Справа № 300/3475/25
Суддя: Кафарський В.В.
Дата ухвалення: 2025-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"01" вересня 2025 р. справа № 300/3475/25
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі судді Кафарського В.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,
ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідач), в якому просить:
визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо неприйняття рішення по суті за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 11.04.2025 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації;
зобов`язати відповідача розглянути заяву позивача від 11.04.2025 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 14 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та прийняти рішення у спосіб і порядку, визначені постановою КМУ №560 від 16.05.2024 «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період».
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що 11.04.2025 направив до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( ОСОБА_2 ) заяву про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі абзацу 14 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (члени сім`ї другого ступеня споріднення особи з інвалідністю І або II групи, зайняті постійним доглядом за нею (не більше одного та за умови відсутності членів сім`ї першого ступеня споріднення або якщо члени сім`ї першого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи). У разі відсутності членів сім`ї першого та другого ступеня споріднення норма цього пункту поширюється на членів сім`ї третього ступеня споріднення особи з інвалідністю І або II групи). Проте, як вказує позивач, протягом встановлених законом строків жодних відповідей стосовно викладених ОСОБА_1 у заяві питань, на його адресу не надходило. На переконання позивача, така поведінка відповідача має ознаки протиправної бездіяльності щодо не розгляду заяви позивача, яка не відповідає нормам закону.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.05.2025 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.
ІНФОРМАЦІЯ_2 скеровано суду відзив на позовну заяву, який зареєстровано судом 09.06.2025 та у якому відповідач заперечує щодо задоволення позовних вимог. Зазначено, що із отриманих комісією документів та зібраної інформації, позивач не підтвердив своє право на відстрочку, а тому комісією було прийнято рішення про відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу позивачу. Так, наголошено, що заява про надання відстрочки з пакетом документів позивача були включені на розгляд комісії при ІНФОРМАЦІЯ_3 . У ході розгляду питання надання відстрочки комісією встановлено, що пакет документів не відповідає вимогами додатку 5 до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560. Зокрема, для військовозобов`язаного, який зайнятий постійним доглядом за членом сім`ї третього ступеня споріднення, який є особою з інвалідністю I чи II групи, необхідними документами є документи, що підтверджують родинні зв`язки третього ступеня споріднення (дядьки, тітки, племінники та племінниці), а також один із таких документів, що підтверджує неможливість членів сім`ї першого та другого ступеня споріднення здійснювати постійний догляд за особою з інвалідністю I чи II групи: довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією за формою, затвердженою МОЗ, або витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, або висновок лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я про потребу члена сім`ї першого або другого ступеня споріднення в постійному догляді за формою, затвердженою МОЗ, а також документи про отримання компенсації (допомоги, надбавки) на догляд або акт про встановлення факту здійснення особою постійного догляду.
Так, після вивчення наданого позивачем пакета документів, комісія дійшла висновку, що документів, об`єктивно підтверджуючих родинні зв`язки та докази фактичного здійснення постійного догляду комісії не надано, зокрема виходячи з отриманих документів неможливо встановити родинний зв`язок позивача з ОСОБА_3 та здійснення самим позивачем постійного догляду за ним. У зв`язку із цим, комісією при ІНФОРМАЦІЯ_3 за результатами розгляду заяви позивача протоколом від 02.05.2025 №45 відмовлено у наданні відстрочки від призову на військову службу по мобілізації з причини не підтвердження наявності підстав для отримання відстрочки. Також зазначено, що позивачу, відповідно до абз. 6 п. 60 Порядку №560, у зв`язку з відсутністю фінансування ІНФОРМАЦІЯ_3 , в тому числі на здійснення поштових відправлень, про прийняте рішення було повідомлено телефоном та запропоновано отримати письмове рішення в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 . Однак, з метою отримання письмового рішення позивач до ІНФОРМАЦІЯ_3 не з`являвся. З огляду на викладене, відповідач просить суд у задоволенні позову відмовити (а.с. 50-52).
Суд, розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження, дослідивши в сукупності письмові докази, наявні в матеріалах справи, письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, зазначає наступне.
Як встановлено судом з матеріалів справи, позивач засобами поштового зв`язку звернувся до відповідача із заявою від 11.04.2025 про отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 14 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (а.с. 11-12), до якої долучив документи за переліком, а саме:
копію паспорта громадянина України ОСОБА_1 (а.с. 15);
копію картки платника податків ОСОБА_1 (а.с. 16);
витяг з реєстру територіальної громади щодо ОСОБА_1 (а.с. 17);
копію витягу з Резерву від 04.02.2025 ОСОБА_1 (а.с. 18);
копію свідоцтва про народження ОСОБА_1 НОМЕР_1 (а.с. 19);
нотаріально посвідчену копію Акту про встановлення факту здійснення особою постійного догляду від 09.04.2025 (а.с. 20-21);
нотаріально посвідчену копію паспорта ОСОБА_3 (а.с. 22-24);
нотаріально посвідчену копію картки фізичної особи платника податків ОСОБА_3 (а.с. 25);
витяг з реєстру територіальної громади щодо ОСОБА_3 (а.с. 26);
нотаріально посвідчену копію довідки Сер. ИВФ-К-82 № 019815 (а.с. 27-28);
нотаріально посвідчену копію пенсійного посвідчення № НОМЕР_2 від 15.07.2002 (а.с. 29);
копію свідоцтва про народження ОСОБА_3 НОМЕР_3 від 22.07.1970 (а.с. 30);
копію висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю І чи II групи внаслідок психічного розладу №34 від 17.05.2024 (а.с. 31);
копію свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_4 від 26.03.2019 (а.с. 32);
копію свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_5 від 31.07.2019 (а.с. 33);
копія військового квитка Серія НОМЕР_6 ОСОБА_1 (а.с. 34-41).
Заява позивача разом із доданими документами отримана відповідачем 14.04.2025, що підтверджується трекінгом відстеження поштового відправлення (а.с. 14), проте зареєстрована 01.05.2025 за вх. №2480 згідно наявного штампу вхідної кореспонденції (зв. ст. а.с. 56).
Надалі, як свідчать матеріали справи, подана позивачем заява винесена на розгляд комісії та 02.05.2025 за результатами розгляду якої протокольним рішенням №45 позивачу відмовлено в наданні відстрочки.
Так, після прийнятого комісією рішення, ІНФОРМАЦІЯ_2 сформовано повідомлення про відмову в наданні відстрочки №45/9 від 02.05.2025, в якому повідомлено про причини відмови: згідно даних, які надав військовозобов`язаний, він проживає в м. Львів. Не надано підтвердних документів щодо родинних зв`язків між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (а.с. 56).
Однак, як зазначає відповідач, таке повідомлення не направлялось позивачу через обмежене фінансування на поштовий зв`язок, у зв`язку із чим ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомлено позивача про прийняте рішення засобами телефонного зв`язку. Однак, позивач не з`явився для отримання такого рішення.
Не отримавши від відповідача жодної відповіді на подану заяву та вважаючи таке протиправною бездіяльністю відповідача щодо не розгляду заяви, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.
Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому було продовжено та наразі триває.
Таким чином, на дату ухвалення рішення у цій справі в Україні діє воєнний стан, правовий режим якого визначається Законом України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 №389-VIII (в редакції станом на час виникнення спірних відносин, надалі Закон №389-VIII).
Окрім того, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 «Про загальну мобілізацію» постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.
Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 №3543-XII (далі Закон №3543-XII, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначено засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.
Так, статтею 1 Закону №3543-XII визначено, що мобілізація комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Статтею 23 Закону №3543-XII визначені категорії громадян, для яких встановлена відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації.
Так, згідно пункту 14 частини 1 статті 23 Закону №3543-XII не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, які здійснюють догляд за членами сім`ї другого ступеня споріднення особи з інвалідністю I або II групи, зайняті постійним доглядом за нею (не більше одного та за умови відсутності членів сім`ї першого ступеня споріднення або якщо члени сім`ї першого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи). У разі відсутності членів сім`ї першого та другого ступеня споріднення норма цього підпункту поширюється на членів сім`ї третього ступеня споріднення особи з інвалідністю I або II групи.
При цьому, суд зауважує, що згідно з пунктом 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154 (далі Положення №154), територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації. Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі, інших містах, районах, районах у містах. Залежно від обсягів облікової, призовної та мобілізаційної роботи утворюються районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (далі - районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки). Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються, ліквідуються, реорганізовуються Міноборони.
Відповідно до абзацу 9 пункту 11 Положення №154, районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення, оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації, які надаються в установленому порядку, та проводять перевірку підстав їх надання, ведуть спеціальний облік військовозобов`язаних.
Пунктом 12 Положення №154 визначено, що керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки має право, зокрема, видавати у межах своїх повноважень накази та розпорядження.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що до повноважень територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки належить оформлення військовозобов`язаним відстрочки від призову під час мобілізації та в особливий період і воєнний час.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11.04.2024 №3633-IX було внесено зміни до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», які набрали чинності 18.05.2024, зокрема статтю 22 Закону викладено в новій редакції. Так, новою редакцією статті 22 передбачено, зокрема, що «Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період визначається Кабінетом Міністрів України».
Так, Кабінет Міністрів України, на виконання вказаної норми, 16.05.2024 прийняв Постанову №560 «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» (надалі Порядок №560).
Відповідно до п. 56 Порядку №560, відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Пунктом 57 Порядку №560 передбачено, що для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) утворюються комісії у такому складі:
голова комісії - керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відокремленого відділу);
члени комісії - представники апарату, структурних підрозділів (освіти та науки, охорони здоров`я, соціального захисту населення, служби у справах дітей, центру надання адміністративних послуг) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації).
Відповідно до п. 58 Порядку №560, за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих та посадових (службових) осіб, зазначених у підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу заяву за формою, визначеною у додатку 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5. Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації.
Відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації може оформлятися за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів на підставі даних, отриманих з інших державних реєстрів або баз даних, які підтверджують, що військовозобов`язаний має право на відстрочку з підстав, визначених статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (пункт 59 Порядку №560).
Згідно з пунктом 60 Порядку №560, комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів. Комісія зобов`язана розглянути отримані на розгляд заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом наступного дня від дати отримання інформації на запити до органів державної влади. На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом. Про прийняте комісією рішення повідомляється засобами телефонного, електронного зв`язку або поштою заявнику не пізніше ніж на наступний день після ухвалення такого рішення. У разі позитивного рішення військовозобов`язаному надається довідка із зазначенням строку відстрочки за формою, визначеною у додатку 6. У разі відмови у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляють письмово із зазначенням причин відмови за формою, визначеною у додатку 7. Таке рішення може бути оскаржене у судовому порядку. До ухвалення комісією рішення військовозобов`язаний не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.
Отже, наведеними нормами визначено, що військовозобов`язаний має право на особисте подання на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки заяви за встановленою формою з доданими до неї документами, які підтверджують право на відстрочку, а комісії, утворені при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період зобов`язані, зокрема, вивчити отриману заяву та додані до неї документи, оцінити законність підстав для надання відстрочки, й фактично розглянути такі документи протягом семи днів з дати їх надходження, але не пізніше ніж протягом наступного дня від дати отримання інформації на запити до органів державної влади. Така комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки, що оформляються протоколом. У разі відмови у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляють письмово із зазначенням причин відмови за встановленою формою.
Як вбачається з наявних у справі матеріалів, заява ОСОБА_1 від 11.04.2025 отримана відповідачем і зареєстрована 01.05.2025 за вх. №2480 згідно наявного штампу вхідної кореспонденції (зв. ст. а.с. 56).
Так, з повідомлення №45/9 від 02.05.2025 вбачається, що відповідачем розглянуто заяву позивача та додані до неї документи та протоколом від 02.05.2025 №45 комісія ухвалила рішення про відмову у наданні ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації (а.с. 56). Підставою значиться: згідно даних, які надав військовозобов`язаний, він проживає в м. Львів. Не надано підтвердних документів щодо родинних зв`язків між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .
Таким чином, суд встановив, що в даному випадку відсутня бездіяльність відповідача щодо не розгляду заяви позивача від 11.04.2025, оскільки фактично вона є розглянутою та за результатами такого розгляду прийняте відповідне рішення.
У зв`язку із цим, у задоволенні позовної вимоги щодо протиправності бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо не розгляду по суті поданої 11.04.2025 заяви з пакетом документів слід відмовити.
При цьому, суд бере до уваги доводи відповідача про обмежене фінансування на поштовий зв`язок, що унеможливило направлення відповідного повідомлення позивачу, оскільки вимогами пункту 60 Порядку №560 передбачено альтернативні засоби повідомлення про прийняте рішення, зокрема, окрім поштового зв`язку, про прийняте комісією рішення відповідач має право повідомляти засобами телефонного чи електронного зв`язку.
Так, суд зауважує, що позивач у заяві від 11.04.2025 зазначив свій контактний номер телефону (а.с. 11), на який відповідач повідомляв ОСОБА_1 про прийняте рішення.
Окрім цього, суд зауважує, що позивач, як ініціатор надання йому відстрочки, також має право цікавитись результатом розгляду його звернення, проте, матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА_1 з метою отримання інформації про результат розгляду його заяви звертався до ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Щодо позовної вимоги зобов`язального характеру, суд зазначає наступне.
Як уже зазначено вище, положення Порядку №560 уточнюють, які документи мають бути подані військовозобов`язаним для реалізації права на відстрочку від призову під час мобілізації відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 23 Закону №3543-XII. Зокрема, для військовозобов`язаного, який зайнятий постійним доглядом за членом сім`ї третього ступеня споріднення, який є особою з інвалідністю I чи II групи, необхідними документами є документи, що підтверджують родинні зв`язки третього ступеня споріднення (дядьки, тітки, племінники та племінниці), а також один із таких документів, що підтверджує неможливість членів сім`ї першого та другого ступеня споріднення здійснювати постійний догляд за особою з інвалідністю I чи II групи: довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією за формою, затвердженою МОЗ, або витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, або висновок лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я про потребу члена сім`ї першого або другого ступеня споріднення в постійному догляді за формою, затвердженою МОЗ, а також документи про отримання компенсації (допомоги, надбавки) на догляд або акт про встановлення факту здійснення особою постійного догляду.
Отже, за змістом положень п. 14 ч. 1 ст. 23 Закону №3543-XII та Порядку №560 умовами для реалізації права на відстрочку є:
- по-перше, зайнятість військовозобов`язаного, який є членом сім`ї третього ступеня споріднення особи з інвалідністю I або II групи, постійним доглядом за такою особою;
- по-друге, відсутність членів сім`ї першого та другого ступеня споріднення із зазначеною особою, крім випадку коли такі члени сім`ї першого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи.
Тобто, лише сукупність наведених обов`язкових обставин (фактів) надають законні підстави для отримання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації за цією підставою.
Оцінюючи надані позивачем до заяви про надання відстрочки документи та доводи позивача з цього приводу, наведені у позові, судом встановлено, що у позивача відсутні підстави для надання йому відстрочки.
Так, як зазначив сам відповідач, оновлюючи свої військово-облікові дані, місцем його проживання є м. Львів, що підтверджується витягом із резерву, який долучив позивач до поданої заяви від 11.04.2025 (а.с. 18).
Окрім того, суд зауважує, що з-поміж наданих позивачем документів відсутні докази його родинних зв`язків із ОСОБА_3 , а саме які підтверджують, що позивач є членом сім`ї третього ступеня споріднення особи з інвалідністю I або II групи.
Більше того, суд звертає увагу, що позивачем до ІНФОРМАЦІЯ_3 направлено, серед іншого, висновок лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за ОСОБА_3 як особою з інвалідністю І чи II групи внаслідок психічного розладу №34 від 17.05.2024 (а.с. 31). При цьому, згідно змісту вказаного висновку, такий є дійсним з 17.05.2024 по 16.11.2024, тобто він є недійсним вже близько пів року станом на дату подання позивачем заяви (11.04.2025).
Отже, суд дійшов висновку про відсутність в даному випадку підстав для надання відстрочки позивачу на підставі пункту 14 частини 1 статті 23 Закону №3543-XII.
З огляду на викладене, суд вважає, що відповідач правомірно відмовив в наданні відстрочки ОСОБА_1 , тобто, як суб`єкт владних повноважень, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та Законами України, відтак підстави для задоволення позову відсутні.
Разом з тим, суд звертає увагу, що позивач не позбавлений права у разі наявності підстав, передбачених статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» повторно звернутися із заявою про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.
Решта доводів учасників справи на спірні правовідносини не впливають та висновків суду по суті спору не змінюють.
У своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово зазначав, що рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими; у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього. Тобто мотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи, судової інстанції, яка постановляє рішення, та інших обставин, що характеризують індивідуальні особливості справи.
Разом з цим, згідно з пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України (пункт 1); обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) (пункт 3); безсторонньо (пункт 4); добросовісно (пункт 5); з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації (пункт 7); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) (пункт 8); своєчасно, тобто протягом розумного строку (пункт 10).
Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
За змістом частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що у спірному випадку відповідач діяв на підставі закону, із урахуванням усіх обставин, які мають значення для вірного вирішення порушеного позивачем питання, у зв`язку із чим позовні вимоги не підлягають до задоволення.
Враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог, питання про розподіл судових витрат відповідно до статті 139 КАС України судом не вирішується.
Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
у задоволенні позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_7 , АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_8 , АДРЕСА_2 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Відповідачу рішення надіслати через підсистему «Електронний суд».

Перебіг процесуальних строків, початок яких пов`язується з моментом вручення процесуального документа учаснику судового процесу в електронній формі, починається з наступного дня після доставлення документів до Електронного кабінету в розділ «Мої справи».

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя /підпис/ Кафарський В.В.