Справа № 420/21260/25
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2025-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

29 серпня 2025 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Юхтенко Л.Р., розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду заяву ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду 01 липня 2025 року через підсистему Електронний суд (сформовано 01.07.2025) надійшла позовна заява ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце знаходження: АДРЕСА_2 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою від 07 липня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) учасників справи в порядку ч. 5 ст. 262 КАС України.

Через канцелярію суду 27.08.2025 від представника позивача надійшла заява про забезпечення позову, в якій просить:

- Вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони ІНФОРМАЦІЯ_2 вчиняти будь-які дії спрямовані на здійснення призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі № 420/21260/25 щодо визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

На обґрунтування заяви представник зазначив, що 08.04.2015 ОСОБА_1 було взято на військовий облік військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_4 . Разом із цим, того ж дня ним було пройдено військово-лікарську комісії для визначення ступеню придатності до військової служби. Відповідно до протоколу № 6 ОСОБА_1 було визнано непридатним в мирний час, обмежено придатним у воєнний час. Дані обставини підтверджуються розширеними даними з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Проте, 22.12.2022 ОСОБА_1 було взято на військовий облік військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_5 . Разом із цим, ним було пройдено військово-лікарську комісію для визначення ступеня придатності. За результатами проходження ВЛК останнього було визнано не придатним до військової служби із виключенням з військового обліку. Після чого, ОСОБА_1 було виключено з військового обліку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_5 на підставі п. 3 ч. 6 ст. 37 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, що підтверджується довідкою ВЛК № 12/77 від 13.01.2023, тимчасовим посвідченням військовозобов`язаного серії НОМЕР_2 , проте дана інформація в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів відсутня.

Станом на сьогоднішній день, ІНФОРМАЦІЯ_6 ігнорує будь-які подані заяви про внесення інформації до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, відповіді на адвокатські запити не надає, телефонного зв`язку та зв`язку засобами електронної пошти не має.

У зв`язку з чим, в електронному кабінеті призовника, військовозобов`язаного та резервіста (Резерв+) у ОСОБА_1 з`явилась інформація, що ТЦК та СП 18.08.2025 звернувся до Нацполіції, що б доставити його для складання протоколу, у зв`язку з не проходженням (відмовою від проходження) ВЛК.

Отже, до прийняття судом рішення за поданим ОСОБА_1 позовом про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, співробітники Національної поліції України уповноважені на здійснення доставлення ОСОБА_1 до ТЦК та СП для притягнення до адміністративної відповідальності, з метою направлення на проходження військово-лікарської комісії, для визначення ступеню придатності до військової служби.

Крім цього, за результатами проходження ВЛК відносно ОСОБА_1 може бути винесено наказ про призов на військову службу під час мобілізації, та він набуде нового юридичного статусу - військовослужбовця, що унеможливить реалізацію його законних прав та інтересів, а також унеможливить виконання рішення суду, якщо його буде прийнято на користь Позивача, оскільки внесення інформації до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів про визнання ОСОБА_1 непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку, виключення з військового обліку на підставі п. 3 ч. 6 ст. 37 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу особі, яка вже є військовослужбовцем, є неможливим, бо не передбачено законом.

Зазначене свідчить, що є достатньо обґрунтовані ризики, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог позивача, оскільки, щодо ОСОБА_1 ТЦК та СП 18.08.2025 звернувся до Нацполіції, тому його може бути призвано на військову службу під час мобілізації в особливий період, що супроводжується набуттям ОСОБА_1 нового юридичного статусу - військовослужбовця, що унеможливить реалізацію ним права на відстрочку, а також унеможливить виконання рішення суду, якщо його буде прийнято на користь Позивача, оскільки надання відстрочки/бронювання від призову на військову службу під час мобілізації особі, яка вже є військовослужбовцем, є неможливим бо не передбачено законом, а тому є необхідним задовольнити заяву про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи. Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову. У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з повідомленням заінтересованих сторін у встановлений судом строк.

Розглянувши матеріали заяви, суд вважає, що розгляд цієї заяви не потребує заслуховування пояснень заявника, а тому ця заява може бути розглянута у порядку письмового провадження.

Розглянувши заяву, додатки до заяви, суд доходить висновку, що у задоволенні заяви слід відмовити, з огляду на таке.

Відповідно до ч.1ст.150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю (ч.2 ст.150 Кодексу адміністративного судочинства України).

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа або буде знаходитись справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України, заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Крім того, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Також суд має враховувати співрозмірність вимог клопотання про забезпечення позову заявленим позовним вимогам та обставинам справи.

Аналогічна позиція викладена в Постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» від 06.03.2008 р. № 2.

Водночас, будь-яке забезпечення позову в адміністративній справі є наданням тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявністю об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Існування такої небезпеки повинно бути реальним і доведене належними доказами. Рішення суду про забезпечення позову не може ґрунтуватись на припущеннях чи змодельованих позивачем ймовірних ситуаціях.

Оцінюючи обґрунтованість доводів позивача щодо необхідності забезпечення позову, суд виходить з такого.

Позивач просить вжити заходи забезпечення шляхом заборони ІНФОРМАЦІЯ_2 вчиняти будь-які дії спрямовані на здійснення призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі № 420/21260/25 щодо визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Водночас суд зазначає, що заходи забезпечення позову мають бути в межах позовних вимог, стосуватись предмету спору.

Позивачем заявлені позовні вимоги щодо не розгляду ІНФОРМАЦІЯ_1 заяви позивача про внесення інформації до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів та зобов`язання відповідача розглянути заяву та зобов`язання відповідача внести відомості до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

У заяві про забезпечення позову представник наводить свої побоювання стосовно можливого призову позивача та доставлення позивача до ТЦК та СП для притягнення до адміністративної відповідальності.

Суд зауважує, що матеріали справи не містять жодного документального підтвердження щодо здійснення відповідачем чи іншими особами подальших дій щодо подальшої мобілізації заявника.

Суду не надано докази, що відповідачем чи іншими особами вчиняються активні заходи по відношенню до позивача, які полягають у зарахуванні останнього до особового складу військової частини та факту існування реальної загрози вжиття заходів, спрямованих на проходження заявником військової служби під час мобілізації, позивачем також не надано.

Суд звертає увагу, що без ретельного і повного дослідження відповідних письмових доказів, що стосуються предмету спору неможливо очевидно встановити ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, а зупинення дії рішення та заборона вчиняти певні дії як відповідача так й інших осіб без наявності конкретних фактів існування реальної загрози щодо неможливості у подальшому виконати рішення суду є безпідставним застосуванням заходів забезпечення позову.

Враховуючи викладене, у суду відсутні підстави стверджувати про протиправність рішення суб`єкта владних повноважень та порушення прав, свобод або інтересів позивача таким рішенням, а також про наявність підстав вважати, що невжиття судом заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав та інтересів позивача, а тому заява про забезпечення позову не належить задоволенню.

Тому суд дійшов висновку, що заява про вжиття заходів забезпечення позову на цій стадії є необґрунтованою та непідтвердженою належними доказами.

З огляду на вищевикладене, керуючись ст.ст.150,151,154 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) про забезпечення позову, - відмовити.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала може бути оскаржена до П`ятого апеляційного адміністративного суду в порядку та строки передбачені статтями 295, 297 КАС України, з урахуванням п.п.15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та строки, передбачені ст. 256 КАС України.

Суддя Л.Р. Юхтенко