Справа № 300/3812/25
Суддя: Могила А.Б.
Дата ухвалення: 2025-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"01" вересня 2025 р. справа № 300/3812/25
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Могили А.Б., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сапсан ІФ" про стягнення податкового боргу в сумі 2108311,47 грн.,-
ВСТАНОВИВ:
Головне управління ДПС в Івано-Франківській області звернулося в суд із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сапсан ІФ" про стягнення податкового боргу в сумі 2108311,47 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що за відповідачем обліковується податковий борг з податку на додану вартість, з адміністративних штрафів та санкцій, а також штрафних санкцій за порушення законодавства про патентування, порушення норм регулювання обігу готівки та застосування РРО в загальній сумі 2108311,47 грн. Враховуючи те, що у встановлений законом строк та ігноруючи податкову вимогу, надіслану відповідачу, сума податкового боргу добровільно не сплачена, позивач просив позов задовольнити повністю та стягнути дану заборгованість.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04.06.2025 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідач скористався правом подання відзиву на позовну заяву. Позовні вимоги не визнав. Вказав, що працівниками ГУ ДПС в Івано Франківській області не надано документів законності підтвердження фактичних перевірок. З копій податкових повідомлень - рішень наданих ГУ ДПС в Івано Франківській області видно, що вони не завірені печаткою, лише проставлений підпис уповноважених осіб. З наданих документів ГУ ДПС в Івано-Франківській області вбачається невідповідність даних внесених в актах фактичної перевірки №184/09-19-09-01/40312525 від 28.02.2025 з даними зазначеними в податкових повідомленнях рішеннях від 19.03.2025 №008812/0901, від 19.03.2025 №008811/0901 та №183/09-19-09 01/40312525 від 28.02.2025 з даними зазначеними в податкових повідомленнях рішеннях від 19.03.2025 року №008809/0901, від 19.03.2025 року №008808/0901. А саме: актом №183/09-19-09-01/40312525 від 28.02.2025 зазначено виявлені порушення відповідно до п.1, 2 ст.3 Закону України №265 від 06.07.1995 та ст. 21-24 Кодексу законів про працю України, а у відповідних податкових повідомленнях рішеннях зазначено, що встановлено порушення на підставі ст.28, 29 Закону №3817-ІХ, суму штрафних санкцій застосовують відповідно до ст.73 вищевказаного закону, без зазначення частин, пунктів, абзаців відповідно до яких за кожен вид порушення окремий розмір санкцій. Така ж аналогічна ситуація невідповідності з податковим повідомленням рішенням від 19.03.2025 року №008811/0901 та актом №184/09-19-09 01/40312525. Щодо податкового повідомлення-рішення від 19.03.2025 року №008812/0901, то позивач взагалі зазначив неіснуючий пункт ст. 128 ПКУ. Це позбавляє відповідача та суд визначення законності нарахування таких великих сум штрафних санкцій та чи взагалі відповідачем вчинялися такі порушення. З урахуванням цього, відсутні підстави для задоволення позову (а.с.104-106).
Суд, розглянувши відповідно до вимог ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення її учасників, дослідивши письмові докази, зазначає наступне.
Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Товариство з обмеженою відповідальністю "Сапсан ІФ" 02.03.2016 зареєстроване, як юридична особа та взяте на облік, як платник податків контролюючим органом (а.с.75-77).
Згідно з ч.1 ст.67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Порядок адміністрування податків і зборів визначають положення Податкового кодексу України.
При вирішенні даного спору судом застосовані нормативно - правові акти в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин.
Платники податків зобов`язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи, що за приписами статті 36 Кодексу є податковим обов`язком.
Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком, збором та є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом (пункт 36.2 статті 36 Податкового кодексу України).
Підстави припинення податкового обов`язку, крім його виконання, визначені пунктом 37.3 статті 37 Податкового кодексу України. Згідно з пунктом 38.1 статті 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.
Пунктом 38.2 статті 38 Податкового кодексу України визначено, що сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством, - податковим агентом, або представником платника податку.
Що стосується заборгованості з податку на додану вартість.
Згідно з пунктом 203.2 статті 203 Податкового кодексу України сума податкового зобов`язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.
Як вбачається, Товариством 30.04.2025 до контролюючого органу подано уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок (а.с.7-11), в якій самостійно визначено суму, що підлягає сплаті в розмірі 3411 грн.
Платником визначене самостійно зобов`язання не сплачено, що утворило борг в згаданій сумі.
Згідно з п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.
Контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки (пункт 75.1 статті 75 Податкового кодексу України).
Підпунктом 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України встановлено, що камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, даних СОД РРО, даних Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального та Єдиного реєстру ліцензіатів з виробництва та обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини та рідин, що використовуються в електронних сигаретах.
Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області проведена камеральна перевірка ТОВ "Сапсан ІФ" щодо отримання порядку реєстрації податкових накладних та розрахунків коригування до таких накладних з податку на додану вартість в Єдиному реєстрі податкових накладних, за результатами якої 22.01.2025 складено акт №1585/09-19-04-04-15/40312525 (а.с.16-33).
Під час перевірки контролюючим органом встановлено порушенням термінів реєстрації 686 податкових накладних, складених в період з 16.04.2024-31.08.2024.
За приписами п. 120-1.1 ст. 120 Податкового кодексу України порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної/розрахунку коригування, складеної на операції з постачання товарів/послуг, що звільняються від оподаткування податком на додану вартість; податкової накладної/розрахунку коригування, складеної на операції, що оподатковуються за нульовою ставкою; податкової накладної, складеної відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу у разі здійснення операцій, визначених підпунктами "а" - "г" цього пункту, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної; податкової накладної, складеної відповідно до статті 199 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної; податкової накладної, складеної відповідно до абзацу одинадцятого пункту 201.4 статті 201 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 і 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі: 10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів;
20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів;
30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів;
40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів;
50 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації на 366 і більше календарних днів.
Податкове повідомлення-рішення податковим органом надсилалося Товариству, однак поштове відправлення повернуто контролюючому органу із відміткою Укрпошти «за закінченням терміну зберігання» (а.с.15).
На підставі статті 42 та абзацу 3 пункту 58.3 статті 58 Податкового кодексу України, суд приходить до висновку, що направлене податкове повідомлення-рішення є врученим відповідачу.
Що стосується заборгованості з адміністративних штрафів та інших санкцій (Тлумацька ТГ).
Підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України встановлено, що фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до наказу №581 від 25.02.2025, направлень на перевірку №1043, №1044 від 25.02.2025 посадовими особами Головного управління ДПС в Івано-Франківській області проведено фактичну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю "Сапсан ІФ", АЗС №8 за адресою Тлумацький район, с.Гончарівка, вул.Центральна, 144 А, за результатами якої 28.02.2025 складено акт №183/09-19-09-01/40312525 (а.с.38-42).
Під час перевірки встановлено наступні порушення:
-роздрібна торгівля 25.02.2025 пальним без наявності ліцензії;
-згідно з даними РРО реалізація 31.01.2025 пального без наявності ліцензії;
-зберігання пального в період з 31.01.2025 по 24.02.2025 без наявності ліцензії;
-проведення розрахункової операції на повну суму покупки без застосування РРО, невидача розрахункового документа встановленого зразка;
-використання праці найманих осіб без належного укладення трудових відносин.
Відповідно до частини 1 статті 28 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального" №3817-ІХ (далі закон №3817-ІХ) зберігання пального здійснюється суб`єктами господарювання за наявності ліцензії на право зберігання пального або на право зберігання пального виключно для потреб власного споживання та/або промислової переробки.
Згідно з частино 1 статті 73 Закону №3817-ІХ за порушення цього Закону щодо виробництва, обігу та зберігання спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального суб`єкти господарювання притягаються до відповідальності згідно із законом.
Так, за змістом пункту 36 частини 2 статті 73 Закону №3817-ІХ до суб`єктів господарювання за вчинені правопорушення - зберігання пального виключно для потреб власного споживання та/або промислової переробки без наявності ліцензії на право зберігання пального застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу, зокрема за перше порушення - 4 розміри мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року.
Згідно з частиною 2 статті 29 Закону №3817-ІХ роздрібна торгівля пальним здійснюється суб`єктом господарювання за наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним.
Відповідно до пункту 22 частини 2 статті 73 Закону №3817-ІХ до суб`єктів господарювання за вчинені правопорушення - роздрібну торгівлю пальним без наявності ліцензії застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу у розмірі 45 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року.
Контролюючим органом за порушення - роздрібна торгівля пальним без наявності ліцензії, 19.03.2025 прийнято податкове повідомлення-рішення №008808/0901, яким до Товариства застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 360000 (а.с.36).
Податкові повідомлення рішення відповідачу не вручені, поштове відправлення повернуто контролюючому органу із відміткою Укрпошти «за закінчення терміну зберігання» (а.с.44-45).
На підставі статті 42 та абзацу 3 пункту 58.3 статті 58 Податкового кодексу України, суд приходить до висновку, що направлені податкові повідомлення-рішення є врученими відповідачу.
За приписами пунктів 1, 2 ст.3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" №265/95-ВР (далі Закон №265/95-ВР) суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані:
1) проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.
Використання програмних реєстраторів розрахункових операцій при оптовій та/або роздрібній торгівлі пальним забороняється;
2) надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти).
Згідно з п.1 ст. 17 Закону №265/95-ВР за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції, за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах: у разі встановлення в ході перевірки факту проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг) або неповну суму розрахунку при організації та проведенні азартних ігор; непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невидача (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання: 100 відсотків суми, на яку здійснено продаж товарів (робіт, послуг) та/або розрахунки при організації та проведенні азартних ігор з порушеннями, встановленими цим пунктом, - за порушення, вчинене вперше.
Відповідно, за встановлені порушення - проведення розрахункової операції на повну суму покупки без застосування РРО, невидача розрахункового документа встановленого зразка, контролюючим органом 17.03.2025 винесено податкове повідомлення-рішення №008506/0706, яким до Товариства застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 1020 грн. (а.с.61).
Податкове повідомлення рішення відповідачу не вручене, поштове відправлення повернуто контролюючому органу із відміткою Укрпошти «за закінчення терміну зберігання» (а.с.59).
На підставі статті 42 та абзацу 3 пункту 58.3 статті 58 Податкового кодексу України, суд приходить до висновку, що направлене податкове повідомлення-рішення є врученим відповідачу.
Що стосується заборгованості з адміністративних штрафів та інших санкцій (Угринівська ТГ).
Відповідно до наказу №582 від 25.02.2025, направлень на перевірку №1040, №1039 від 25.02.2025 посадовими особами Головного управління ДПС в Івано-Франківській області проведено фактичну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю "Сапсан ІФ" за адресою Івано-Франківський район, с.Угринів, вул.Галицька, 293, за результатами якої 28.02.2025 №184/09-19-09-01/40312525 (а.с.50-56).
В ході перевірки встановлено наступні порушення:
-проведення розрахункової операції на повну суму покупки без застосування РРО, невидача розрахункового документа встановленого зразка;
-роздрібна торгівля пальним без наявності ліцензії;
-незареєстровано акцизний склад;
- реалізація палива особою, котра не перебувала у трудових відносинах з Товариством.
За приписами пункту 230.1 статті 230 Податкового кодексу України акцизні склади та акцизні склади пересувні утворюються з метою підвищення ефективності роботи із запобігання та боротьби з незаконним виробництвом і обігом спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів, пального, посилення контролю за повнотою та своєчасністю надходження до бюджету акцизного податку.
Згідно з пунктом 230.1.2 статі 230 Податкового кодексу України платники податку - розпорядники акцизних складів зобов`язані зареєструвати:
а) усі розташовані на акцизних складах резервуари, введені в експлуатацію, витратоміри-лічильники та рівнеміри-лічильники у розрізі акцизних складів - в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі;
б) усі акцизні склади - в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.
Один акцизний склад може бути зареєстрований виключно одним розпорядником акцизного складу. Один розпорядник акцизного складу може зареєструвати один і більше акцизних складів.
Забороняється здійснення реалізації пального без наявності зареєстрованих витратомірів-лічильників, рівнемірів-лічильників та резервуарів, без реєстрації акцизного складу.
Відповідно до пункту 128-1.2 ст.128 Податкового кодексу України відсутність з вини платника податку реєстрації акцизних складів у системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового платником податку - розпорядником акцизного складу - тягне за собою накладення штрафу в розмірі 1000000 гривень.
Як наслідок, контролюючим органом встановлене порушення, яке полягало у виявлення незареєстрованого акцизного складу, винесено 19.03.2025 податкове повідомлення-рішення №008812/0901, яким до Товариства застосовано штраф в розмірі 1000000 грн. (а.с.48-49).
Податкове повідомлення рішення відповідачу не вручене, поштове відправлення повернуто контролюючому органу із відміткою Укрпошти «за закінчення терміну зберігання» (а.с.57-58).
На підставі статті 42 та абзацу 3 пункту 58.3 статті 58 Податкового кодексу України, суд приходить до висновку, що направлене податкове повідомлення-рішення є врученим відповідачу.
Окрім цього, за встановлені порушення - проведення розрахункової операції на повну суму покупки без застосування РРО, невидача розрахункового документа встановленого зразка, контролюючим органом 17.03.2025 винесено податкове повідомлення-рішення №008523/0706, яким до Товариства застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 499,80 грн. (а.с.60).
Податкове повідомлення рішення відповідачу не вручене, поштове відправлення повернуто контролюючому органу із відміткою Укрпошти «за закінчення терміну зберігання» (а.с.59).
На підставі статті 42 та абзацу 3 пункту 58.3 статті 58 Податкового кодексу України, суд приходить до висновку, що направлене податкове повідомлення-рішення є врученим відповідачу.
Згідно з пунктом 57.3 статті 57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
Однак, у даному випадку відповідач не здійснив сплату грошових зобов`язань з податку на додану вартість, адміністративних штрафів та санкцій, а також з штрафних санкцій за порушення законодавства про патентування, порушення норм регулювання обігу готівки та застосування РРО в загальній сумі 2108311,47 грн., що утворило борг у вказаній сумі.
Положеннями підпункту 56.17.5 пункту 56.17 статті 56 Податкового кодексу України встановлено, що день закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження грошового зобов`язання платника податків.
За приписами пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.
Оскільки в суду відсутні докази порушення відповідачем відповідно до статті 56 Податкового кодексу України процедури адміністративного чи судового оскарження грошового зобов`язання, визначеного вищенаведеними податковими повідомленнями-рішеннями, суд приходить до переконання, що сума грошового зобов`язання є узгодженою.
Згідно з вимогами підпункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Пунктом 59.5 статті 59 цього Кодексу встановлено, що у разі коли у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що виник після надіслання (вручення) податкової вимоги.
У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Відповідачем вимога не отримана та повернута до контролюючого органу із відміткою Укрпошти «за закінченням терміну зберігання» (а.с.62-63 на звороті).
На підставі статті 42 та статті 59 Податкового кодексу України, суд приходить до висновку, що направлена податкова вимога є врученою відповідачу.
На час розгляду справи податкова вимога неоскаржена та невідкликана.
Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг це сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Податковий борг відповідача підтверджується також довідкою про борг станом на 27.05.2025 та витягом з інтегрованих карток обліку платника податків, які містяться в матеріалах справи (а.с.6, 64-74).
Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що сума узгодженого податкового зобов`язання зі сплати податку на додану вартість, адміністративних штрафів та санкцій, а також з штрафних санкцій за порушення законодавства про патентування, порушення норм регулювання обігу готівки та застосування РРО, є податковим боргом відповідача, який ним не сплачено.
Доказів, які б свідчили про погашення заборгованості, що є предметом стягнення або спростування її наявності, відповідачем суду не надано.
Що стосується посилання представника відповідача на порушення, на її думку, процедури проведення фактичних перевірок, в частині ознайомлення та вручення наказу та направлень, то такі не заслуговують на увагу, з огляду на те, що правомірність призначення і проведення перевірки може бути підставою саме позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, як про це власне і зазначає представник відповідача у відзиві на позовну заяву.
Товариством податкові повідомлення-рішення не оскаржувалися, ані в адміністративному, ані в судовому порядку. По суті виявлені в ході перевірок порушення відповідач у відзиві на позовну заяву не спростував та не заперечив.
Разом з тим, згідно з частиною другою статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
З огляду на зміст наведеної норми процесуального права та зважаючи на те, що вимогою заявленого позову є стягнення податкового боргу, предметом доказування у даній справі є обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість стягнення податкової заборгованості в судовому порядку; встановлення факту її сплати в добровільному порядку або встановлення відсутності такого факту; перевірка вжиття контролюючим органом заходів щодо стягнення податкового боргу на підставі та в черговості, встановлених Податковим кодексом України, тощо.
При цьому питання правомірності нарахованих контролюючим органом грошових зобов`язань, не охоплюється предметом даного позову, відповідне зобов`язання не є предметом позову в справі, а отже суд не має процесуальних повноважень у межах розгляду даної справи здійснювати їх правовий аналіз.
Наведене є однією із гарантій дотримання у податкових відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права.
Що стосується посилання представника відповідача на невідповідність виявлених порушень в актах фактичних перевірок та винесених податкових повідомлень-рішень, зокрема в актах перевірки зафіксовано порушення трудового законодавства, в той час, як у податкових повідомленням-рішення містяться статті щодо порушення Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах та пального», від 18.06.2024 №3817-ІХ, то суд зазначає, що повноваження щодо застосування санкцій в частині порушення використання праці найманих осіб без укладення трудових відносин, відведено до компетенції органу Держпраці. Таким чином податковими повідомленнями-рішеннями, на підставі яких заявлено суми до стягнення, за дане порушення штрафні санкції не застосовано, відповідно дані обставини судом не досліджуються.
Не знайшло свого підтвердження і посилання представника відповідача щодо неможливості ідентифікації частин статті закону, за якими відповідача притягнуто до відповідальності, оскільки в акті перевірки чітко описані порушення з посиланнями на статті відповідного закону, що регулюють правовідносини та відповідальність за їх порушення, посилання на такі ж містяться в податкових повідомленнях рішення. Надані позивачем документи кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про факт порушення та відповідальність за його допущення.
Згідно з підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України передбачено право контролюючих органів на звернення до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронних гаманців в емітентах електронних грошей, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.
Джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів (пункт 87.1 статті 87 Податкового кодексу України).
Відповідно до пункту 95.1 статті 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Пунктами 95.3 та 95.4 статті 95 Податкового кодексу України визначено заходи щодо погашення податкового боргу платника податків, відповідно до вимог яких стягнення коштів у рахунок погашення такого боргу здійснюється за рішенням суду з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та за рахунок готівки, що належить такому платнику податків.
На переконання суду відповідач зобов`язаний погасити вказану суму податкового боргу. Наявність такого обов`язку у відповідача є визначальним для вирішення даного спору.
З огляду на вказане, позовні вимоги Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сапсан ІФ" про стягнення податкового боргу в сумі 2108311,47 грн. є обґрунтованими, а позов таким що підлягає до задоволення.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити повністю.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя /підпис/ Могила А.Б.