Справа № 199/6256/23
Суддя: Рянська Вікторія В'ячеславівна
Дата ухвалення: 2025-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 вересня 2025 рокуСправа № 199/6256/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Рянської В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в м. Дніпрі у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області про скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу,
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 27.06.2023 посадовими особами відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті було здійснено перевірку належного позивачу транспортного засобу марки КАМАЗ, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням чоловіка позивача ОСОБА_2 , який згідно з товарно-транспортною накладною (ТТН) № ТМ-4094 від 27.06.2023 перевозив пісок, придбаний для проведення будівельних робіт у належному їм домоволодінні. Ні позивач, ні її чоловік не здійснюють підприємницьку діяльність, а саме не є перевізниками. Під час перевірки посадові особи відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті пред`явили вимогу про надання індивідуальної контрольної книжки водія. Акт проведення перевірки у присутності ОСОБА_2 не складався, про існування акта позивачу стало відомо після його отримання 15.07.2023 разом із повідомленням про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, призначений на 12.07.2023. В акті перевірки відсутні відомості про свідків. Оскільки позивач не була належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, не мала можливості надати пояснення під час її розгляду та скористатися правничою допомогою. 21.07.2023 позивач отримала копію оскаржуваної постанови, яку вважає протиправною.
Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 03.08.2023 справу № 199/6256/23 за позовом ОСОБА_1 передано на розгляд до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області.
30.08.2023 зазначена справа надійшла до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області.
Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області 31.08.2023 справу № 199/6256/23 передано на розгляд до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
29.09.2023 зазначена справа надійшла до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
Ухвалою суду від 04.10.2023 позовну заяву було залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.
23.10.2023 в порядку усунення недоліків надійшла заява позивача з доданими документами.
Ухвалою від 25.10.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи.
Станом на час розгляду справи відповідь на відзив та заперечення до суду не надійшли. Згідно з ч. 4 ст. 159 КАС України подання заяв по суті справи є правом учасників справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Дослідивши матеріали справи та надані докази, проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що згідно з актом № 003753 від 27.06.2023 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, складеним старшими державними інспекторами відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті, 27.06.2023 о 12:30 год. на а/д Н-31 Дніпро-Царичанка-Кобеляки-Решетилівка, на підставі направлення на рейдову перевірку № 014524 від 23.06.2023 було проведено перевірку транспортного засобу марки КАМАЗ-вантажний самоскид, номерний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 , свідоцтво про реєстрацію серії НОМЕР_2 , водій ОСОБА_2 , посвідчення водія НОМЕР_3 , видане 19.02.2022 ТСЦ 1241. Згідно з ТТН № ТМ-4094 від 27.06.2023 автомобільний перевізник ОСОБА_2 . Під час перевірки виявлено відсутність індивідуальної контрольної книжки водія ОСОБА_2 , що є порушенням ст. 34 Закону України «Про автомобільний транспорт», п. 6.3 наказу МТЗУ № 340 від 07.06.2010. Відповідальність за вказане порушення передбачено абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» - перевезення вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених ст. 48 цього Закону (індивідуальної контрольної книжки водія). В акті зазначено, що водій відмовився від підпису та надання пояснень.
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 30.07.2014 ОСОБА_1 є власником транспортного засобу марки КАМАЗ, моделі 5511, номерний знак НОМЕР_1 .
У товарно-транспортній накладній (форма № 1-ТН) № ТМ-4094 від 27.06.2023 зазначено, зокрема, відомості про автомобіль номерний знак НОМЕР_1 , автомобільного перевізника, замовника та вантажоодержувача, водія ОСОБА_2 , вантажовідправника ФОП ОСОБА_3 , пункт навантаження с. Балівка, Балівське родовище пісків, відомості про вантаж - пісок 18,94 т, відомості про пункт розвантаження не заповнено.
Згідно зі свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_4 , виданим повторно 26.07.2023 Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), шлюб між ОСОБА_2 і ОСОБА_4 зареєстровано 14.10.2000.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд дійшов такого висновку.
Спірні правовідносини врегульовані Законом України «Про автомобільний транспорт» (далі Закон № 2344-ІІІ) та Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1567 від 08.11.2006 (далі Порядок № 1567) (у редакції станом на час виникнення спірних правовідносин).
Згідно зі статтею 6 Закону № 2344-ІІІ реалізація державної політики у сфері автомобільного транспорту здійснюється через центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.
Пунктом 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 103 від 11.02.2015 (далі Положення № 103; у редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем`єр-міністра з відновлення України - Міністра розвитку громад, територій та інфраструктури (далі - Міністр) і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.
Відповідно до підпункту 1 пункту 4 Положення № 103 основними завданнями Укртрансбезпеки є, зокрема, реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування (далі - автомобільний транспорт), міському електричному, залізничному транспорті.
Згідно з підпунктами 2, 54, 57 пункту 5 Положення № 103 Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті; проводить перевірки за додержанням суб`єктами господарювання, фізичними особами та юридичними особами вимог законодавства про транспорт; проводить перевірку транспортно-експедиційної документації на здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.
Процедуру проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт станом на час виникнення спірних правовідносин було визначено Порядком проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), завтердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1567 від 08.11.2006, відповідно до пункту 2 якого Рейдовим перевіркам (перевіркам на дорозі) підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних автомобільних перевізників (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.
Відповідно до пункту 4 Порядку № 1567 рейдові перевірки (перевірки на дорозі) на автомобільному транспорті проводяться посадовими особами Укртрансбезпеки та її територіальних органів (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) згідно з додатком 1-1, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку.
Перевірка належного позивачу транспортного засобу проводилася на підставі направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) № 014524 від 23.06.2023.
Частинами 14, 17 статті 6 Закону № 2344-ІІІ передбачено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі). Рейдові перевірки (перевірки на дорозі) дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.
Згідно з абзацом 54 статті 1 Закону № 2344-ІІІ рейдова перевірка (перевірка на дорозі) - перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо дотримання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.
Пунктами 12, 14 Порядку № 1567 передбачено, що рейдова перевірка додержання суб`єктом господарювання вимог, визначених пунктом 15 цього Порядку, здійснюється на підставі щотижневого графіка. Рейдовою перевіркою (перевіркою на дорозі) є перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.
Згідно з пунктом 15 Порядку № 1567 під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) перевіряється, у тому числі, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.
Відповідно до пункту 21 Порядку № 1567 у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.
Пунктом 22 Порядку № 1567 передбачено, що у разі відмови водія від підписання акта рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу посадова особа (особи), що провела перевірку, вносить про це запис.
Згідно з пунктами 25, 26, 27 Порядку № 1567 справа про порушення розглядається в територіальному органі Укртрансбезпеки за місцезнаходженням автомобільного перевізника або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи автомобільного перевізника) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення. Справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи автомобільного перевізника. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа автомобільного перевізника повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням або надсиланням на офіційну електронну адресу (за наявності). У разі неявки уповноваженої особи автомобільного перевізника справа про порушення розглядається без її участі.
Вказане поштове відправлення згідно з трекінгом Укрпошти перебувало у точці видачі/доставки з 04.07.2023 та вручено ОСОБА_1 особисто 15.07.2023.
Фактично рекомендований лист з повідомленням про час і місце розгляду справи позивачу був доставлений завчасно до розгляду справи. Той факт, що позивач його отримала у відділенні Укрпошти лише 15.07.2023 і, як наслідок, її необізнаність про час і місце розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт не може ставитись у вину відповідачу і не оцінюється судом як порушення останнім пункту 26 Порядку № 1567.
Нормами Порядку № 1567 не встановлено обов`язкової присутності уповноваженої особи автомобільного перевізника під час розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт. Неявка уповноваженої особи автомобільного перевізника не є перешкодою для розгляду такої справи та винесення органом державного контролю постанови про накладення адміністративно-господарського штрафу.
Подібна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 06 червня 2024 року у справі № 340/1617/22 та від 20 травня 2025 року у справі № 120/4525/23.
Статтею 34 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено, що автомобільний перевізник повинен, зокрема, виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів.
Відповідно до частин першої, другої статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:
для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;
для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
Аналіз положень статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» дає підстави для висновку, що законодавцем при визначенні документів для здійснення внутрішніх перевезень вантажів не встановлено їх вичерпний перелік, проте зазначено на необхідність наявності інших документів, передбачених законодавством.
Порядок установлення, технічного обслуговування та використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільних транспортних засобах (крім таксі), які використовуються для надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів, визначає Інструкція з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затверджена наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 № 385 (Інструкція № 385; у редакції на час виникнення спірних правовідносин).
Згідно з п. 1.3 Інструкції № 385, ця Інструкція поширюється на суб`єктів господарювання, які проводять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами (крім таксі).
Відповідно до п. 1.4 Інструкції № 385, контрольний пристрій (тахограф) - обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв.
Згідно з пунктом 1.5 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України № 340 від 07.06.2010 (у редакції на час виникнення спірних правовідносин), тахограф - обладнання, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їх водіїв.
Приписами пункту 6.3 Положення № 340 встановлено, що водій, що керує транспортним засобом, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія або повинен мати копію графіка змінності водіїв.
Згідно з абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарський штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Підставою для накладення на позивача штрафу було перевезення вантажу за відсутності у водія на момент проведення перевірки документів, визначених статтею 48 Закону № 2344-ІІІ, а саме індивідуальної контрольної книжки водія.
Позивач стверджує, що не здійснює підприємницьку діяльність, не надає послуги з перевезення вантажу, її чоловік належним позивачу транспортним засобом здійснював перевезення піску для їх власних потреб (будівельних робіт на території домоволодіння).
Верховний Суд зауважив, що основну інформацію для притягнення особи до відповідальності, а також для можливого наступного оскарження особою дій Укртрансбезпеки, несуть саме ті документи, які особа (водій транспортного засобу або інша компетентна особа автомобільного перевізника) подає контролюючому органу в момент виявлення порушення та/або під час безпосереднього розгляду питання про притягнення до адміністративної відповідальності.
Аналогічні висновки за схожих обставин справи викладені Верховним Судом у постанові від 12.10.2023 у справі № 280/3520/22.
При цьому, на підставі самих лише реєстраційних документів на транспортний засіб не можливо визначити суб`єкта, який має нести відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт. Ці вихідні дані орган контролю отримує на місці перевірки, тоді як постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу виноситься за результатами розгляду справи в територіальному органі Укртрансбезпеки і саме під час її розгляду і має бути встановлений суб`єкт, який в розумінні частини першої статті 60 Закону № 2344-ІІІ має нести відповідальність за порушення вимог цього Закону.
У постанові від 23.08.2023 у справі № 600/1407/22-а за схожих обставин справи Верховний Суд зауважив, що автомобільним перевізником є той, хто за умовами договору (із замовником) про перевезення вантажу надає відповідну послугу (статті 33, 50 Закону № 2344-III). Надання послуги з перевезення вантажів може передбачати використання (на законних підставах) транспортного засобу, який належить іншій особі, але ця обставина не змінює правового статусу перевізника в цих правовідносинах, особливо коли йдеться про застосування відповідальності, передбаченої частиною першої статті 60 Закону № 2344-III.
Відповідно до Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 363 від 14.10.1997 (у редакції на час виникнення спірних правовідносин), товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, та є одним із документів, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, що може бути складений у паперовій та/або електронній формі та має містити обов`язкові реквізити, передбачені цими Правилами.
Зі змісту товарно-транспортної накладної (форма № 1-ТН) № ТМ-4094 від 27.06.2023, наданої під час перевірки, встановлено, що перевізником, замовником, вантажоодержувачем та водієм у ній зазначено ОСОБА_2 , який є чоловіком позивача (власника транспортного засобу, що перевірявся).
Відповідачем не доведено використання вказаного транспортного засобу для перевезень вантажів позивачем ОСОБА_1 27.06.2023 як автомобільним перевізником.
Згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 з 03.12.2007 була зареєстрована як фізична особа-підприємець, з 14.12.2018 стан припинено.
За наведеного правового регулювання та встановлених у справі обставин у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Позивачем за подання до Дніпропетровського окружного адміністративного суду позовної заяви було сплачено судовий збір у сумі 1073,60 грн, що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції № 5 від 18.10.2023.
З урахуванням положень ст. 139 КАС України понесені позивачем у зв`язку з розглядом даної справи витрати зі сплати судового збору підлягають стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача.
Керуючись ст.ст. 2, 9, 77, 90, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Позов ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області про скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу - задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті № 004743 від 12.07.2023 про застосування адміністративно-господарського штрафу до ОСОБА_1 .
Стягнути з Державної служби України з безпеки на транспорті в особі відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1073,60 грн (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Відповідач: Державна служба України з безпеки на транспорті в особі відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області, місцезнаходження: 49000, м. Дніпро, вул. Воскресенська, буд. 24, .

Повний текст рішення суду складено 01.09.2025.

Суддя В.В. Рянська