивачем у своєму клопотанні не зазначено яких саме свідків необхідно викликати у судове засідання та, які саме обставини можуть повідомити свідки суду та чи можуть їх показання мати значення для вирішення спірних правовідносин.

Проведення експертизи в адміністративному процесі не є самостійною підставою для переходу від спрощеного позовного провадження до загального, оскільки порядок розгляду справи визначається виключно судом залежно від складності справи, характеру правовідносин та наявності клопотань учасників процесу, а не самим фактом призначення експертизи.

Відповідно до частини 8 статті 262 КАС України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Водночас норми ст.262 КАС України не передбачають проведення судового засідання та виклику учасників справи, якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Суд також зазначає, що законодавець не пов`язує законність та обґрунтованість судового рішення з викликом сторін у судове засідання.

Суд звертає увагу, що згідно правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній в ухвалі від 27.08.2019 у справі №826/7244/18, бажання сторін у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, висловлені ними в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідності призначення справи до розгляду з викликом її учасників.

Отже, саме по собі клопотання сторони про розгляд справи за її участю, яка, відповідно до процесуального закону може розглядатися в порядку письмового провадження, не є достатньою підставою для призначення її до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Оцінюючи доводи позивача стосовно заявленого клопотання суд зазначає, що практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 8 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява № 8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01). Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку Європейського суду з прав людини, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Заявник (в одній із зазначених справ) не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд зауважує, що з огляду на категорію та складність даної справи, обсяг доказів, кількість сторін, обраний позивачем спосіб захисту у позовній заяві тощо, характер спірних правовідносин, предмет доказування, є незначної складності та не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Заявник, у поданому клопотанні не навів жодної належної та достатньої підстави у підтвердження необхідності розгляду справи в порядку загального позовного провадження, а так з викликом учасників. Безпосередньо з клопотання представника відповідача не вбачається, які конкретно обставини чи факти, потребують детального встановлення та аналізу саме в судовому засіданні, і не можуть бути встановлені під час розгляду даної справи в порядку письмового провадження, наведені ж доводи є лише припущеннями про можливе існування обставин та фактів, які могли б бути вирішені виключно під час розгляду справи у відкритому судовому засіданні з викликом та за участю сторін.

Отже, представником відповідачів у поданому клопотанні не доведено, та судом не встановлено обставин, які б свідчили про наявність підстав для розгляду даної справи в порядку загального позовного провадження, або у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Поряд з викладеним, суд вважає за необхідне звернути увагу представника відповідачів, що в силу приписів КАС України, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема, аргументами іншої сторони, та реагувати на вказані аргументи з урахуванням приписів чинного процесуального законодавства, а саме шляхом подання відзиву, заперечень, додаткових пояснень, письмових доказів, тощо.

З урахуванням зазначених обставин, у сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для розгляду справи у судовому засіданні з викликом сторін.

Керуючись ст.ст. 12, 243, 248, 256, 262 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання позивача ОСОБА_1 (вх. №83495/25 від 14.08.2025) про розгляд справи в порядку загального позовного провадження відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Олена СКУПІНСЬКА