Справа № 200/4620/25
Суддя: Христофоров А.Б.
Дата ухвалення: 2025-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2025 року Справа№200/4620/25

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Христофорова А.Б., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (адреса: 73000, Херсонська область, м. Херсон, вул. 28-ї Армії, 6, ), третя особа Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області (адреса: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, третя особа Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області, в якій просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 13 червня 2025 року №82 про відмову у призначені пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту б статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області повторно розглянути мою заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту б статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення в редакції Рішення Конституційного суду від 23 січня 2020 року №1 р/2020 по справі 1-5/2018 (746/15) (Список №2) від 06 червня 2025 року із зарахуванням до пільгового стажу за Списком №2 періодів роботи з 23 липня 1982 року по 25 жовтня 1982 року, з 01 квітня 1985 року по 21 травня 1986 року, з 02 червня 1986 року по 03 квітня 1989 року, з 10 квітня 1989 року по 24 червня 1991 року, з 05 листопада 2007 року по 08 вересня 2009 року а також періоду навчання з 01 вересня 1979 року по 19 липня 1982 року та періоду служби в армії з 24 жовтня 1982 року по 10 листопада 1984 року.

В обґрунтування позовної заяви позивачем зазначено, що у зв`язку із наявністю права на призначення пенсії за віком відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», 06 червня 2025 року він звернувся до органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії. Відповідачем, рішенням від 13 червня 2025 року №82 позивачу було відмовлено у призначені пенсії. До пільгового стажу за Списком №2, Відповідачем не зараховані періоди роботи, а саме: Період роботи з 23 липня 1982 року по 25 жовтня 1982 року на посаді «електрозварювальника» в Донбаському ремонтно-будівельному спецуправлінні Тресту «Укрцветметремонт»; Період роботи з 01 квітня 1985 року по 21 травня 1986 року, на посаді «електрозварювальника» в Костянтинівському заводі високовольтної апаратури; Період роботи з 02 червня 1986 року по 03 квітня 1989 року на посаді «електрозварювальника» в Донбаському ремонтно-будівельному спецуправлінні Тресту «Укрцветметремонт»; Період роботи з 10 квітня 1989 року по 24 червня 1991 року на посаді «електрозварювальника» в Костянтинівському заводі високовольтної апаратури; Період роботи з 05 листопада 2007 року по 08 вересня 2009 року на посаді «електрозварювальника» в Дочірньому підприємстві «Ютем Індустрія». Також до пільгового стажу за Списком №2, не зараховано період навчання в Середньому МПТУ з 01 вересня 1979 року по 19 липня 1982 року та період служби в армії з 24 жовтня 1982 року по 10 листопада 1984 року. Позивач вважає рішення про відмову у призначені пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» неправомірним та таким що підлягає скасуванню.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 27.06.2025 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. В обґрунтування відзиву зазначив, що під час розгляду заяви Позивача про призначення пенсії, Відповідачем з`ясовано, що вік Позивача на момент звернення із заявою про призначення пенсії - 61 рік 02 місяці 29 днів, страховий стаж склав 30 років 06 місяців 20 днів, пільговий стаж - відсутній (відсутня довідка про пільговий стаж роботи). Відповідно до записів трудової книжки ОСОБА_1 працював: з 23.07.1982 по 25.10.1982, з 02.06.1986 по 03.04.1989, на Донбасском ремонтно строительном спецуправлении треста Укрцветметремонт (мовою документа); на Константиновском заводе высоковольтной аппаратуры (мовою документа) з 01.04.1985 по 21.05.1986, з 10.04.1989 по 24.06.1991 электросварщиком ручной сварки (мовою документа). Відповідно до норм чинного законодавства, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. Аналогійний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 05.03.2024 у справі №500/5342/21 (п. 29). В той же час, записи у трудовій книжці ОСОБА_1 не містять відомості про умови праці та періоди і характер виконуваної ним роботи, з огляду на зазначене для визначення пільгового стажу роботи, Позивачу необхідно надати уточнюючу довідку передбачену п.20 Порядку № 637 форма якої має відповідати додатку № 5 до цього Порядку. Більше того, у постанові Верховного Суду від 02.08.2023 по справі №646/12392/15-а, судом зазначено, що: право особи на призначення пільгової пенсії згідно зі статтею 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" має бути підтверджене як пенсіонером (особистими документами), так і підприємством, на якому особа працювала на роботах, віднесених до Списків № 1 або № 2, і необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт за Списком № 1 або № 2. Головне управління наголошує, що підстав для зарахування періоду роботи з 23.07.1982 по 25.10.1982, з 01.04.1985 по 21.05.1986, 02.06.1986 по 03.04.1989 та з 10.04.1989 по 24.06.1991, з 05.11.2007 по 08.09.2009 до пільгового стажу Позивача без відповідних довідок у Головного управління немає.

За результатами звірки даних записів трудової книжки НОМЕР_2 за записами №20 - №21 період роботи з 19.02.1995 по 26.10.2007 встановлено відсутність інформації в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування щодо перебування Позивача в трудових відносинах із Константиновским производственным ремонтно-строительным предприятием (мовою документа). У позовній заяві Позивач просить зарахувати період роботи з 05.11.2007 по 08.09.2009 рік до пільгового стажу. Як вже зазначалось вище, що підстав для зарахування періоду роботи з 05.11.2007 по 08.09.2009 до пільгового стажу Позивачу без відповідних довідок про підтвердження пільгового стажу у Головного управління підстав немає. Проте, період роботи з 05.11.2007 по 30.11.2008 року Головним управлінням зараховано ОСОБА_1 до страхового стажу згідно з відомостями реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а за період 01.12.2008 по 08.09.2009 рік інформація відсутня.

Питання призначення пенсії за віком, в тому числі на пільгових умовах за Списком №2, врегульовувалось Законом України від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ Про пенсійне забезпечення у період з січня 1992 року по 10 жовтня 2017 року. Закон України від 03.10.2017 № 2148-VIII Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій набрав чинності 11 жовтня 2017 року, в часі був прийнятий пізніше ніж Закон України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02.03.2015 № 213-VIII, окремі норми якого визнано неконституційними, тому за загальним правилом, застосуванню підлягають норми Закону № 1058. Тобто, з 11 жовтня 2017 року порядок призначення пенсії за віком на пільгових умовах регулюється Законом № 1058 (з урахуванням змін та доповнень).

Третьою особою було надано пояснення, в яких зокрема зазначено, що страховий стаж ОСОБА_1 на дату звернення становить 30 років 06 місяців 20 днів, пільговий стаж за Списком № 2 не підтверджений в установленому порядку. За результатами розгляду документів, наданих до заяви, до страхового стажу зараховані всі періоди роботи. Пільговий стаж роботи за Списком № 2 не підтверджено в установленому порядку, а саме: в трудовій книжці відсутні повні відомості про пільговий характер роботи, уточнюючи довідки не надавались, в спецстажі реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості про роботу за Списком № 2. Враховуючи вищезазначене, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області прийнято рішення про відмову від 13.06.2025 № 82 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу за Списком № 2.

Представником позивача надано заяву в якій зазначено, що по тексту позовної заяви а також в прохальній частині позову помилково вказана дата оскаржуваного рішення 13 червня 2024 року, натомість правильна дата оскаржуваного рішення - 13 червня 2025 року. Це технічна помилка допущена при складанні позову.

Відповідно статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

За приписами частини 5 статті 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Розглянувши наявні заяви по суті справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, дослідивши докази, які наявні в матеріалах справи, суд встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), громадянин України, що підтверджується копією паспорта серії НОМЕР_3 .

Згідно диплому НОМЕР_4 виданого 19 липня 1982 року Позивач 01 вересня 1979 року вступив до середнього МПТУ №39 м. Костянтинівки і 19 липня 1982 року закінчив повний курс середнього професійно-технічного училища за професією електрозварник ручної зварки і здобув загальну середню освіту.

Згідно військового квитка НОМЕР_5 Позивач в період з 24.10.1982 року по 10.11.1984 року проходив строкову військову службу.

Згідно трудової книжки НОМЕР_2 Позивач в спірні періоди працював:

з 01.09.1979 року по 19.07.1982 року навчання в ГПТУ №39 (диплом НОМЕР_4 від 19.07.1982р.);

23.07.1982 року прийнято електрозварювальником в Донбаський ремонтно-будівельному спецуправлінні Тресту «Укрцветметремонт»;

25.10.1982 року звільнений у зв`язку із призовом до лав радянської армії;

з 24.10.1982 року по 10.11.1984 року служба в лавах радянської армії;

24.12.1984 року прийнято слюсарем-електромонтажником експериментальної ділянки на Костянтинівському заводі високовольтної апаратури;

01.04.1985 року переведено на посаду електрозварювальника;

21.05.1986 року звільнено за власним бажанням;

02.06.1986 року прийнято на посаду електрозварювальника ручної зварки в Донбаському ремонтно-будівельному спецуправлінні Тресту «Укрцветметремонт»;

03.04.1989 року звільнено у зв`язку з переведенням до Костянтинівського заводу високовольтної апаратури;

10.04.1989 року прийнято за переведенням на посаду електрозварювальника ручної зварки в Костянтинівському заводі високовольтної апаратури;

24.06.1991 року звільнено за власним бажанням;

05.11.2007 року прийнято на посаду електрозварювальника ручної зварки в Дочірньому підприємстві «Ютем Індустрія»;

08.09.2009 року звільнено за згодою сторін.

06.06.2025 року позивач звернувся до територіальних органів ПФУ із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Вказана заява розглядалась за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області № 82 від 13 червня 2025 року відмовлено позивачу у призначенні пільгової пенсії за віком за Списком №2. В рішенні зазначено:

Вік заявника 61 рік 2 місяці 29 днів.

За наданими документами та відомостями реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування страховий стаж складає 30 років 06 місяців 20 днів. Результати розгляду документів наданих до заяви: за записами трудової книжки гр. ОСОБА_1 працював на Донбасском ремонтно-строительном спецуправлении треста Укрцветметремонт (мовою документа) з 23.07.1982 по 25.10.1982, з 02.06.1986 по 03.04.1989, на Константиновском заводе высоковольтной аппаратуры (мовою документа) з 01.04.1988 по 21.05.1986, з 10.04.1989 по 26.06.1991 электросварщиком ручной сварки (мовою документа). Для підтвердження стажу роботи за відповідними професіями (посадами) в особливо шкідливих і особливо важких умовах праці протягом повного робочого дня, уточнюючі довідки, видаються підприємствами, установами, організаціями або їх правонаступниками відповідно до пункту 20 Порядку № 637 заявником не надані.

За результатами звірки даних записів трудової книжки НОМЕР_2 від 23.07.1982 за записами №20-№21 період роботи з 19.02.1995 по 26.10.2007 встановлено відсутність інформації в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування щодо перебування заявника в трудових відносинах із Константиновским производственным ремонтно-строительным предприятием (мовою документа). Страховий стаж зараховано відповідно відомостям реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування з 19.02.1995 по 30.06.2000. Період роботи з 01.07.2000 по 26.10.2007 можливо зарахувати до страхового стажу за умови підтвердження додатковими документами або результатами перевірки. Заявник продовжує працювати.

Враховуючи вищезазначене, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області прийнято рішення №82 від 13 червня 2025 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону, у зв`язку з відсутністю належного підтвердження пільгового стажу 12 років 6 місяців на дату звернення.

Відповідно до розрахунку стажу форма РС-право до страхового стажу позивача зараховано наступні періоди: з 01.09.1979 по 19.07.1982 (навчання у вищих/середн. НЗ), з 23.07.1982 по 23.10.1982, з 24.10.1982 по 10.11.1984 (військова служба строкова), з 24.12.1984 по 21.05.1986, з 02.06.1986 по 03.04.1989, з 10.04.1989 по 24.06.1991, з 25.06.1991 по 15.11.1991, з 18.11.1991 по 31.03.1992, з 01.04.1992 по 11.02.1995, з 19.02.1995 по 30.06.2000, з 05.11.2007 по 30.11.2008, з 04.05.2010 по 30.11.2010, з 31.05.2012 по 03.12.2012, з 22.07.2014 по 30.09.2014, з 02.03.2015 по 16.09.2015 (Безробіття), з 24.06.2016 по 16.08.2016, з 01.06.2017 по 15.06.2017, з 18.01.2018 по 09.07.2018, з 11.10.2018 по 31.03.2020, з 15.06.2020 по 15.07.2020 (Безробіття), з 16.07.2020 по 30.09.2020, з 01.10.2020 по 31.03.2024, з 01.04.2024 по 30.04.2025. Період роботи з 01.12.2008 по 08.09.2009 взагалі не зараховано до стажу роботи Позивача. Пільговий стаж відсутній.

Відповідно до інформації з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5), щодо ОСОБА_1 , в період з 07.1998 року по 10.2007 року відсутня інформація про трудову діяльність, в період з 11.2007 року по 11.2008 року ОСОБА_1 працював в Дочірнє підприємство "ЮТЕМ-ІНДУСТРІЯ" код 20577109. В період з 12.2008 року по 07.2014 року інформація про трудову діяльність відсутня.

Не погоджуючись із таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 46 Конституції України, передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (надалі - Закон №1058-IV) законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, Законів України «Про недержавне пенсійне забезпечення», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Згідно із ст. 24 Закону України №1058-IV, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону Законів України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у редакції Закону № 2148-VIII на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи; жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» трудова книжка є основним документом, що підтверджує загальний стаж роботи.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Постановою Кабінету Міністрів України та пунктом 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 року № 637, передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Тобто, відповідно до наведених приписів законодавства, обов`язок щодо підтвердження трудового стажу на підставі відповідних довідок, покладається на особу, яка звертається із заявою про призначення пенсії, у разу відсутності у неї (особи) трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи.

Пунктом 10 Порядку застосування списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383 (далі - Порядок № 383) визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637).

При цьому, пунктом 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Механізм підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремої категорії працівників у разі ліквідації підприємства, установи та організації без визначення правонаступника визначено Порядком підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 10.11.2006 № 18-1 (далі - Порядок № 18-1).

Отже, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно трудової книжки НОМЕР_2 Позивач в спірні періоди працював:

з 01.09.1979 року по 19.07.1982 року навчання в ГПТУ №39 (диплом НОМЕР_4 від 19.07.1982р.);

23.07.1982 року прийнято електрозварювальником в Донбаський ремонтно-будівельному спецуправлінні Тресту «Укрцветметремонт»;

25.10.1982 року звільнений у зв`язку із призовом до лав радянської армії;

з 24.10.1982 року по 10.11.1984 року служба в лавах радянської армії;

24.12.1984 року прийнято слюсарем-електромонтажником експериментальної ділянки на Костянтинівському заводі високовольтної апаратури;

01.04.1985 року переведено на посаду електрозварювальника;

21.05.1986 року звільнено за власним бажанням;

02.06.1986 року прийнято на посаду електрозварювальника ручної зварки в Донбаському ремонтно-будівельному спецуправлінні Тресту «Укрцветметремонт»;

03.04.1989 року звільнено у зв`язку з переведенням до Костянтинівського заводу високовольтної апаратури;

10.04.1989 року прийнято за переведенням на посаду електрозварювальника ручної зварки в Костянтинівському заводі високовольтної апаратури;

24.06.1991 року звільнено за власним бажанням;

05.11.2007 року прийнято на посаду електрозварювальника ручної зварки в Дочірньому підприємстві «Ютем Індустрія»;

08.09.2009 року звільнено за згодою сторін.

Суд зазначає, законодавством визначено, що тільки у випадку відсутності необхідних записів в трудовій книжці, заявнику необхідно вчиняти дії щодо додаткового підтвердження пільгового стажу.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків 1 та 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 383, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 за 1451/11731, встановлено, що при визначені права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. При цьому, до пільгового стажу роботи зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Слід підсумувати, що під час визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що були чинними на період роботи особи.

До 01.01.1992 були чинними Список №1 та Список №2, затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173, після - списки, затверджені постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 №10, постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162, постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2003 №36.

Розділом XXXII "Загальні професії" Списку № 2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, роботи в яких надає право на пенсію на пільгових умовах і у пільгових розмірах, затвердженою постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173, передбачалися професії "електрозварювальник".

Розділом XXXIII "Загальні професії" Списку № 2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, роботи в яких надає право на пенсію на пільгових умовах і у пільгових розмірах, затвердженою постановою Ради Міністрів СРСР від 26.01.1991 № 10, передбачалися професії "електрозварювальник" (код 906).

Постановою Кабінету Міністрів від 11.03.1994 № 162 "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах" затверджено Список № 2 виробництв, цехів, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, в якому у розділі XXXIII "Загальні професії" передбачені професії "електрозварники ручного зварювання" (код 906).

Постановою Кабінету Міністрів від 16.03.2003 №36 "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах" затверджено Список № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, в якому у розділі XXXIII "Загальні професії (у всіх галузях господарства)" передбачені професії "електрозварники ручного зварювання" (код 33).

Суд наголошує, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Вказана позиція узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду викладеною в постанові від 07.03.2018 у справі № 233/2084/17 провадження К/9901/2399/17.

Суд вважає за необхідне зазначити, що записи в трудовій книжці позивача виконані без перекреслень, виправлень, чітким правописом, у чіткій послідовності та відповідності дати, номеру запису з посиланням на відповідний наказ, на підставі якого внесено відповідний запис, і завірені печаткою роботодавця, тобто здійснені відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.93 року №58.

Суд звертає увагу на те, що записи трудової книжки позивача щодо спірних періодів його роботи містять повну інформацію про роботу на пільгових умовах, також містять повні відомості про характер виконуваних позивачем робіт, оскільки зазначеними записами чітко визначено, що у спірні періоди позивач виконував роботу з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, занятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Суд зазначає, що позивач має відповідні записи у трудовій книжці щодо спірних періодів роботи, та ці записи є належними та допустимими доказами підтвердження його трудового стажу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.02.2018 року у справі № 275/615/17 (К/9901/768/17).

Отже, враховуючи викладене, зазначена посада, на якій працював позивач у спірні періоди роботи, віднесена до Списку №2 та встановлені у цій справі обставини свідчать, що спеціальний трудовий стаж позивача у спірні періоди підтверджується насамперед записами в його трудовій книжці.

Верховний Суд у постанові від 20.02.2018 у справі №234/13910/17 виклав висновок, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутністю трудової книжки або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Суд вважає за необхідне зазначити про те, що Верховний Суд у постанові від 30.09.2019 №638/18467/15-а акцентував увагу, що орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Однак, під час судового розгляду, судом не встановлено, що відповідачем були здійснені дії, спрямовані на отримання відомостей, додаткових документів, на підставі яких можна було б додатково підтвердити трудовий стаж позивача.

Враховуючи зазначене, періоди роботи позивача з 23 липня 1982 року по 25 жовтня 1982 року, з 01 квітня 1985 року по 21 травня 1986 року, з 02 червня 1986 року по 03 квітня 1989 року, з 10 квітня 1989 року по 24 червня 1991 року, з 05 листопада 2007 року по 30 листопада 2008 року підлягають зарахуванню до пільгового стажу за Списком 2.

Щодо позовних вимог в частині не зарахування періодів роботи з 01 грудня 2008 року по 08 вересня 2009 року до пільгового та страхового стажу, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 6 ст. 20 Закону № 1058-IV встановлено, що страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 6 Закону України від 8 липня 2010 року № 2464-VI Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування передбачено, що платник єдиного внеску зобов`язаний: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до ст. 106 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Водночас, відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону №1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону №1058-IV, персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється з метою обліку застрахованих осіб, учасників накопичувальної системи пенсійного страхування та їх ідентифікації, а також накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про облік застрахованих осіб і реалізацію ними права на страхові виплати у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та накопичувальній системі пенсійного страхування.

Персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування є складовою частиною Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, порядок ведення якого встановлюється Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Приписами ч. 2 ст. 21 Закону №1058-IV передбачено, що на кожну застраховану особу відкривається персональна електронна облікова картка, якій присвоюється унікальний номер електронної облікової картки.

Унікальний номер електронної облікової картки формується автоматично шляхом додавання одиниці до останнього наявного унікального номера електронної облікової картки. Порядок та строки впровадження унікальних номерів електронних облікових карток застрахованих осіб, порядок ведення персональних електронних облікових карток визначаються Пенсійним фондом.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 21 Закону №1058-IV, персональна електронна облікова картка застрахованої особи повинна містити такі відомості в частині персональної електронної облікової картки, яка відображає страховий стаж, заробітну плату (дохід, грошове забезпечення), розмір сплачених страхових внесків та інші відомості, необхідні для обчислення та призначення страхових виплат: код згідно з ЄДРПОУ або реєстраційний номер облікової картки платника податків, або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки та офіційно повідомили про це відповідний податковий орган і мають відмітку в паспорті) страхувальника (платника); рік, за який внесено відомості; розмір страхового внеску за відповідний місяць; сума сплачених страхових внесків за відповідний місяць; страховий стаж; кількість відпрацьованих застрахованою особою календарних днів (годин) за відповідний місяць; ознака особливих умов праці, що дають право на пільги в системі пенсійного забезпечення; сума заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), з якої сплачено страхові внески за відповідний місяць.

Згідно ч. 5 ст. 21 Закону №1058-IV, персоніфіковані відомості про заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомогу, компенсацію) застрахованих осіб, на яку нараховано і з якої сплачено страхові внески, та інші відомості подаються до Пенсійного фонду роботодавцями, підприємствами, установами, організаціями, військовими частинами та органами, які виплачують грошове забезпечення, допомогу та компенсацію відповідно до законодавства.

Відповідно до інформації з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5), згідно Індивідуальних відомостей про застраховану особу щодо ОСОБА_1 , в період з 07.1998 року по 10.2007 року відсутня інформація про трудову діяльність, в період з 11.2007 року по 11.2008 року ОСОБА_1 працював в Дочірнє підприємство "ЮТЕМ-ІНДУСТРІЯ" код 20577109. В період з 12.2008 року по 07.2014 року інформація про трудову діяльність відсутня.

За загальним правилом, несвоєчасна сплата підприємством страхових внесків, за умови підтвердження роботи особи на такому підприємстві, отримання заробітної плати та утримання з неї єдиного соціального внеску, не повинна порушувати законні права та інтереси позивача, зокрема, порушувати його право на належне пенсійне забезпечення, оскільки обов`язок своєчасної сплати страхових внесків до пенсійного фонду покладено на роботодавця, а тому їх несплата не може позбавляти працівників права на зарахування періоду роботи до страхового стажу, фактично позбавляючи особу права власності на пенсію в належному розмірі.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судому постановах від 27.03.2018 у справі №208/6680/16-а, від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а, від 20.03.2019 у справі № 688/947/17 та від 30.09.2019 у справі №414/736/17.

Водночас, Верховний Суд у постанові від 20 квітня 2022 року у справі №638/7217/16-а дійшов висновку, що у разі відсутності індивідуальних відомостей про позивача за спірний період, він не підлягає зарахуванню до страхового стажу.

Відтак, суд виснував, що відсутність відомостей про нарахування заробітної плати дає суду підстави для висновку, що під час роботи на вказаному підприємстві з 01 грудня 2008 року по 08 вересня 2009 року позивач не приймав участі в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування в порядку, установленому законодавством України, відомості що підтверджують протилежне в матеріалах адміністративної справи відсутні.

Ураховуючи викладене, суд зазначив про відсутність підстав для зарахування зазначеного періоду до страхового та пільгового стажу позивача на підставі виключно даних трудової книжки.

Щодо наявності підстав для зарахування до пільгового стажу за списком №2 періоду навчання позивача з 01.09.1979 року по 19.07.1982 року.

В трудовій книжці НОМЕР_2 міститься запис про те, що у період з 01.09.1979 року по 19.07.1982 року позивач навчався в ГПТУ №39 (диплом НОМЕР_4 від 19.07.1982р.).

Згідно диплому НОМЕР_4 виданого 19 липня 1982 року Позивач 01 вересня 1979 року вступив до середнього МПТУ №39 м. Костянтинівки і 19 липня 1982 року закінчив повний курс середнього професійно-технічного училища за професією електрозварник ручної зварки і здобув загальну середню освіту.

Згідно з ч. 1 ст. 38 Закону України Про професійну (професійно-технічну) освіту від 10.02.1998 № 103/98-ВР час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Статус навчального закладу слід визначати з огляду на законодавство, що діяло на час навчання особи.

На момент навчання Позивача правовідносини у сфері освіти регулювалися Законом Української Радянської Соціалістичної Республіки Про народну освіту від 28.06.1974 № 2778-VIII.

Згідно із ст. 42 Закону Української Радянської Соціалістичної Республіки Про народну освіту професійно-технічні навчальні заклади є основною школою професійно-технічної освіти молоді і формування гідного поповнення робітничого класу. До професійно-технічних навчальних закладів (училищ, професійних шкіл) приймаються громадяни СРСР, які закінчили восьмирічну або середню загальноосвітню школу.

Особам, які закінчили професійно-технічні навчальні заклади, присвоюється відповідна кваліфікація (розряд, клас, категорія) з професії і видається атестат встановленого зразка, а тим, хто добився особливих успіхів у навчанні при зразковій поведінці, - атестат з відзнакою. Особам, які закінчили середні професійно-технічні училища, видається диплом про присвоєння кваліфікації з професії і здобуття середньої освіти, а тим, хто особливо відзначився, - диплом з відзнакою (стаття 48 Закону № 2778-VIII).

З наведених норм законодавства суд дійшов висновку, що враховуючи зарахування позивача на роботу за набутою професією «електрозварювальник» 23.07.1988 року, відповідач протиправно не зарахував до пільгового стажу Позивача за Списком №2 час його навчання в середньому МПТУ №39 м. Костянтинівки з 01.09.1979 року по 19.07.1982 року.

Щодо наявності підстав для зарахування до пільгового стажу позивача за Списком №2 періоду строкової військової служби з 24.10.1982 року по 10.11.1984 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України Про загальний військовий обов`язок і військову службу від 25.03.1992 № 2232-ХІІ, час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 8 Закону України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фактом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України Про пенсійне забезпечення або на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі і час проходження строкової військової служби, які зараховуються до пільгового стажу, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах.

В період з з 24.10.1982 року по 10.11.1984 року (проходження позивачем військової служби) діяло "Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій", затверджене Постановою Ради Міністрів СРСР від 03.08.1972 № 590 (надалі - Положення №590).

Пунктом "к" частини 1 пункту 109 вказаного вище Положення передбачено, що крім роботи в якості робочого або службовця в загальний стаж роботи зараховується також служба в складі Збройних сил СРСР.

При призначенні на пільгових умовах або в пільгових розмірах пенсій за віком та інвалідності робочим та службовцям, які працювали на підземних роботах, на роботах зі шкідливими умовами праці та в гарячих цехах та на інших роботах зі шкідливими умовами праці (підпункти "а" та "б" пункту 16), та пенсії у зв`язку з втратою годувальника їх сім`ям, а також пенсії за віком робітницям підприємств текстильної промисловості (підпункт "в" пункту 16) періоди, зазначені в підпунктах "к" та "л", дорівнюються за вибором особи, яка звернулась за призначенням пенсії або до роботи, що передувала даному періоду, або до роботи, яка слідувала по закінченню цього періоду.

Як вбачається з трудової книжки позивача НОМЕР_2 (запис №3), останнього 25.10.1982 звільнено у зв`язку з призовом в лави радянської армії (записка про звільнення №50 від 25.10.82р.) та позивач проходив військову службу у період з 24.10.1982 по 10.11.1984.

Згідно з витягом форми РС-право до пільгового стажу позивача не зараховано, зокрема, період служби в армії з 24.10.1982 по 10.11.1984.

Разом з тим, як встановлено осудом вище в трудовій книжці позивача НОМЕР_2 наявний запис №4 про проходження позивачем військової служб у період з 24.10.1982 по 10.11.1984.

Вказана обставина також підтверджується військовим квитком НОМЕР_5 , відповідно до якого Позивач в період з 24.10.1982 року по 10.11.1984 року проходив строкову військову службу.

Безпосередньо, після періоду військової служби позивач 24.12.1984 року прийнятий слюсарем-електромонтажником експериментальної ділянки на Костянтинівський завод високовольтної апаратури, з 01.04.1985 року переведено на посаду електрозварювальника.

Строк військової служби позивача в Збройних Силах СРСР дорівнюється за вибором позивача до роботи, яка слідувала по закінченню цього періоду, у зв`язку з чим відповідач діяв неправомірно не зарахувавши період військової служби позивача з 24.10.1982 року по 10.11.1984 року до пільгового стажу позивача за Списком №2.

Спірним у даній справі є також наявність права у Позивача застосування Відповідачем при розгляді заяви про призначення пенсії п. «б» ст. 13 Закону № 1788.

До спірних правовідносин суд застосовує норми матеріального права з урахуванням висновків Верховного Суду, викладених в постанові Великої Палати Верховного суду від 03 листопада 2021 року у зразковій справі № 360/3611/20.

Так, 3 жовтня 2017 року Верховною Радою України було ухвалено Закон № 2148, що доповнив Закон № 1058 розділом XIV-1, який містить п. 2 ч. 2 ст. 114 такого змісту:

«На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах».

За приписами ст. 12 Закону № 1788 право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Натомість згідно з п. «б» ст. 13 Закону № 1788 в редакції, чинній до внесення змін Законом № 213, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що затверджений Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Законом № 213, який набрав чинності з 1 квітня 2015 року, збільшено раніше передбачений п. «б» ст. 13 Закону № 1788 вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 50 років до 55 років.

Відповідно до п. 1 резолютивної частини Рішення КСУ № 1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14 пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788 зі змінами, внесеними Законом № 213.

Згідно з п. 3 резолютивної частини Рішення КСУ № 1-р/2020 застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788 в редакції до внесення змін Законом № 213 для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, у тому числі жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Таким чином, Рішенням № 1-р/2020 Конституційний Суд України визнав неконституційними окремі положення Закону № 1788, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (п. 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно Конституційний Суд України встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом № 213.

У зв`язку із цим, на час виникнення спірних правовідносин Закон № 1788 з урахуванням Рішення КСУ № 1-р/2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для жінок після досягнення 50 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в рішенні Конституційного Суду України).

Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону № 1788 з урахуванням Рішення КСУ № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058 з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік у 50 років, тоді як другий - у 55 років.

Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (п. 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України»).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, п. 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788 з урахуванням Рішення КСУ № 1-р/2020, а не Закону № 1058.

Велика Палата Верховного Суду відхилила доводи пенсійного органу про те, що відповідно до ст. 5 Закону № 1058 дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону; виключно цим Законом визначаються, зокрема: види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком. Адже Конституція України не передбачає можливості надання певному закону вищої юридичної сили щодо інших законів, або можливості передбачити законом заборону законодавцю приймати інші закони, що регулюють однопредметні відносини. Крім того, Велика Палата Верховного Суду зауважила, що Закон № 1788 був прийнятий раніше за Закон № 1058.

Велика Палата Верховного Суду також не погодилась з посиланням пенсійного органу на абзац другий пункту 16 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058, відповідно до якого положення Закону № 1788 застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом № 2148 мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії. На думку пенсійного органу, це положення свідчить про обмеження сфери застосування Закону № 1788 відносинами, про які йдеться в цьому пункті. Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що якби таким був намір законодавця, то він мав би виключити із Закону № 1788 всі інші положення, чого зроблено не було.

Крім того, колегія суддів зазначила, що «частиною першою статті 58 Закону № 1058-IV визначено, що Пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов`язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом, соціальні та інші виплати, передбачені законодавством України, та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду. Пенсійний фонд є самоврядною неприбутковою організацією і здійснює свою діяльність на підставі статуту, який затверджується його правлінням.

Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження як безпосередньо, так і через утворені в установленому порядку територіальні органи - Управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також об`єднані управління (далі - управління Фонду), на які відповідно до Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління (затверджене Постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2), покладається, зокрема: призначення (здійснення перерахунку) і виплата пенсії, щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інших виплат відповідно до законодавства.

Отже, відповідно до покладених завдань і функцій Пенсійний фонд України та його територіальні органи є суб`єктами владних повноважень у сфері загальнообов`язкового пенсійного забезпечення.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно та безпідставно не застосовано до спірних правовідносин приписи пункту «б» статті 13 Закону № 1788-XII до редакції Закону України від 2 березня 2015 року № 213-VIII.

Таким чином, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 13 червня 2025 року №82 є таким, що прийнято необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для його прийняття, та непропорційно, зокрема без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване рішення, а тому таке визнається судом протиправним і таким, що підлягає скасуванню.

Частиною 1 статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Відповідно до частини 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість основних доводів сторін, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (частина 3 статті 139 КАС України).

Згідно квитанції № FDM4-ELL5-7ZYE від 24.06.2025 року Позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 969,00 грн.

Таким чином, на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 700,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 32, 139, 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (адреса: 73000, Херсонська область, м. Херсон, вул. 28-ї Армії, 6, ), третя особа Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області (адреса: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 13 червня 2025 року №82 про відмову ОСОБА_1 у призначені пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту б статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (адреса: 73000, Херсонська область, м. Херсон, вул. 28-ї Армії, 6, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту б статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення в редакції Рішення Конституційного суду від 23 січня 2020 року №1 р/2020 по справі 1-5/2018 (746/15) (Список №2) від 06 червня 2025 року із зарахуванням до пільгового стажу за Списком №2 періодів роботи з 23 липня 1982 року по 25 жовтня 1982 року, з 01 квітня 1985 року по 21 травня 1986 року, з 02 червня 1986 року по 03 квітня 1989 року, з 10 квітня 1989 року по 24 червня 1991 року, з 05 листопада 2007 року по 30 листопада 2008 року а також періоду навчання з 01 вересня 1979 року по 19 липня 1982 року та періоду служби в армії з 24 жовтня 1982 року по 10 листопада 1984 року.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (адреса: 73000, Херсонська область, м. Херсон, вул. 28-ї Армії, 6, ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 700,00 грн.

Повне судове рішення складено та підписано 29.08.2025.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя А.Б. Христофоров