Справа № 160/17430/25
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2025-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

29 серпня 2025 р.Справа № 160/17430/25

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кальника В.В., розглянувши в порядку письмового провадження клопотання Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області про закриття провадження у справі №160/17430/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

13 червня 2025 року ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому позивач просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо невиплати позивачу - громадянці України - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадщини в повному обсязі, яка лишилася після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що складається з недоотриманої пенсії згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 16 квітня 2025 року приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпроптеровської області Пахомовою Н.I. за реєстровим номером 896, спадкова справа №17/2024;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області виплатити позивачу - ОСОБА_1 залишок недоотриманої пенсії, яка за життя була нарахована ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 16 квітня 2025 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Пахомовою Н.I. за реєстровим номером 896, спадкова справа 17/2024.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є спадкоємицею за законом після смерті ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину. Рішенням Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 лютого 2025 року, справа № 216/6560/24 та рішенням Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу від 03 липня 2024 року по справі № 216/1857/24 було встановлено факт проживання позивача однією сім`єю зі спадкодавцем та надано додатковий строк для прийняття спадщини. На підставі довідки Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про наявність недоотриманої пенсії в сумі 35 603,23 грн, приватним нотаріусом 16 квітня 2025 року позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину на цю пенсію. Після звернення до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області для отримання зазначеної суми, позивачу було виплачено лише 3 450,00 грн. Відповідач мотивував відмову виплатити повну суму, посилаючись на статтю 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", яка обмежує виплату пенсії, не отриманої з вини пенсіонера, трьома роками. Позивачка вважає такі дії відповідача протиправнми, оскільки покійна ОСОБА_2 не отримувала пенсію з об`єктивних причин (важке психіатричне захворювання), а розмір спадщини вже був підтверджений свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим 16 квітня 2025 року приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Пахомовою Н.І. та зареєстроване в реєстрі за номером 896.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.06.2025 року відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.

04.08.2025 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив щодо заявлених позовних вимог, в якому відповідач просив суд відмовити в задоволенні позову. Вказав, що 25.04.2025 позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з вимогою щодо виплати грошових коштів.

Пенсіонерка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

На підставі поданої позивачем заяви від 17.04.2025 та пакету документів, враховуючи норми статті 46 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та вимоги пункту 1.8 розділу I Порядку № 22-1, проведено розрахунок суми недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 за період з 16.04.2022 по 31.05.2022 в розмірі 3450,00 грн.

Виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 проведено згідно вимог чинного законодавства.

Також відповідач зазначив, що у постанові від 27.11.2019 у справі № 2-а/1741/2009 Верховний Суд прийшов до висновку, що захист прав спадкоємців на отримання не отримання спадкодавцем пенсії, повинен відбуватися шляхом звернення з позовом до органу Пенсійного фонду в порядку цивільного судочинства.

У постанові від 15.03.2021 у справі № 243/5743/19 Верховний Суд прийшов до висновку, що якщо спадкоємець вважає кошти нараховані, але не отримані померлим пенсіонером частиною спадку та бажає їх успадкувати, має звертатись до суду з позовом до боржника у порядку цивільного судочинства шляхом пред`явлення позову про стягнення коштів.

На підставі викладеного, відповідач зазначає, що заявлений позивачем позов не підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства та просить закрити провадження у справі.

Судом встановлено, що позивач є громадянкою України, що підтверджується паспортом громадянина України, серія НОМЕР_1 , виданий Центрально - Міським РВ Криворізького МУ УМВС України в Дніпропетровській області 30 вересня 2008 року.

16 квітня 2025 року позивач отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , як спадкоємець, що проживав з померлою однією сім`єю протягом п`яти років до дня відкриття спадщини, яка складається з недоотриманої пенсії у сумі 35 603,23 гривень, згідно довідки № 0400-684, виданої відділом опрацювання пенсійної документації № 4 управління з питань виплати пенсії Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області 11 березня 2024 року.

Свідоцтво про право на спадщину за законом видане 16 квітня 2025 року приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Пахомовою Н.І. та зареєстроване в реєстрі за номером 896.

Спадкодавець ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 54 років, актовий запис про смерть № 717, що підтверджується свідоцтвом про смерть, серія НОМЕР_2 виданого 30 травня 2022 року Центрально-Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції.

Після смерті ОСОБА_2 , єдиним спадкоємцем, який звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини була позивач по справі, але оскільки позивач звернулась до нотаріуса із пропуском строку та через відсутність документів щодо родинних відносин, нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Рішенням Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 лютого 2025 року, справа № 216/6560/24 факт проживання зі спадкодавцем однією родиною був встановлений.

Рішенням Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу від 03 липня 2024 року по справі № 216/1857/24 позивачу було встановлено додатковий строк для подання заяви для прийняття спадщини.

Позивач, після набрання рішеннями суду законної сили, звернулась до приватного нотаріуса Криворізького РНО Дніпропетровської області для оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру та неотриману пенсію. Приватним нотаріусом Пахомовою Н.І. до видачі свідоцтва було здійснено запит до органів пенсійного фонду для отримання документального підтвердження розміру недоотриманої за життя спадкодавця пенсії, після отримання довідки № 0400-010504-8/48684 від 11.03.2024, якою було підтверджено наявність неотриманої пенсії на суму 35 603,23 гривень, приватним нотаріусом було видано позивачу свідоцтво про право на спадщину за законом на неотриману пенсію.

Після отримання свідоцтва про право на спадщину на неотриману пенсію, позивач з звернулась до Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області для отримання недоотриманої спадщини в розмірі 35 603,23 гривень, проте їй було виплачено неотриману пенсію у розмірі 3 450,00 гривень.

25.04.2025 року позивач звернулась до Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області для отримання відповіді щодо обґрунтування виплати в розмірі 3 450,00 грн.

Листом Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області № 23806-16019/Д-01/8-0400/25 від 23.05.2025 року позивача повідомлено, що статтею 46 Закону України від 09 липня 2003 року №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058) передбачено, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії.

Пунктом 2.26. розділу II Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846 (зі змінами) (далі - Порядок №22-1), передбачено, зокрема, що для виплати недоотриманої пенсії, яка ввійшла до складу спадщини, у зв`язку з відсутністю членів сім`ї або в разі незвернення ними за виплатою вказаної суми протягом шести місяців з дня відкриття спадщини до органу, що призначає пенсію, надається документ, що посвідчує особу заявника, свідоцтва про смерть, свідоцтво про право на спадщину.

У пункті 1.8 розділу І Порядку №22-1 зазначено, що днем звернення за виплатою недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами.

Пенсіонерка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

На підставі поданої позивачем заяви від 17.04.2025 та пакету документів, враховуючи норми статті 46 Закону №1058 та вимоги пункту 1.8 розділу І Порядку №22-1, проведено розрахунок суми недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 за період з 16.04.2022 по 31.05.2022 в розмірі 3450,00 грн.

Виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 проведено згідно вимог чинного законодавства.

Суд, перевіривши доводи сторін у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази приходить до висновку про наявність правових підстав для закриття провадження у справі, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

За визначенням, наведеним у п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС, публічно-правовий спір спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг.

В свою чергу, суб`єктом владних повноважень є орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, орган військового управління, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 КАС адміністративна справа переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

До компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Так, ч. 1 ст. 5 КАС установлено право на звернення до суду та способи судового захисту і передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у п. п. 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 19 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження;

Отже, до компетенції адміністративних судів належить вирішення спорів фізичних чи юридичних осіб з суб`єктом владних повноважень (органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, іншим суб`єктом при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства), предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте, сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

У свою чергу, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він, головним чином, обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо позивач намагається захистити своє порушене приватне право шляхом оскарження управлінських дій суб`єктів владних повноважень.

Цивільний процесуальний кодекс України (далі ЦПК) передбачає, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (ч. 1 ст. 19 цього Кодексу).

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

Згідно з ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу

При цьому, відповідно до ст. 328 ЦК право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Ст. 1216 ЦК передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Зі змісту ст. 1217 ЦК вбачається, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч. 1 ст. 46 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі Закон № 1058), нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Відповідно до ст. 52 Закону № 1058 сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним ч. 2 ст. 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім`ї, зазначені в ч. 1 цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у ч. 1 цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений ч. 2 цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Відповідно до ст. 1227 ЦК суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності входять до складу спадщини.

Аналіз положень ст. 52 Закону № 1058 дають змогу дійти висновку, що виплата суми пенсії, яка не була одержана за життя пенсіонера, здійснюється в позасудовому порядку органами Пенсійного фонду України членам сім`ї, особам, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, особам, що знаходилися на його утриманні, які звернулися із відповідною заявою протягом 6 місяців з дня смерті пенсіонера.

Водночас зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів вбачається, що позивач набув право власності на недоотриману ОСОБА_2 пенсію в порядку спадкування за законом, що підтверджено відповідним свідоцтвом про право на спадщину.

Метою звернення позивача до суду з цим позовом не є захист його прав, свобод чи інтересів у сфері публічних правовідносин.

Позивач прагне захистити своє право на майно, що входить до складу спадщини, тобто прагне захистити своє цивільне право.

Суд зазначає, що відповідач, хоч і є суб`єктом владних повноважень, проте у цьому випадку він не здійснює відносно позивача публічно-владні управлінські функції, оскільки ці функції відповідач виконував щодо померлої ОСОБА_2 .

Оскаржувані дії ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, як такі, що нерозривно пов`язані з правом спадкоємця на спадщину у вигляді недоотриманих сум пенсій померлого спадкодавця, повинні розглядатись, у разі порушення прав спадкоємця, в порядку цивільного судочинства шляхом безпосереднього стягнення таких недоотриманих сум, а не визнання протиправними дій (бездіяльності) територіальних органів Пенсійного фонду.

Звернення позивача до суду з цим позовом зумовлено захистом його права на спадщину, тобто цивільного права.

Підсумовуючи вищевикладене, та беручи до уваги те, що між сторонами виник приватний спір, який випливає не з публічно-правових, а із цивільних правовідносин, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 не належить до адміністративної юрисдикції.

Висновки суду щодо юрисдикції цього спору відповідають висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеним в постанові від 27 березня 2019 року по справі № 286/3516/16-ц, а також з висновками Верховного Суду, наведеним в постановах від 09 червня 2022 року у справі № 200/12094/18-а, від 19 квітня 2022 року у справі № 580/4214/21, від 16 квітня 2024 року у справі № 160/10395/23 та інших.

Спір, за вирішенням якого ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду, не є публічно-правовим, оскільки захисту підлягає порушене цивільне право, а тому він не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі й обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій, бездіяльності чи рішень, на відміну від визначального принципу господарського судочинства, який полягає у змагальності сторін. Суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 238 КАС України, суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається (частина 2 статті 239 КАС України).

Враховуючи, що заявлені позовні вимоги мають розглядатися в порядку цивільного судочинства, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про закриття провадження у справі № 160/17430/25.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до пункту 5 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 2, 4, 19, 170, 243, 248, 256, 287, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області про закриття провадження у справі №160/17430/25 - задовольнити.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - закрити.

Роз`яснити позивачу, що даний спір підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства місцевим загальним судом.

При цьому, також роз`яснити, що повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.В. Кальник