Справа № 320/43853/23
Суддя: Головенко О.Д.
Дата ухвалення: 2025-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2025 року м. Київ № 320/43853/23

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Головенка О.Д., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (в порядку письмового провадження) адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Київської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 з позовом до Київської митниці, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці про коригування митної вартості товарів від 06.07.2023 № UA100000/2023/000097/2.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що рішення Київської митниці про коригування митної вартості товарів від 06.07.2023 є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки у відповідача були відсутні підстави для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю на підставі п. 2 ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України (далі - МК України), оскільки позивачем були надані усі передбачені ст. 53 МК України документи, якими підтверджуються числові значення складових митної вартості товарів, що декларувалися позивачем.

На переконання позивача, відмова відповідача у митному оформленні товарів позивача за заявленою ним митною вартістю, визначеною за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), є протиправною та не відповідає положенням ч. 6 ст. 54 МК України. Враховуючи те, що декларація митної вартості не подавалася, імпорт товару не підлягає ліцензуванню, страхування товару не здійснювалося, для підтвердження заявленої позивачем митної вартості товарів та обраного методу її визначення позивачем було надано відповідачеві вичерпний та достатній перелік документів, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

З урахуванням того, що зазначені відповідачем причини відмови у визнанні заявленої позивачем митної вартості товарів є необгрунтованими; у рішенні про коригування митної вартості відсутнє належне та об`єктивне обґрунтування сумнівів відповідача у правильності визначення позивачем митної вартості товарів; перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених ч. 3 ст. 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом повністю дублює долучені позивачем до митної декларації документи; у рішенні про коригування митної вартості відсутнє обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування, а лише зазначені номер и митних декларацій, що були використані відповідачем, як джерела інформації для прийняття рішення про коригування митної вартості, прийняте відповідачем рішення про коригування митної вартості товарів від 06.07.2023 не відповідає вимогам, встановленим ст. 55 МК України.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 01.12.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (в порядку письмового провадження).

25.12.2023 до суду від Київської митниці надійшов відзив на позовну заяву, в якому, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, представник відповідача наголосив на тому, що надані декларантом додаткові документи не у повному обсязі, а надані не усувають раніше встановлених розбіжностей, зокрема: згідно до наданих рахунків № № 175, UAЕO10017923 та UAЕO10018423 до митної вартості не включені всі витрати на транспортування в сумі 38186,57 грн. Враховуючи, що експедитор надає послуги на всій протяжності маршруту, витрати на транспортно-експедиційні послуги можуть бути розподілені до кордону та після безпосередньо експедитором, документально підтверджуватись і піддаватись обчисленню. Оскільки експедитором не розподілені витрати на транспортно-експедиційні послуги, понесені до та після перетину митного кордону України, зазначені витрати повинні включатись у повному обсязі до митної вартості оцінюваних товарів.

Також, позивачем зауважено, що представником позивача жодним чином не спростовано в позовній заяві причини не включення суми в 38186,57 грн в транспортні витрати. Крім того, в експортній митній декларації (далі - МД) країни відправлення зазначено невідомий комерційний документ, який став підставою для її оформлення, до митного оформлення цього документа не надано. При цьому, додаткові документи надано не в повному обсязі.

Відповідач акцентує увагу на тому, що представник позивача в позовній заяві також не надав жодних пояснень з цього питання. До матеріалів позову також не долучено вищевказаний документ. При цьому, додаткові документи надано не в повному обсязі.

Отже, на думку відповідача, прийняте рішення містить всі необхідні відомості, передбачені ч. 2 ст. 55 МК України та наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598.

Також, до митного оформлення позивачем залучено копію митної декларації країни відправлення № 63221332 від 14.04.2023. При додаванні митних вартостей товарів, зазначених в цій декларації сума митної вартості становить 32077.23 дол. США. В той же час, позивач долучив до митного оформленя рахунок фактуру б/н від 28.02.2023, де сума зазначена в розмірі 31386 дол. США. Тобто, вбачається цифрова розбіжність в поданих документах. Як і звернуто увагу на не подання до митного органу страхового полісу позивачем, який передбачений п. 2.3.4 договору № Т00307 від 08.06.2022.

В наданих до митного оформлення довідках про транспортні витрати не зазначено сумму на страхування, що прямо передбачено п. 2.3.4 договору № Т00307 від 08.06.2022.

Крім того, у митного органу наявна інформація щодо вищої митної вартості подібного товару, що призвело до виникнення сумнівів у правильності визначення декларантом митної вартості товару, оскільки у митниці є підстави вважати, що заявлена декларантом митна вартість не ґрунтується на «дійсній вартості» імпортованих товарів.

24.01.2024 до суду від сторони позивача надійшла відповідь на відзив.

01.02.2024 Київською митницею подано до суду заперечення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 03.07.2023 Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 до Київської митниці було подано митну декларацію, якій митним органом було присвоєно номер 23UА80U1.

Згідно графи 33 рішення про коригування митної вартості товарів від 06.07.2023 № UА100000/2023/000097/2 визначено наступні підстави коригування, а саме:

"за результатами опрацювання документів, поданих разом з митною декларацією від 03.07.2023 № UА100060/2023/414980 встановлено, що декларантом до митного оформлення не надано всіх необхідних документів, які підтверджують митну вартість товарів та документи не містять достовірних та об`єктивних відомостей, які б підтверджували числові значення складових митної вартості, а саме: 1) згідно до наданих рахунків № № 175, UАЕОІ0017923 та UАЕОІ0018423 до митної вартості не включені всі витрати на транспортування в сумі 38186,57 грн; 2) в платіжних документах № 17 та № 20 міститься посилання лише на ЗЕД контракт. Додатково зазначаємо, що банківські платіжні документи повинні стосуватися оцінюваного товару. Відповідно п. 2.2. постанови Правління НБУ від 28.07.2008 № 216 платник заповнює реквізит "Призначення платежу" в іноземній валюті або банківських металах таким чином, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування бенефіціару коштів в іноземній валюті або банківських металів. При цьому, надати повну інформацію про документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів, означає надати реквізити як зовнішньоекономічного договору (контракту), так і рахунку-фактури (інвойсу), згідно з якими здійснюється оплата. Саме ці документи і дозволяють ідентифікувати платіжне доручення з поставкою оцінюваного товару. Ідентифікація платіжного доручення з певною поставкою товару може бути здійснена також шляхом посилання на специфікацію до договору, на основі якої було поставлено відповідний товар без ідентифікації на основі посилання на такі документи платіжне доручення, як доказ не може вважатися достатнім для доведення митної вартості певної партії товару. Так само, платіжне доручення не є достатнім доказом митної вартості певної поставки товару в разі зазначення у ньому лише зовнішньоекономічного договору, на основі якого здійснена поставка певного товару; 3) до митного оформлення не надано комерційного інвойсу, лише проформу інвойс від 28.02.2023; 4) не надано транспортні документи від порту в Китаї і до порту в Польщі, враховуючи умови поставки FOB Guangdong. Тобто, надані до митного оформлення документи не містять достовірних та об`єктивних відомостей що підтверджують числові значення складових митної вартості, та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена. Тому, відповідно до ст. 58 МК України з поданих документів неможливо підтвердити заявлений метод визначення митної вартості товарів.

З метою підтвердження числового значення заявленої митної вартості від декларанта було витребувано, відповідно до вимог ч. ч. 2, 3 ст. 53, ст. 54, ст. 57 МК України додаткові документи згідно з переліком, викладеним у електронному повідомленні.

Додаткові документи, надані декларантом, не спростовують вимогу митного органу щодо їх запиту, зокрема: 1) згідно до наданих рахунків до митної вартості не включені всі витрати на транспортування в сумі 38186,57 грн. Враховуючи, шо експедитор надає послуги на всій протяжності маршруту, витрати на транспортно експедиційні послуги можуть бути розподілені до кордону та після безпосередньо експедитором, документально потверджуватись і піддаватись обчисленню. Оскільки експедитором не розподілені витрати на транспортно-експедиційні послуги, понесені до та після перетину митного кордону України, зазначені витрати повинні включатись у повному обсязі до митної вартості оцінюваних товарів; 2) в експортній МД країни відправлення зазначено невідомий комерційний документ, який став підставою для оформлення, до митного оформлення цього документа не надано - 2023СВР34А106. При цьому, додаткові документи надано не в повному обсязі.

Посадовою особою митниці проведено з декларантом процедуру консультації, відповідно до ч. 4 ст. 57 МК України.

За результатами проведених консультацій встановлено, що другорядні методи визначення митної вартості 2а та 26 - за ціною договору щодо ідентичних/подібних (аналогічних) товарів відповідно до ст.ст. 59, 60 МК України неможливо застосувати через відсутність у митниці інформації про митне оформлення ідентичних чи подібних товарів саме за ціною договору. Методи визначення митної вартості 2 в та 2 г - на основі віднімання та додавання вартостей - не можуть бути застосовані у зв`язку з відсутністю у митниці відомостей про всі складові вартості виробництва товару та його доставки на митну територію України, що є необхідною умовою для використання таких методів.

Натомість, у митного органу наявна інформація, що відповідає ч. 2 ст. 64 МК України та є підставою для застосування другорядного методу 2ґ - резервного методу. Декларантом під час проведення з ним консультацій додаткової інформації для застосування резервного методу також не надано".

06.07.2023 Київською митницею було прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА100060/2023/000512, якою відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів, у зв`язку з прийняттям рішення про коригування митної вартості товарів від 06.07.2023 № UА 100000/2023/000097/2 та необхідністю внесення змін до граф митної декларації.

Позивач не погоджується із прийнятим рішенням відповідача, вважає його протиправним, таким що підлягає скасуванню, тому і звернувся до суду з цим позовом.

При вирішенні спору, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений, як Конституцією, так і Законами України.

Згідно норм ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

За змістом ч. 2 ст. 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Положення ст. 53 МК України визначають перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.

У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (ч. 1 ст. 53 МК України).

Згідно з ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Із положень частин 1 та 2 ст. 53 МК України вбачається, що МК України передбачено вичерпний перелік документів, який подається декларантом органу доходів і зборів для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Відповідно до ч. 5 ст. 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

За приписами ч. 2 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч. 1 ст. 58 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 54 МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень ст. 55 цього Кодексу.

За ч. 5 ст. 54 МК України митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема, упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені ст. 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених ч. 6 ст. 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених ч. 3 ст. 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду (ч. 2 ст. 54 МК України).

За положеннями ст. 57, 58 МК України митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту, за загальним правилом обчислюється за першим методом визначення митної вартості товарів, тобто за ціною договору.

Якщо митна вартість не може бути визначена за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному з продавцем покупцю.

Водночас, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Відповідно до положень ч. 8 ст. 57 МК України у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених ст. 64 цього Кодексу.

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що обов`язок доведення заявленої митної вартості товару покладається на декларанта.

Разом з цим, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності визначеної декларантом митної вартості товарів, є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з цим, в розумінні вищенаведених норм сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У зв`язку з вказаним, саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.

Аналогічна правова позиція неодноразово висловлювалась Верховним Судом, зокрема, у постанові від 07.05.2020 у справі № 1.380.2019.001625.

Повноваження контролюючого органу витребувати додаткові документи стосується тільки тих документів, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всіх передбачених ст. 53 МК документів. Ненадання декларантом витребуваних контролюючим органом документів може бути підставою для коригування митної вартості у випадку, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують об`єктивних сумнів щодо достовірності наданої декларантом інформації про митну вартість товару.

Суд звертає увагу на те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись у достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у ст. 58 МК України.

Водночас, митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, коли надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, тобто не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

З метою усунення розбіжностей в документах, усунення сумнівів щодо підробки документів або з`ясування відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, які виявились відсутніми, закон надає право митному органу витребувати від декларанта інші додаткові документи, що перелічені в ч. 2 ст. 53 МК України.

Разом з тим, витребувати необхідно тільки ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст. 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції, викладеній в постановах Верховного Суду від 08.02.2022 у справі № 815/5274/16, від 05.07.2022 у справі № 804/150/16.

У той же час, саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.

Вказана правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 10.10.2019 у справі № 809/1469/16, від 04.06.2020 у справі № 1.380.2019.001823, від 01.04.2021 у справі № 260/695/19.

При дослідженні наданих матеріалів судом встановлено, що відповідно до Контракту № BELVIN3-2023, укладеного 28.02.2023 між Foshan YUEHUIGANG TRADING Co, LTD (Продавець) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (Покупець) (надалі - Контракт), Продавець продає і Покупець оплачує за Товар в кількості і асортименті і за цінами, вказаними у специфікації на кожну партію Товару, що є невід`ємною частиною цього Контракту (п. 1.1 Контракту).

Пунктом 1.2 Контракту передбачено, що країна походження і виробник Товару, а також коди УКТ ЗЕД товарів вказуються у специфікації до Контракту, яка є невід`ємною частиною цього Контракту.

Згідно пункту 3.1. Контракту, Продавець постачає Товар, зазначений у додатку, який є невід`ємним додатком до цього Контракту, у відповідності до Міжнародних Правил «ІНКОТЕРМС-2010» на умовах FОВ.

Відповідно до п. 4.1 Контракту сторони погодили валюту платежу - долар США.

Пунктом 4.2. Контракту визначено, що ціни на Товар визначаються у доларах США та зазначені у специфікації на кожну партію Товару, яка є невід`ємною частиною цього Контракту.

У відповідності до п. 4.3 Контракту загальна сума Контракту складає 31383 (Тридцять одна тисяча триста вісімдесят три) доларів США на умовах FОВ (згідно Інкотермс-2010) та включає вартість експортної упаковки, маркування, завантаження.

28.02.2023 між Продавцем та Покупцем була узгоджена Специфікація № 1 до Контракту на загальну суму 31383,00 доларів США.

Також, продавцем було надано покупцю проформу інвойс на загальну суму 31 383,00 доларів США.

16.03.2023 покупець здійснив на користь продавця часткову попередню оплату вартості товарів на суму 22078,00 доларів США, що підтверджується платіжною інструкцією в іноземній валюті № 17 від 16.03.2023.

Також, 19.04.2023 покупець здійснив на користь продавця остаточну оплату вартості товарів на суму 9305,00 доларів США, що підтверджується платіжною інструкцією в іноземній валюті № 20 від 19.04.2023.

На підставі укладеного 08.06.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «МШК Україна» (Виконавець) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (Замовник) Договору № Т00307 (про надання послуг), відповідно до якого Виконавець зобов`язався надати або забезпечити надання Замовнику послуг, пов`язаних з транспортуванням, перевалкою та іншим обслуговуванням експортно-імпортних та інших вантажів в стандартних 20-ти і 40-ка футових контейнерах за маршрутами, вказаними Замовником, а Замовник зобов`язався оплатити надані Виконавцем послуги на умовах, передбачених Договором.

03.05.2023 Виконавцем було виставлено Замовнику рахунок UАЕ010017923 від 03.05.2023 на оплату вартості послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу Замовника, на загальну суму 58707,40 грн.

05.05.2023 Виконавцем було виставлено Замовнику рахунок UАЕОІ0018423 від 05.05.2023 року на оплату вартості послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу Замовника, на загальну суму 5626,27 грн.

Також, 18.05.2023 Виконавцем було виставлено Замовнику попередній рахунок № 176 від 18.05.2023 на оплату вартості послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу Замовника, на загальну суму 89593,07 грн.

Зазначені рахунки були оплачені позивачем, що підтверджується платіжною інструкцією № 2081 від 16.05.2023 на суму 58707,40 грн, платіжною інструкцією № 2082 від 16.05.2023 на суму 5626,27 грн та платіжною інструкцією № 2083 від 18.05.2023 на суму 89593,07 грн.

Крім того, для здійснення митних формальностей та з метою включення позивачем до митної вартості товарів витрат на транспортування таких товарів, Товариством з обмеженою відповідальністю «МШК Україна» позивачу було видано довідку про транспортно експедиційні витрати за вих. № 084/2023 від 22.06.2023, згідно якої загальна сума транспортно-експедиційних витрат на один контейнер склала 82375,21 грн (без ПДВ), ПДВ 20% - 7217,86 грн.

Таким чином, здійснюючи визначення митної вартості товарів, що ввозилися на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту та декларувалися позивачем за митною декларацією 23UА80U1 з використанням основного методу визначення митної вартості товарів - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), митну вартість зазначених товарів позивачем було розраховано шляхом визначення ціни, що була фактично сплачена за товари, у гривні, скоригованої на додані витрати на транспортування товарів до місця ввезення на митну територію України.

Отже, заявлена позивачем митна вартість товарів визначалася ціною товарів - 31 383,00 доларів США, що за курсом НБУ станом на дату подання митної декларації, 36,5686 грн / 1 долар США, становило 1147632,38 грн, а також додаванням до ціни товарів витрат на транспортування товарів до місця ввезення на митну територію України у сумі 135806,30 грн, оскільки будь-яких інших витрат, передбачених ч. 10 ст. 58 МК України, позивач не поніс та не мав понести у зв`язку з імпортуванням відповідного товару.

Таким чином, митна вартість товарів, визначена позивачем, склала 1283438,68 грн.

Враховуючи те, що декларація митної вартості не подавалася, імпорт товару не підлягає ліцензуванню, страхування товару не здійснювалося, для підтвердження заявленої позивачем митної вартості товарів та обраного методу її визначення, позивачем було надано відповідачеві наступні документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів: 1. Контракт від 28.02.2023; 2. Додаток до Контракту від 28.02.2023 року - Специфікація № 1 від 28.02.2023;3. Проформу інвойс на суму 31383 доларів США; 4. Платіжну інструкцію в іноземній валюті № 17 від 16.03.2023; 5. Платіжну інструкцію в іноземній валюті № 20 від 19.04.2023; 6. Транзитно-супровідний документ (ТІ) № МRN 23РL322080NU5WХ6L3 від 22.06.2023; 7. Накладна УМВС № 33947739 від 04.06.2023; 8. Договір № Т00307 (про надання послуг), укладений 08.06.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МШК Україна» та Фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 ; 9. Рахунок UАЕ010017923 від 03.05.2023; 10. Рахунок UAEOI0018423 від 05.05.2023; 11. Попередній рахунок № 176 від 18.05.2023; 12. Платіжну інструкцію № 2081 від 16.05.2023; 13. Платіжну інструкцію № 2082 від 16.05.2023; 14. Платіжну інструкцію № 2083 від 18.05.2023.

Таким чином, позивачем до митної декларації було долучено усі передбачені ч. 2 ст. 53 МК України документи, що підтверджують митну вартість товарів.

Частиною 6 ст. 53 МК України, передбачено, що декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Так, судом враховується, що позивачем до митної декларації, серед інших документів, було долучено експертний висновок № В-1613 від 30.06.2023, виконаний експертом Житомирської торгово-промислової палати Наголюк О.В., згідно якого, ринкова вартість крісел, що надійшли на адресу ФОП ОСОБА_1 без ПДВ станом на 30.06.2023 року становить 1123497,10 грн.

Відтак, визначена експертом ринкова вартість товарів, які ввозилися на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту та декларувалися позивачем за митною декларацією 23UА80U1 нижча за заявлену позивачем вартість у вказаній митній декларації - 1147632,38 грн.

Отже, заявлена позивачем митна вартість товарів, що складається з ціни товарів згідно Контракту та проформи інвойсу, а також платіжних документів - 31383,00 доларів США, становило 1147632,38 грн, а також витрат на транспортування товарів до місця ввезення на митну територію України у сумі 135806,30 грн, визначена позивачем у відповідності до вимог МК України та підтверджена документами, передбаченими ч. 2 ст. 53 МК України, що відображають числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився її розрахунок.

Натомість, 06.07.2023 відповідачем було прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100060/2023/000512, якою відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів у зв`язку з прийняттям рішення про коригування митної вартості товарів від 06.07.2023 № UА 100000/2023/000097/2 та необхідністю внесення змін до граф митної декларації.

Згідно графи 33 рішення про коригування митної вартості товарів від 06.07.2023 № UА100000/2023/000097/2 зазначене рішення обґрунтоване відповідачем наступним, за результатами опрацювання документів поданих разом з митною декларацією від 03.07.2023 № UА100060/2023/414980 встановлено, що декларантом до митного оформлення не надано всіх необхідних документів, які підтверджують митну вартість товарів та документи не містять достовірних та об`єктивних відомостей, які б підтверджували числові значення складових митної вартості, а саме: 1) згідно до наданих рахунків № № 175, UАЕОІ0017923 та UАЕОІ0018423 до митної вартості не включені всі витрати на транспортування в сумі 38186,57 грн; 2) в платіжних документах № 17 та № 20 міститься посилання лише на ЗЕД контракт. Додатково зазначаємо, що банківські платіжні документи повинні стосуватися оцінюваного товару. Відповідно п. 2.2. постанови Правління НБУ від 28.07.2008 № 216 платник заповнює реквізит "Призначення платежу" в іноземній валюті або банківських металах таким чином, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування бенефіціару коштів в іноземній валюті або банківських металів. При цьому, надати повну інформацію про документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів, означає надати реквізити як зовнішньоекономічного договору (контракту), так і рахунку-фактури (інвойсу), згідно з якими здійснюється оплата. Саме ці документи і дозволяють ідентифікувати платіжне доручення з поставкою оцінюваного товару. Ідентифікація платіжного доручення з певною поставкою товару може бути здійснена також шляхом посилання на специфікацію до договору, на основі якої було поставлено відповідний товар без ідентифікації на основі посилання на такі документи платіжне доручення, як доказ не може вважатися достатнім для доведення митної вартості певної партії товару. Так само, платіжне доручення не є достатнім доказом митної вартості певної поставки товару в разі зазначення у ньому лише зовнішньоекономічного договору, на основі якого здійснена поставка певного товару; 3) до митного оформлення не надано комерційного інвойсу, лише проформу інвойс від 28.02.2023; 4) не надано транспортні документи від порту в Китаї і до порту в Польщі, враховуючи умови поставки FOB Guangdong. Тобто, надані до митного оформлення документи не містять достовірних та об`єктивних відомостей що підтверджують числові значення складових митної вартості, та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена. Тому, відповідно до статті 58 МК України з поданих документів неможливо підтвердити заявлений метод визначення митної вартості товарів.

З метою підтвердження числового значення заявленої митної вартості від декларанта було витребувано, відповідно до вимог ч. ч. 2, 3 ст. 53, ст. 54, ст. 57 МК України додаткові документи згідно з переліком, викладеним у електронному повідомленні.

Додаткові документи, надані декларантом, не спростовують вимогу митного органу щодо їх запиту, зокрема: 1) згідно до наданих рахунків до митної вартості не включені всі витрати на транспортування в сумі 38186,57 грн. Враховуючи, шо експедитор надає послуги на всій протяжності маршруту, витрати на транспортно експедиційні послуги можуть бути розподілені до кордону та після безпосередньо експедитором, документально потверджуватись і піддаватись обчисленню. Оскільки експедитором не розподілені витрати на транспортно-експедиційні послуги, понесені до та після перетину митного кордону України, зазначені витрати повинні включатись у повному обсязі до митної вартості оцінюваних товарів; 2) в експортній МД країни відправлення зазначено невідомий комерційний документ, який став підставою для оформлення, до митного оформлення цього документа не надано - 2023СВР34А106. При цьому, додаткові документи надано не в повному обсязі.

Посадовою особою митниці проведено з декларантом процедуру консультації, відповідно до ч. 4 ст. 57 МК України.

За результатами проведених консультацій встановлено, що другорядні методи визначення митної вартості 2а та 26 - за ціною договору щодо ідентичних/подібних (аналогічних) товарів відповідно до ст. ст. 59, 60 МК України неможливо застосувати через відсутність у митниці інформації про митне оформлення ідентичних чи подібних товарів саме за ціною договору. Методи визначення митної вартості 2 в та 2 г - на основі віднімання та додавання вартостей - не можуть бути застосовані у зв`язку з відсутністю у митниці відомостей про всі складові вартості виробництва товару та його доставки на митну територію України, що є необхідною умовою для використання таких методів.

Натомість, у митного органу наявна інформація, що відповідає ч. 2 ст. 64 МК України та є підставою для застосування другорядного методу 2ґ - резервного методу. Декларантом під час проведення з ним консультацій додаткової інформації для застосування резервного методу також не надано.

Суд вважає, що зазначені відповідачем причини відмови у визнанні заявленої позивачем митної вартості товарів є необгрунтованими; у рішенні про коригування митної вартості відсутнє належне обґрунтування сумнівів відповідача у правильності визначення позивачем митної вартості товарів; перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених ч. 3 ст. 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом повністю дублює долучені позивачем до митної декларації документи; у рішенні про коригування митної вартості відсутнє обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування, а лише зазначені номер и митних декларацій, що були використані відповідачем, як джерела інформації для прийняття рішення про коригування митної вартості, прийняте відповідачем рішення про коригування митної вартості товарів від 06.07.2023, не відповідає вимогам, встановленим ст. 55 МК України.

Крім того, у рішенні відповідача про коригування митної вартості товарів від 06.07.2023 зазначено про те, що другорядні методи визначення митної вартості 2а та 26 - за ціною договору щодо ідентичних/подібних (аналогічних) товарів відповідно до ст. ст. 59, 60 МК України неможливо застосувати через відсутність у митниці інформації про митне оформлення ідентичних чи подібних товарів саме за ціною договору, хоча виходячи з того, що відповідачем, як джерело інформації для визначення митної вартості товарів були використані раніше оформлені митні декларації, за зазначеними митними деклараціями здійснювалося митне оформлення саме ідентичних або подібних (аналогічних товарів).

Рішення відповідача про коригування митної вартості товарів від 06.07.2023 не містить пояснень щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо щодо товарів, відносно яких Відповідачем оформлювалися митні декларації, зазначені у рішенні.

Таким чином, оскільки не оскаржуване рішення відповідача не містить належного обґрунтування визначення ним митної вартості товарів, що декларувалися позивачем, на підставі зазначених у такому рішенні раніше оформлених митних декларацій, зазначене свідчить про протиправність оскаржуваного рішення відповідача про коригування митної вартості.

Так, зазначаючи у відзиві на позовну заяву про не включення позивачем до митної вартості товарів, що декларувалися за митною декларацією витрат на транспортування в сумі 38186,57 грн, відповідач посилається на те, що враховуючи, що експедитор надає послуги на всій протяжності маршруту, витрати на транспортно-експедиційні послуги можуть бути розподілені до кордону та після безпосередньо експедитором, документально підтверджуватись і піддаватись обчисленню. Оскільки експедитором не розподілені витрати на транспортно-експедиційні послуги, понесені до та після перетину митного кордону України, зазначені витрати повинні включатись у повному обсязі до митної вартості оцінюваних товарів.

Натомість, ані оскаржуване рішення відповідача про коригування митної вартості товарів від 06.07.2023, ані відзив на позовну заяву не містять відомостей про складові суми 38186,57 грн, відповідно до рахунків, які, на переконання відповідача, не включені до митної вартості товарів, що декларувалися позивачем за митною декларацією.

Тобто, згідно наданих відповідачем до матеріалів справи доказів неможливо встановити, а відповідачем не зазначено які саме суми, що зазначені у рахунках не були включені до митної вартості товарів. Зазначена вартість була скоригована позивачем на додані витрати на транспортування товарів до місця ввезення на митну територію України. Вартість витрат на транспортування товарів до місця ввезення на митну територію України, що були включені до митної вартості товарів, які декларувалися за митною декларацією становила 97510,03 грн.

До вартості витрат на транспортування товарів до місця ввезення на митну територію

України у сумі 97510,03 грн позивачем було включено наступні складові: компенсація вартості міжнародного перевезення вантажу за маршрутом Гданськ-Мостиська; компенсація вартості міжнародного перевезення вантажу за маршрутом Мостиська - Вишневе (ПДВ - 0%); Послуги з організації перевалки вантажів; морський фрахт; витрати по конвертації; міжнародний портовий збір за безпеку; документаційний збір в портах Євросоюзу; плата за оформлення документації.

Щодо твердження відповідача про те, що надані для митного оформлення платіжні документи не дають можливості їх ідентифікувати з оплатою товару, митне оформлення якого здійснювалося за поданою позивачем митною декларацією, а у самих платіжних документах міститься посилання лише на контракт від 28.02.2023, суд зазначає, що у відповідності до п. 4.3. Контракту, загальна сума Контракту складає 31383,00 доларів США.

28.02.2023 між Продавцем та Покупцем була узгоджена Специфікація № 1 до Контракту на загальну суму 31383,00 доларів США. Також, Продавцем було надано Покупцю проформу інвойс від 28.02.2023 на ту ж загальну суму 31383,00 доларів США. Оплата вартості товару за Контрактом здійснювалася частинами. При цьому, будь-яким чином загальна вартість Контракту, зазначена у п. 4.3. Контракту, не змінювалася, будь-яких додаткових угод до Контракту, якими змінювалася його вартість, не укладалося.

Більше того, у вищезазначених платіжних інструкціях в іноземній валюті, а саме у призначенні платежу, чітко зазначено за який саме товар здійснювалася оплата. Такі відомості відповідають відомостям, зазначеним у Специфікації від 28.02.2023 та проформі інвойсі від 28.02.2023.

Таким чином, суд вважає, що такі посилання відповідача не відповідають фактичним обставинам.

Також, відповідач у відзиві зазначає про те, що позивачем до митного оформлення не надано комерційного інвойсу, лише проформу інвойс від 28.02.2023, проте відповідачем не зазначено яким чином це вплинуло на визначення митної вартості товарів, що декларувалися позивачем.

Відповідач також зазначає про те, що позивачем до митного оформлення не надано транспортні документи цід порту в Китаї і до порту в Польщі, враховуючи умови поставки, проте, з цього приводу слід зазначити, що позивачем до митної вартості товарів було включено 3838,61 грн. - морський фрахт. Натомість, відповідач не зазначає та надає доказів тому, що не надання позивачем транспортних документів від порту в Китаї і до порту в Польщі вплинуло на правильність визначення митної вартості товарів.

Документи, які подані для підтвердження заявленої митної вартості, містять усі дані, необхідні для визначення митної вартості за 1 методом, обраним декларантом.

Суд вважає, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися, як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Ураховуючи наведене, суд прийшов переконання про те, що розбіжностей, наявності ознак підробки або не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари не встановлено, адже усі дії щодо ціни підтверджено, як самим контрактом, так і додатками до контракту, інвойсами, договорами. Дії сторін з цього питання були послідовним, жодних ознак які б свідчили про їх невідповідність між собою не установлено. Відповідачем не підтверджено належними доводами неправильність визначення митної вартості позивачем за основним методом та таке відповідачем не спростовано, наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена.

З огляду на викладене, суд прийшов висновку про те, що оскаржуване рішення відповідача про коригування митної вартості слід визнати протиправними, що буде належним способом захисту, у зв`язку із чим таке підлягають скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, суд приходить до висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити повністю.

Розподіл судових витрат здійснюється у відповідності до приписів ст. 139 КАС України.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 241-247, 255, 293, 295-297 КАС України, суд,

в и р і ш и в:

Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Київської митниці про визнання протиправним та скасування рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці про коригування митної вартості товарів від 06.07.2023 № UA100000/2023/000097/2.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 2684 грн (дві тисяячі шістсот вісімдесят чотири гривні).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головенко О.Д.