Справа № 340/518/25
Суддя: Г.П. КАЗАНЧУК
Дата ухвалення: 2025-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2025 року м. Кропивницький Справа № 340/518/25

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Казанчук Г.П. розглянувши адміністративну справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі позивач), через свого представника адвоката Дзіся Андрія Романовича, звернувся до суду з позовною заявою, поданою через систему «Електронний суд», в якій просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби відповідно до частини 2 статті 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб»;

- зобов`язати Державну установу Військову частину НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що при звільненні з військової служби за станом здоров`я, ОСОБА_1 не була виплачена одноразова грошова допомога в розмірі 50% місячного грошового забезпечення, що слугувало підставою для звернення до суду.

Військовою частиною НОМЕР_1 (надалі відповідач) поданий відзив на позов із запереченням проти позовних вимог, зазначаючи про відсутність правових підстав для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні. Свою позицію представник відповідача мотивував посиланням на те, що позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 і був звільнений з військової служби з 07.12.2023 року. На підставі статті 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, виплата одноразової грошової допомоги, передбаченої цим пунктом, здійснюється за період такої служби з дня їх призову на військову службу без урахування періоду попередньої військової служби, на якій вони перебували, крім тих осіб, які при попередньому звільненні з військової служби не набули права на отримання такої грошової допомоги. Зазначена допомога виплачується на день звільнення таких військовослужбовців. Умови та порядок виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, які звільняються з військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, визначаються Кабінетом Міністрів України. Аналогічна норма міститься в постанові Кабінету Міністрів України від 17.09.2014 №460. З огляду на зазначене, підстави для задоволення позову у спірному випадку відсутні.

Ухвалою суду від 07.04.2025 року витребуваний у відповідача детальний розрахунок календарної вислуги років на день звільнення з військової служби.

14.04.2025 року до суду від військової частини НОМЕР_1 надійшла заява про неможливість виконання вимог ухвали суду, через відсутність детального розрахунку календарної вислуги ОСОБА_1 на день звільнення з військової служби (послужний список). Вказано, що особова справа ОСОБА_1 перебував в ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 16.04.2025 року витребувано документи у ІНФОРМАЦІЯ_2 , яку доставлено до електронного кабінету ІНФОРМАЦІЯ_2 16.04.2025 року (а.с.31).

Вимоги ухвали суду від 16.04.2025 року виконані не були.

У зв`язку із вказаним, суд, ухвалою від 07.05.2025 року повторно витребував у ІНФОРМАЦІЯ_2 копію послужного списку ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , звільненого з військової служби з 04.12.2023 року - наказ в/ч НОМЕР_1 від 27.11.2024 №338).

Ухвалою суду від 06.06.2025 року судом втретє витребувані докази

На виконання вимог ухвал суду, ІНФОРМАЦІЯ_4 надав суду інформацію про проходження військової служби та повідомив про неможливість надання детального розрахунку календарної вислуги ОСОБА_1 через відсутність особової справи ОСОБА_1 (а.с.39).

Ухвалою суду від 11.06.2025 року витребувано від ІНФОРМАЦІЯ_5 оригінал особової справи капітана у відставці ОСОБА_1 , для огляду судом.

Ухвалою суду від 08.07.2025 року вдруге витребувано від ІНФОРМАЦІЯ_5 оригінал особової справи капітана у відставці ОСОБА_1 .

У заяві від 10.07.2025 року ІНФОРМАЦІЯ_6 проінформувало суд про неможливість своєчасного виконання ухвали суду (а.с.55).

До суду надійшла особова справа ОСОБА_1 14.07.2025 року (а.с.91).

Дослідивши особову справу ОСОБА_1 судом констатовано відсутність у ній наказу про звільнення з військової служби від 16.03.2015 року №24, у зв`язку з чим, ухвалою суду від 14.07.2025 року витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_7 , як правонаступника ІНФОРМАЦІЯ_8 , наказ про звільнення ОСОБА_1 з військової служби від 16.03.2015 року №24; у ІНФОРМАЦІЯ_9 ( АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) від 16.03.2015 року №24; ІНФОРМАЦІЯ_10 копію наказу №167 від 07.03.2015 року.

На виконання вимог ухвали суду ІНФОРМАЦІЯ_11 повідомив суду про неможливість виконати вимоги ухвали суду у зв`язку із відсутністю особової справи ОСОБА_1

11.08.2025 року на виконання вимог ухвали суду ІНФОРМАЦІЯ_11 надав копії витребуваного наказу.

ІНФОРМАЦІЯ_12 вимоги ухвали суду не виконало.

У період з 11.08.2025 по 29.08.2025 року ОСОБА_2 перебувала у щорічній планові відпустці, отже розгляд справи проведено у перший робочий день.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінив надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд, -

УСТАНОВИВ:

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 27.02.2022 №58 на виконання Указу Президента України від 24.02.2022 року №69/2022 ''Про загальну мобілізацію'' капітана ОСОБА_1 призначено на посаду заступника командира 1 механізованої роти з морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 (а.с.78).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 06.12.2023 №340 капітана ОСОБА_1 звільнено з військової служби у відставку (за станом здоров`я) з 07.12.2023 року. Вислуга років у ЗСУ становить календарна 10 років 3 місяці і 10 днів (а.с.47).

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12.06.2024 року у справі №340/1304/24 (а.с.79-84):

''Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо неврахування до вислуги років часу роботи ОСОБА_1 в органах прокуратури, а саме періоду з 15.10.2010 по 07.11.2012, та пільгової військової вислуги років - 03 роки 08 місяців 19 днів.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 зарахувати до вислуги років ОСОБА_1 час роботи в органах прокуратури, а саме з 15.10.2010 по 07.11.2012 та пільгову військову вислугу років - 03 роки 08 місяців 19 днів, з врахуванням висновків суду у цій справі, та внести відповідні зміни до наказу від 06.12.2023 №340.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 , враховуючи час роботи в органах прокуратури, а саме з 15.10.2010 по 07.11.2012 та пільгову військову вислугу років - 03 роки 08 місяців 19 днів, здійснити ОСОБА_1 відповідні нарахування та виплати грошового забезпечення.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 підготувати та направити на адресу ІНФОРМАЦІЯ_7 оновлені документи на ОСОБА_1 , необхідні для призначення та перерахунку пенсії відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб, з урахування часу роботи в органах прокуратури, а саме з 15.10.2010 по 07.11.2012, та пільгової військової вислуги років - 03 роки 08 місяців 19 днів.''

На підставі вказаного рішення суду, у наказ про звільнення позивача з військової служби внесені зміни.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 27.11.2024 №338 капітана ОСОБА_1 звільнено з військової служби у відставку (за станом здоров`я) з 07.12.2023 року. Вислуга років у ЗСУ становить календарна 12 років 04 місяці 03 дні, пільгова 03 роки 08 місяців 9 днів, загальна 16 року 00 місяців 22 дні (а.с.47).

Крім того, в обох наказах про звільнення зазначено, що відповідно до наказу Міністра оборони України від 07.06.208 року №260 та постанови Кабінету Міністрів України від 7.09.204 року №460 ''Про затвердження Порядку та умов виплати деяким категоріям військовослужбовців одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби'', виплатити одноразову грошову допомогу за 21 (двадцять один) повний місяць служби в розмірі 4% місячного грошового забезпечення за кожний календарний місяць служби.

Представник позивача зазначає, що при звільненні з військової служби позивачу протиправно військовою частиною НОМЕР_1 не виплачена одноразова грошова допомога в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Отже, наявність чи відсутність протиправної бездіяльності щодо невиплати одноразової грошової допомоги є предметом спору, переданого на вирішення адміністративного суду.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України від 25.03.1992 №2232-ХІІІ "Про військовий обов`язок і військову службу" (надалі - Закон №2232-ХІІІ).

Відповідно до частини четвертої статті 2 Закону №2232-ХІІІ порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Закон України ''Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей'' від 20 грудня 1991 року № 2011-XII визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі (надалі Закон №2011-ХІІ).

Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 9 квітня 1992 року № 2262-XII (надалі - Закон №2262-ХІІ) визначені умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Перш за все, суд зазначає про невідповідність/сплутаність формулювання позовних вимог, з огляду на таке.

У позовних вимогам представник позивача просить ''зобов`язати виплатити одноразову грошову допомогу в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб»''.

Тобто, представник позивача пов`язує право на виплату 50% місячного грошового забезпечення із нормами ч.2 ст.9 Закону №2262-ХІІ.

Частиною 2 статті 9 Закону №2262-ХІІ визначено, що особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, при звільненні зі служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, які мають вислугу 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Отже, слід зазначити, що суд не може самостійно визначати за позивача його позовні вимоги, тобто чи він просить розмір одноразової грошової допомоги в розмірі 50% чи таку допомогу на підставі частини 2 статті 9 Закону №2262-ХІІ, яка визначає розмір одноразової допомоги 25%.

Водночас, згідно змісту позовної заяви, суд, перш за все, надає правову оцінку щодо наявності/відсутності у позивача права на виплату одноразову грошову допомогу. А вже після, має бути визначений розмір також виплати, 25% чи 50%.

Як вже зазначено вище, припинення військової служби позивача у 2023 році пов`язане зі станом здоров`я.

У частині 1 статті 9 Закону №2262-ХІІ визначено, що особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за станом здоров`я, працівникам міліції (особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), які на момент опублікування Закону України "Про Національну поліцію" проходили службу в органах внутрішніх справ, мали календарну вислугу не менше п`яти років і до 7 листопада 2015 року були звільнені із служби в органах внутрішніх справ незалежно від підстав звільнення та продовжили роботу в Міністерстві внутрішніх справ або Національній поліції (їхніх територіальних органах, закладах і установах) на посадах, що заміщуються державними службовцями відповідно до Закону України "Про державну службу", а в навчальних, медичних закладах та науково-дослідних установах - на будь-яких посадах, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення зі служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, на підставах, визначених пунктом 1 частини другої статті 36 Закону України "Про розвідку", а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 16 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Аналізуючи вказану норму, суд зазначає, що право на одноразову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення мають військослужбовці за таких умов: звільнення з військової служби особи, яка має право на пенсію за цим Законом, звільнення зі служби за станом здоров`я, наявність вислуги 10 років.

Натомість, за право на одноразову грошову допомогу в розмірі 25% місячного грошового забезпечення мають військовослужбовців за таких умов: звільнення з військової служби особи, яка має право на пенсію за цим Законом, звільнення зі служби за власним бажанням, вислуга 10 років і більше виплачується.

Тобто, умови для виплати одноразової грошової допомоги у різному розмірі, обумовлені відмінними обставинами звільнення з військової служби.

Відповідно до підпункту 3 пункту 2 статті 15 Закону України ''Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей'' військовослужбовцям військової служби за призовом осіб офіцерського складу одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення виплачується у разі звільнення з військової служби з таких підстав, зокрема: за станом здоров`я.

При цьому, суд зазначає, що норми статті 15 Закону України ''Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей'' є спеціальними щодо розміру, підстави та процедури виплати одноразової грошової допомоги.

Абзацом 23 підпункту 3 пункту 2 статті 15 Закону України ''Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей'' визначено, що у разі повторного звільнення військовослужбовців з військової служби одноразова грошова допомога, передбачена цим пунктом, виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, крім тих осіб, які при попередньому звільненні не набули права на отримання такої грошової допомоги.

Відповідно абзацу 24 підпункту 3 пункту 2 статті 15 Закон України ''Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей'' військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, виплата одноразової грошової допомоги, передбаченої цим пунктом, здійснюється за період такої служби з дня їх призову на військову службу без урахування періоду попередньої військової служби, на якій вони перебували, крім тих осіб, які при попередньому звільненні з військової служби не набули права на отримання такої грошової допомоги. Зазначена допомога виплачується на день звільнення таких військовослужбовців. Умови та порядок виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, які звільняються з військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Отже, для осіб, які вже не вперше звільняються з військової служби, норми абзаців 23-24 підпункту 3 пункту 2 статті 3 статті 15 Закон України ''Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей'' є спеціальними.

Позивач, вже втретє звільнений з військової служби:

1. У період з 28.10.2002 по 11.05.2010 позивач проходив військову службу на різних посадах від солдата до офіцера включно. Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_13 від 27.04.2010 року №126-ос припинений (розірваний) контракт та звільнений з військової служби за п.''д'' ч.6 ст.26 Закону України ''Про військовий обов`язок і військову службу''. Станом на 11.05.2010, на момент його звільнення календарна вислуга років становила 7 років 6 місяців і 19 днів, пільгова - 03 роки 08 місяців 19 днів, всього - 11 років 03 місяці 08 днів, що підтверджується витягом із наказу ІНФОРМАЦІЯ_14 від 11.05.2010 №236-ОС, вислуга років станом на 11.05.2010 року становить календарна 07 років 06 місяців 19 днів, пільгова 03 роки 08 місяців 19 днів, всього 11 років 03 місяці 08 днів (а.с.85-86);

2. У період з 20.03.2014 по 07.03.2015 позивач проходив військову службу за призовом по мобілізації, що підтверджується записами у військовому квитку офіцера запасу серії НОМЕР_3 . Наказом військового комісаріату ІНФОРМАЦІЯ_15 від 16.03.2015 року №24 позивач вдруге звільнений з військової служби та вважається таким, що справи та посаду здав і вибув для зарахування на військовий облік, з 16.03.2015 року виключений зі списків особового складу. Виплачена, зокрема, одноразову грошову допомогу у разі звільнення військовослужбовцями, призваними на військову службу за призовом у зв`язку з мобілізацією за 11 повних календарних місяців (а.с.89-90);

3. У період з 27.02.2022 по 06.12.2023 позивач проходив військову службу за призовом по мобілізації та відповідно, був третій раз звільнений з військової служби.

У даній справі суд вважає помилковими твердження представника позивача про наявність у позивача права для виплати відповідачем одноразової грошової допомоги при повторному звільненні у розмірі 50% місячного грошового забезпечення станом на день звільнення з військової частини НОМЕР_1 у грудні 2023 року, з огляду на те, що право на отримання одноразової грошової допомоги у позивача виникло під час звільнення у 2015 році та в іншому розмірі.

Згідно із частиною 2 статті 15 Закону №2262-ХІІ (в редакції чинній станом на день звільнення з військової служби у березні 2015 року) військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Військовослужбовцям при звільненні з військової служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, які мають вислугу 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Законодавство, станом на 2015 свідчило про те, що право на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі 50% мали особи, які звільняються з військової служби за станом здоров`я. Проте, у 2015 році, позивач не був звільнений з військової служби за станом здоров`я. Звільнення позивача у 201 році відбулось з підстав п.4 Указу Президента України від 4.01.2015 №15/2015, яким визначено проведення у період з 18 березня по 1 травня 2015 року звільнення в запас (демобілізацію) військовослужбовців, які були призвані на військову службу під час мобілізації, на особливий період відповідно до Указу Президента України від 17 березня 2014 року № 303 "Про часткову мобілізацію.

При цьому, станом на 16.03.2015 року позивач вже мав вислугу більше 10 років (12 років 04 місяці 03 дні 21 місяць служби за мобілізацією). Оскільки позивач у 2015 році звільнений не за станом здоров`я, а тому мав право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні у 2015 році в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення. Згідно наказом від 16.03.2015 року №24 позивачу частково, за одинадцять місяців, виплачена одноразова грошова допомога при звільненні.

Слід зазначити, що право на отримання грошової допомоги при звільненні, позивач набув у відповідності до статті 15 Закону №2011-XII ще на момент звільнення з військової служби у березні 2015 року в розмірі 25%, проте не 50% (як просить позивач).

Постановою Кабінету Міністрів України №460 від 17.09.2014 року затверджений Порядок та умови виплати деяким категоріям військовослужбовців одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби (надалі Порядок №460).

Пунктом 1 Порядку №460 військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (далі - військовослужбовці) та звільняються із служби, виплачується одноразова грошова допомога (далі - допомога) в розмірі 4 відсотки місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, але не менш як 25 відсотків місячного грошового забезпечення.

Оскільки у 2023 році позивач звільнявся з військової служби повторно, а при попередньому звільненні у 2015 році з військової служби набув право на отримання одноразової грошової допомоги у відповідності до статті 15 Закону України ''Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей'', суд доходить висновку, що при звільненні з військової служби відповідач провів нарахування та виплату одноразової грошової допомоги при звільненні правомірно та у відповідності до вимог законодавства визначив до виплати позивачу у наказі від 06.12.2023 №340 саме одноразову грошову допомогу по звільненню відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 17.09.2014 №460 "Про затвердження Порядку та умов виплати деяким категоріям військовослужбовців одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби" у розмірі 4 відсотки від місячного грошового забезпечення за період його календарної служби з дня останнього зарахування на службу та без урахування періоду попередньої служби.

Матеріали справи не містять доказів звернення позивача до командування військової органу, з якого позивач був звільнений у 2015 році з приводу виплати йому одноразової грошової допомоги.

У постанові Верховного Суду від 17.04.2022 у справі № 440/1620/19, які в силу приписів частини п`ятої статті 242 КАС України враховуються при вирішенні цієї справи, зазначено, що "факт набуття чи ненабуття позивачем права на виплату одноразової грошової допомоги при попередньому звільненні, відповідно до частини другої статті 15 Закону №2011-XII є ключовим при вирішенні питання зарахування/не зарахування періоду попередньої служби для розрахунку одноразової грошової допомоги у разі повторного звільнення військовослужбовця з військової служби та без встановлення якого надати оцінку правомірності внесених відповідачем змін оскаржуваним наказом до періоду нарахування одноразової грошової допомоги позивачу не можливо".

Тобто, законодавець чітко встановив, що нарахування одноразової грошової допомоги, у разі повторного звільнення з військової служби, можливе лише у разі відсутності, при попередньому звільненні, права на таку допомогу. При цьому, отримання чи ні вказаного виду допомоги, не змінює виникнення права.

Принагідно суд зауважує, що згідно пункту 4 Порядку №460 допомога виплачується з розрахунку місячного грошового забезпечення (без урахування винагород), на яке має право військовослужбовець на день звільнення. Отже, такий розрахунок мав би бути проведений із місячного грошового забезпечення станом на день виникнення такого права (2015 рік) та тим органом, який звільняв військовослужбовця з військової служби.

Отже, суд зазначає, що відповідач у цій справі не може відповідати за дії інших установ, у наслідок яких, можливо, відбулось порушення прав позивача на ОГД при звільненні.

Як наслідок, у цій справі відсутні правові підстави для зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення.

Вказане є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, а також висновок суду про відмову у задоволенні позову, питання щодо розподілу судових витрат суд не здійснює.

Суд зазначає про повернення особової справу капітана ОСОБА_1 №2206 (2-й екземпляр) ІНФОРМАЦІЯ_16 із зазначенням про відсутність у ній усіх наказів щодо проходження військової служби, а відтак ІНФОРМАЦІЯ_16 слід вжити заходів щодо приведення до відповідності особову справу ОСОБА_1 .

Керуючись статтями 9, 75, 76, 77, 94, 243, 245, 246, 255, 257-262, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ).

Рішення суду направити сторонам.

Особову справу капітана ОСОБА_1 №2206 (2-й екземпляр) повернути ІНФОРМАЦІЯ_16 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Кіровоградський окружний адміністративний суд, у 30-денний строк, установлений статтею 295 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Г.П. КАЗАНЧУК