Справа № 320/40090/24
Суддя: Черпак Юрій Кононович
Дата ухвалення: 2025-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

27 серпня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Черпака Ю.К.,

суддів Кобаля М.І., Штульман І.В.,

розглянувши у письмовому провадженні заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Артма" про забезпечення позову у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Артма" до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2024 року товариство з обмеженою відповідальністю "Артма" (далі - позивач/заявник/ТОВ "Артма") звернулось до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у м. Києві (далі - відповідач/ГУ ДПС у м. Києві) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 04 квітня 2024 року № 5, від 08 квітня 2024 року № 2, від 08 квітня 2024 року № 2, від 08 квітня 2024 року № 2, від 05 квітня 2024 року № , від 27 червня 2024 року № 2 та від 08 квітня 2024 року № 2.

Ухвалою судді Київського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2024 року повернуто позовну заяву ТОВ "Артма".

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційне провадження у справі № 320/40090/24 відкрито та ухвалою від 03 квітня 2025 року закінчено підготовчі дії і призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження з 22 квітня 2025 року.

06 серпня 2025 року до суду апеляційної інстанції від ТОВ "Артма" надійшла заява про забезпечення позову, в якій викладено прохання зупинити дію податкових повідомлень-рішень від 04 квітня 2024 року № 5, від 08 квітня 2024 року № 2, від 08 квітня 2024 року, від 08 квітня 2024 року № 2, від 05 квітня 2024 року № 2, від 27 червня 2024 року № , від 08 квітня 2024 року № 2, від 27 лютого 2025 року № 2, від 27 лютого 2025 року № 170200412, від 27 лютого 2025 року № 170270412; від 05 лютого 2025 року № 76650408; від 05 лютого 2025 року № 76630408, а також заборонити ГУ ДПС у м. Києві здійснювати нарахування на підставі зазначених податкових повідомлень-рішень на час судового розгляду у справі № 320/40090/24.

Заява мотивована тим, що відповідач - ГУ ДПС у м. Києві, попри наявність відкритого апеляційного провадження у справі № 320/40090/24 та відсутність законної сили ухвали Київського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2024 року про повернення позовної заяви, продовжує вживати заходів податкового примусу щодо позивача. Податковим органом здійснено нарахування та винесено низку податкових повідомлень-рішень, а також складено акт про опис майна ТОВ «АРТМА». Такі дії є передчасними й необґрунтованими, оскільки спірні рішення ще перебувають на стадії судового оскарження і не набули ознак узгоджених. Подальше застосування контролюючим органом примусових заходів створює загрозу істотного порушення прав та законних інтересів товариства, призводить до безпідставних фінансових втрат, а також суперечить принципам справедливості, пропорційності та належного захисту у сфері публічно-правових відносин. У зв`язку з цим заявник просить суд вжити заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії податкових повідомлень-рішень та заборони їх подальшого нарахування

Заява ТОВ "Артма" про забезпечення позову від 06 серпня 2025 року передана судді-доповідачу 18 серпня 2025 року з підстав перебування у основній щорічній відпустці з 04 серпня 2025 року по 17 серпня 2025 року.

Для повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин, колегія суддів дійшла висновку про необхідність продовжити на розумний строк розгляд заяви про забезпечення позову.

Вирішуючи питання про наявність підстав для застосування заходів забезпечення позову, колегія суддів зазначає наступне.

За приписами частини третьої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалу про забезпечення позову постановляє суд першої інстанції, а якщо розпочато апеляційне провадження, то таку ухвалу може постановити суд апеляційної інстанції.

Згідно з частиною першою статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Частинами першою, другою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Відповідно до частини першої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Тобто, обов`язковою умовою застосування заходів забезпечення позову є наявність хоча б однієї з таких обставин: очевидність небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; доведення позивачем того, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат; очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог, як поданого позову так і майбутнього його подання, та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Вказані правові висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 13 березня 2020 року у справі № 1740/2484/18, які відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України підлягають врахуванню у цій справі.

Підстави забезпечення позову, передбачені частиною другою статті 150 КАС України, є оціночними, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи наявна хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Розглядаючи питання щодо наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову, необхідно також враховувати специфіку правовідносин, стосовно яких виник спір, та їх відповідне законодавче врегулювання, за наслідками аналізу якого можна зробити висновок, чи дійсно застосування заходів забезпечення позову є необхідним у даному конкретному випадку, чи може невжиття таких засобів мати незворотні наслідки.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, права, обов`язки платників податків та зборів, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (далі - ПК України).

Абзацом четвертим пункту 56.18 статті 56 ПК України регламентовано, що при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Тому подача заявником до суду першої інстанції позову про оскарження податкових повідомлень-рішень, дає таким рішенням статус неузгоджених, що свідчить про відсутність підстав вважати, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Мотиви, наведені заявником, не підтверджують реальний характер загрози його правам до ухвалення рішення по суті спору, а також не зумовлюють настання внаслідок невжиття таких заходів обставин, які б могли істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів, за захистом яких він звернувся.

Суд апеляційної інстанції не вбачає достатніх підстав, які б вказували на необхідність забезпечення позову саме у такий спосіб, та даних, які б свідчили про очевидну небезпеку заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, захист яких стане взагалі неможливим без вжиття таких заходів, або ж для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Окрім того, наслідки від незабезпечення цього позову жодним чином не вплинуть на можливість ефективного захисту або поновлення позивачем порушених чи оспорюваних прав або інтересів, оскільки навіть після вчинення контролюючим органом дій, спрямованих на погашення податкового боргу, заявник не позбавлений можливості порушувати питання про відстрочення або розстрочення його сплати, а в разі задоволення позову - звертатися за поверненням сплачених ним (стягнутих) коштів з Державного бюджету України відповідно до Порядку повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2013 року № 787.

Підсумовуючи вказане, суд апеляційної інстанції вважає, що на час подання та розгляду заяви про забезпечення позову не підтверджено існування обставин, які б безумовно вказували на те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист чи поновлення порушених або оспорюваних прав чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Враховуючи зазначене, виходячи із змісту поданої заяви та доводів, наведених на її обґрунтування, колегія суддів дійшла висновку про її необґрунтованість та відсутність підстав для задоволення.

Керуючись статтями 150-154, 321, 325, 328, 329, Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю "Артма" про забезпечення позову у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Артма" до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач: Черпак Ю.К.

Судді: Кобаль М.І.

Штульман І.В.