Справа № 398/3013/25
Суддя: Шинкаренко І. П.
Дата ухвалення: 2025-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №: 398/3013/25
Провадження №: 2-а/398/93/25
РІШЕННЯ

Іменем України

"01" вересня 2025 р. м. Олександрія

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі головуючого судді Шинкаренко І.П., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представник - адвокат Ільїчов Сергій Дмитрович, до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ

До Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області надійшла позовна заява адвоката Ільїчова С.Д., який діє від імені та в інтересах позивача ОСОБА_1 , до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови № 327 від 02 травня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП. В обґрунтування позову зазначив, що 18 грудня 2024 року при перевірці документів працівниками ТЦК та СП позивачу було запропоновано проїхати до ІНФОРМАЦІЯ_2 , без повідомлення причин такої необхідності, але зважаючи на той факт, що у позивача в машині була вагітна дружина, яка себе погано почувала, а також двоє малолітніх діток, від отримання повістки про виклик на 18 грудня 2024 року позивач відмовився, оскільки перелякався за стан здоров`я своєї дружини та ще ненародженої дитини. Наслідки відмови від отримання повістки працівники ТЦК та СП позивачу не повідомили, відтак останній не був обізнаний проте, що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення та в подальшому винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності. 29 квітня 2025 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно позивача було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП. 02 травня 2025 року позивач з`явився до відповідача за викликом та після розгляду справи начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 було винесено постанову № 327 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 17000 грн. Дану постанову № 327 від 02 травня 2025 року позивач вважає протиправною та винесеною з порушенням норм процесуального та адміністративного права, а також такою, що порушує його права та законні інтереси, та такою, що підлягає скасуванню. Зазначає, що винесена начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 від 02 травня 2025 року носить поверхневий і загальний характер, відсутній опис обставин, встановлених під час розгляду справи, відсутні місце та час вчинення позивачем адміністративного правопорушення, не вказано з якою метою викликався позивач за повісткою, зважаючи на той факт, що відповідно до копії витягу з додатку «Резерв+» дані позивачем оновлено вчасно, порушень військового обліку останній не допускав. Оскаржувана постанова не містить жодної інформації про обставини вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, зібрані під час розгляду справи про адміністративні правопорушення докази, на підставі яких уповноважена особа прийшла до висновку про винуватість позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210КУпАП. Крім того, вказана постанова винесена відповідачем в порушення вимог 38 КУпАП. Також звертає увагу суду на те, що по тексту постанови № 327, зокрема у її вступній та резолютивній частині прізвище особи щодо якої її ухвалено вказано як « ОСОБА_2 », що не відповідає прізвищу позивача згідно його паспортних даних, де прізвище позивача вказано « ОСОБА_3 ». Просив визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду із цим позовом.

Ухвалою судді від 13 червня 2025 року, після усунення представником позивача недоліків позовної заяви, позивачу поновлено строк звернення до суду з даним позовом та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження без виклику сторін, встановлено відповідачу строк з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі для подачі відзиву на позовну заяву разом з доказами, що підтверджують обставини, на яких ґрунтується відзив.

Копію ухвали про відкриття провадження у справі відповідач отримав 18 червня 2025 року.

03 серпня 2025 року на адресу суду від ІНФОРМАЦІЯ_3 надійшов відзив на позов, відповідач просив суд у задоволенні позову відмовити, поновити строк на подання відзиву на позовну заяву та прийняти відзив до розгляду у зв`язку із значним навантаженням.

Суд, розглянувши клопотання відповідача, дійшов висновку про відсутність поважних підстав для поновлення встановленого судом процесуального строку для надання відзиву на позовну заяву, відповідно з ч. 1 ст. 121 КАС України.

Справа призначена до судового розгляду.

Відповідно до ст. 257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь - яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Положеннями ч. 5 ст. 262 КАС України визначено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі, не викликались.

Дослідивши надані матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.

Встановлено, що18 грудня 2024 року згідно з актом відмови від отримання повістки від 18 грудня 2024 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у зв`язку із народженням через місяць третьої дитини відмовився від отримання повістки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 12 год. 00 хв. 18 грудня 2024 року. ОСОБА_1 повідомлено про виклик 28 грудня 2024 року о 10 год. 48 хв. Оповіщення здійснювали начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 та відповідальний виконавець АВ ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 .

29 квітня 2025 року провідний спеціаліст відділення призову ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 склав протокол № 327 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , щодо порушення ним правил військового обліку, а саме п. 10 ст. 1 Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», у зв`язку з неявкою до ІНФОРМАЦІЯ_2 у визначений час та не надання документів про поважні причини неявки.

02 травня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 винесено постанову № 327 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення, притягнуто ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляду штрафу в сумі 17 000,00 грн.

Відповідно до оскаржуваної постанови та протоколу від 29 квітня 2025 військовозобов`язаний ОСОБА_1 18 грудня 2024 року в особливий період, введений на території України відповідно до Указу Президента України «Про часткову мобілізацію», порушив правила військового обліку, передбачені Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», а саме в порушення вимог п. 10 ст. 1 Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», будучи оповіщеним про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 18 грудня 2024 року, шляхом вручення повістки №11702, відмовився від її отримання під особистий підпис, що було зафіксовано шляхом складання Акту відмови від 18 грудня 2024 року та в послідуючому не з`явився до територіального центру комплектування у визначений термін та не надав підтверджуючі документи про поважні причини неявки, чим вчинив адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП. Доказами винуватості особи зазначено копії облікової картки, повістки № 11702, акта від 18 грудня 2024 року про відмову в отриманні повістки.

Згідно з відомостями застосунку «Резерв +» від 14 травня 2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , військовозобов`язаний, перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно з постановою ВЛК від 29 квітня 2025 року придатний, дата уточнення даних 08 травня 2025 року.

Позивач одружений, має трьох малолітніх дітей, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 23 вересня 2020 року серії НОМЕР_1 , а також свідоцтвами про народження ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Статтею 210 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

19 травня 2024 року набрав чинності Закон №3696-ІХ «Про внесення змін до КУпАП щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію», яким ст. 210 КУпАП було доповнено частиною 3, а саме: щодо порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України № 303/2014 від 17 березня 2014 року «Про часткову мобілізацію» оголошено про проведення часткової мобілізації, а отже з цього періоду в Україні діє особливий період.

Відповідно до положень абзацу 2 частини першої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII (далі Закон № 3543-ХІІ) громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Згідно з частиною третьою статті 22 Закону №3543-ХІІ під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

За положеннями абзацу 2 частини десятої статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII (далі Закону № 2232-ХІІ) громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема, прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України для оформлення військово-облікових документів (посвідчень призовника, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.

З аналізу вищезазначених норм вбачається обов`язок громадян з`явитися, зокрема до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Оновлення даних у Резерв+ не є поважними причинами неприбуття чи несвоєчасного прибуття військовозобов`язаного до територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Стаття 280 КУпАП встановлює обов`язок органу (посадової особи) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до статті 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Виходячи з наведених правових норм, в контексті спірних правовідносин, визначальним для кваліфікації дій позивача як порушення правил військового обліку, вчинене під час дії особливого періоду, є факт неявки позивача до ІНФОРМАЦІЯ_2 18 грудня 2024 року о 12 год. 00 хв.

Не є спірним питання отримання відмови позивача від отримання повістки про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_2 18 грудня 2024 року та неявку позивача у визначений час до ТЦК.

Посилання представника позивача на необізнаність позивача про підстави притягнення його до відповідальності за неявку до ІНФОРМАЦІЯ_2 в разі відмови від отримання повістки про виклик свідчить про незнання особою правових норм, які можуть призвести до накладення на неї юридичної відповідальності за вчинені дії чи бездіяльність, проте така необізнаність не звільняє особу від відповідальності та не виправдовує незнання закону.

Щодо твердження представника позивача про поважність причин відмови 18 грудня 2025 року від отримання повістки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 та неявка за повісткою 18 грудня 2025 року через про перебування разом із ОСОБА_1 його вагітної дружини та хвилювання за життя і здоров`я дружини та майбутньої дитини оцінюється судом як намір ОСОБА_1 уникнути від юридичної відповідальності, оскільки судом не встановлено та не підтверджено належними доказами, що в ході спілкування позивача та представників ІНФОРМАЦІЯ_2 були наявні обставини, що могли б свідчити про реальну або потенційну загрозу життю та здоров`ю жінки та її майбутньої дитини.

Позивачем в обґрунтування поважності причини неявки не надано відповідачу та суду будь-яких доказів наявності таких поважних причин.

Зазначення начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 в оскаржуваній постанові № 327, прізвища особи, що притягуються до адміністративної відповідальності, як « ОСОБА_2 » замість « ОСОБА_3 » суд розцінює як технічну помилку.

Суд відхиляє доводи представника позивача, що оскаржувана постанова, винесена начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 02 травня 2025 року не містить жодної інформації про обставини вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, зібрані під час розгляду справи про адміністративні правопорушення докази, на підставі яких уповноважена особа дійшла висновку про винуватість позивача, оскільки зазначені твердження спростовуються дослідженими в ході судового розгляду матеріалами адміністративної справи № 327.

Разом з тим, відповідно до частини першої статті 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Тобто за змістом статті 38 КУпАП початком відліку строку для накладення адміністративного стягнення є день вчинення адміністративного правопорушення або день виявлення триваючого правопорушення.

КУпАП не містить визначення поняття «триваюче» правопорушення, проте, в теорії адміністративного права під триваючим правопорушенням розуміють тривале невиконання вимог правової норми у вигляді дії або бездіяльності. При цьому характер триваючого правопорушення оцінюється у кожному конкретному випадку індивідуально.

Верховний Суд у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 804/401/17 зазначив, що триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону.

Адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 статті 210 КУпАП, тобто порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, яке полягає, зокрема, у неявці за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, не носить характеру триваючого, а є одноактним, вичерпується фактом неприбуття до певного місця у визначені дату та час.

За обставинами цієї справи ОСОБА_1 відмовився отримати повістку про виклик та не прибув за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 18 грудня 2024 року.

Тобто днем вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, є 18 грудня 2024 року, коли позивачем не вчинені дії, які він повинен вчинити саме 18 грудня 2024 року.

Постанова № 327 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною ч. 3 ст. 210 КУпАП винесена 02 травня 2025 року, тобто після закінчення визначеного статтею 38 КУпАП строку накладення адміністративного стягнення.

Суд зауважує, що відповідачу про неявку позивача за викликом по повістці стало відомо 18 грудня 2025 року, коли позивач не з`явився по повістці.

За положеннями пункту 7 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення закінчилися строки, передбачені статтею 38 КУпАП.

Відповідно до частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи, що на час винесення оскаржуваної постанови закінчилися строки притягнення до адміністративної відповідальності, визначені частиною першою статті 38 КУпАП, суд дійшов висновку, що оскаржена позивачем постанова має бути скасована, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрите.

З урахуванням викладеного, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що уповноваженою посадовою особою не в повній мірі були виконані вимоги ст. 252 КУпАП та не враховано встановлених законодавством строку накладення адміністративного стягнення за ч. 3 ст. 210 КУпАП, який станом на 02 травня 2025 року сплив, у зв`язку з чим оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП про притягнення до адміністративної відповідальності позивача та накладення штрафу підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Відповідно до ст. 139 КАС України суд стягує за рахунок бюджетних асигнувань з відповідача у справі на користь позивача витрати зі сплати судового збору та витрати на правову допомогу.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 38, 210, 247, 251, 252, 287 - 293 КУпАП, ст. ст. 2, 5, 19, 25, 90, 168, 246, 258, 293 КАС України, суд

УХВАЛИВ

Адміністративний позов ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представник - адвокат Ільїчов Сергій Дмитрович, до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити.

Постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 Балабухи Олександра Сергійовича від 02 травня 2025 року № 3275 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП скасувати.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210 КУпАП закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_3 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) судові витрати у розмірі: 484,48 грн (чотириста вісімдесят чотири) грн 48 коп - витрати по сплаті судового збору, а також 12000 (дванадцять тисяч) грн 00 коп витрати на правову допомогу.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повне рішення складено 01 вересня 2025 року.

Суддя І.П. Шинкаренко