Справа № 640/8662/19
Суддя: Маєцька Н.Д.
Дата ухвалення: 2025-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

21 серпня 2025 рокум. Ужгород№ 640/8662/19

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Маєцької Н.Д.

при секретарі судового засідання Симканич Ю.В.,

за участю:

представника позивача Волинчук Є.М.,

представника відповідача Новик В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Центрального міжрегіонального управління Державної служби з питань праці (04060, м. Київ, вул. Вавилових, буд. 10, ) про визнання протиправними та скасування наказу та постанови, -

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до ч.3 ст.243 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 21 серпня 2025 року проголошено вступну та резолютивну частини Рішення. Рішення в повному обсязі складено 01 вересня 2025 року.

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Держпраці у Київській області, в якому просить: 1) Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держпраці у Київській області від 04.04.2019 року № 1815; 2) Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 02.05.2019 № КВ 889/1775/АВ/ТД/ФС-335.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 травня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

24 липня 2019 року до суду надійшла заява представника позивача про уточнення позовних вимог, в якій просив суд: 1) Визнати протиправним та скасувати абзац другий пункту 1 Наказу Головного управління Держпраці у Київській області від 04.04.2019 року № 1815; 2) Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 02.05.2019 № КВ 889/1775/АВ/ТД/ФС-335.

Законом України Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду від 13.12.2022 № 2825-IX (далі - Закон № 2825-IX) окружний адміністративний суд міста Києва ліквідовано, утворено Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві.

На підставі пункту 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 2825-IX (в редакції Закону № 3863-ІХ) та Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженому наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 № 399, проведено автоматизований розподіл адміністративних справ, які не розглянуті окружним адміністративним судом міста Києва, між окружними адміністративними судами України.

За його результатами справа № 640/8662/19 передана на розгляд та вирішення Закарпатському окружному адміністративному суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Закарпатського окружного адміністративного суду від 04.03.2025 року вказану справу передано для розгляду судді Маєцькій Н.Д.

Ухвалою судді Закарпатського окружного адміністративного суду від 07 березня 2025 року дана адміністративна справа прийнята до провадження та призначено підготовче засідання.

Вказаною ухвалою замінено відповідача Головне управління Держпраці у Київській області () на його правонаступника Центральне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці (, адреса: вул. Вавілових, 10, м. Київ, 04060).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що п. абз. 2 п. 1 наказу ГУ Держпраці у Київській області від 04 квітня 2019 року № 1815 призначено інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_1 . Такий наказ позивач вважає протиправним, оскільки спірні правовідносини врегульовані виключно приписами Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», що виключає можливість застосування до таких правовідносин постанови Кабінету Міністрів України № 295 від 26 квітня 2017 року, якою керувався відповідач, призначаючи інспекційне відвідування. Також, позивач вважає протиправною постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № КВ 889/1775/АВ/ТД/ФС-335, якою на позивача накладено штраф у розмірі 375570,00 грн. Позивач вважає, що вищевказану постанову прийнято з порушенням Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, оскільки такий Порядок не передбачає такої підстави для накладення штрафу як акт інспекційного відвідування. Крім того, позивач зазначає, що Порядком № 295 не визначено повноважень посадових осіб Держпраці тлумачити на власний розсуд характер правовідносин між сторонами цивільно-правового договору. Відтак, з огляду на укладення з громадянами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 договорів про надання послуг, позивач вважає, що ним не порушено ч. 1 і 3 ст. 24 та ч. 1 ст. 21 КЗпП України.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позову, в зв`язку з тим, що під час проведення інспекційного відвідування, за місцем здійснення господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 , на автомийці було виявлено працівників, з якими не укладено трудові договори, а саме ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які працювали мийниками-прибиральниками автомобілів та ОСОБА_4 , який працював адміністратором автомийки. Відповідно до наданих пояснень та зафіксованих відео фактів під час інспекційного відвідування було встановлено, що вищевказані працівники проходили стажування на посадах мийників-прибиральників та адміністратора автомийки. Відповідно до аналізу, наданих ФОП ОСОБА_1 цивільно-правових договорів з вищезазначеними працівниками, інспектор зробив висновок, що за своїм змістом вони відповідають трудовому договору незалежно від їх назви. За результатами інспекційного відвідування було складено Акт інспекційного відвідування від 08 квітня 2019 року № КВ889/1775/АВ. За результатами розгляду порушень, зазначених в Акті від 08 квітня 2019 року № КВ889/1775/АВ, начальником Головного управління Семчуком Р.І. було прийнято рішення про винесення постанови про накладення штрафу на підставі абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України у розмірі 375570,00 грн. З огляду на вищенаведене, відповідач діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законодавством України.

Позивач надав до суду відповідь на відзив, у якій зазначив, що відеофіксація заходу державного нагляду-контролю проводилась не уповноваженою на це особою. Також зазначив, що у зв`язку із специфікою ведення господарської діяльності позивача, а саме надання послуг з миття транспортних засобів, та з урахуванням місцезнаходження орендованого майна, послуги, які фактично надаються громадянами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 виконуються на умовах договорів підряду. Під час інспекційного відвідування не встановлено не згоди громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з умовами зазначених договорів, та відсутнє судове рішення про визнання їх недійсними. В той же час, позивач вважає, що Порядком № 295 не визначено повноважень посадових осіб Держпраці тлумачити на власний розсуд характер правовідносин між сторонами цивільно-правового договору.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, з підстав наведених у позовній заяві та відповіді на відзив.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог, з підстав наведених у відзиві на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить наступних висновків.

Судом встановлено, що першим заступником начальника Головного управління Держпраці у Київській області видано наказ від 04 квітня 2019 року № 1815 «Про проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_5 ».

Відповідно до абз. 2 п. 1 вказаного наказу визначено проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 , юридична адреса: АДРЕСА_1 .

На підставі вказаного наказу Головним управлінням Держпраці у Київській області видано направлення від 05 квітня 2019 року № 889 на проведення інспекційного відвідування, юридична адреса: АДРЕСА_1 .

05 квітня 2019 року позивачу вручено вимогу Головного управління Держпраці у Київській області про надання документів.

За результатами проведеного інспекційного відвідування складено акт від 08 квітня 2019 року № КВ889/1775/АВ.

Відповідно до вищевказаного акту, інспекційним відвідуванням встановлено, що відповідно до вимоги від 05.04.2019 року, ОСОБА_1 08.04.2019 року було надано документи (завірені копії), зокрема витяг/довідка про реєстрацію в органах статистики, інструкцію з охорони праці для мийника-прибиральника автомобілів, копії договорів ЦПХ, які були укладені та пояснення щодо ведення робіт. У ФОП ОСОБА_1 станом на 08.04.2019 року згідно наданих документів відсутні офіційно оформлені будь-які наймані працівники. Проте, під час проведення інспекційного відвідування, а саме 05.04.2019 року у ФОП ОСОБА_1 за адресою ведення господарської діяльності АДРЕСА_2 , на автомийці було виявлено, що господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 здійснює за участі найманих працівників, з якими не укладено трудових договорів, саме гр. ОСОБА_2 та гр. ОСОБА_3 працювали мийниками прибиральниками автомобілів, гр. ОСОБА_4 , який виконував роботу адміністратора автомийки. Відповідно до наданих пояснень та зафіксованих відео фактів під час інспекційного відвідування було встановлено, що вищевказані працівники проходили стажування на посадах мийників-прибиральників автомобілів та адмінстратора автомийки, знаходилися на робочих місцях, були одягнені у спец одяг та виконували певну трудову функцію. Відповідно до наданих документів між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заключені договори про надання послуг миття транспортних засобів.

В акті інспекційного відвідування зазначено, що з договорів про надання послуг, укладених суб`єктом господарювання з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вбачаються ознаки саме трудових відносин, з наступних підстав: не визначений обсяг виконуваних робіт (п. 1.1 договору); визначена сума оплати 7500,00 грн. за календарний місяць (п. 4.1 договору); визначене робоче місце працівника (п. 1.1 договору); виконавець зобов`язаний виконувати завдання, які ставить йому замовник (п. 3.2 договору); виконавцю вказуються граничні строки виконання покладених замовником завдань (п. 3.4 договору); замовник забезпечує виконавця усім необхідним для виконання роботи, передбаченої цим договором (п. 3.4 договору); до роботи виконавець допускається після первинної перевірки його практичних навиків та умінь замовником (п. 3.5 договору)ю. Умовами цивільно-правових договорів, укладених між сторонами визначено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 здійснюють миття транспортних засобів на території замовника, що вказує на те, що предметом цього договору є процес праці, а не її кінцевий результат.

Відтак, інспекційним відвідуванням встановлено порушення ч. 1 ст. 21 КЗпП України (гр. ОСОБА_2 та гр. ОСОБА_3 працювали на посаді мийник-прибиральник автомобілів, гр. ОСОБА_4 працював на посаді адміністратора автомийки на момент здійснення інспекційного відвідування за своїми робочими місцями); ч. 3 ст. 24 КЗпП України (ФОП ОСОБА_1 не було подано повідомлення про прийняття працівників на роботу до територіальних органів Державної фіскальної служби за місцем обліку підприємства як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за встановленою формою); Постанови КМ України № 413 (працівників допустили до роботи без повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України).

Позивач 17 квітня 2019 року подав до ГУ Держпраці у Київській області зауваження до акту інспекційного відвідування.

За результатами розгляду заперечення до Акту інспекційного відвідування відповідач листом від 22 квітня 2019 року повідомив, що підстави для анулювання висновків по акту інспекційного відвідування від 08.04.2019 року № КВ/889/1775/АВ відсутні.

Постановою ГУ Держпраці у Київській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 02 травня 2019 року № 889/1775/АВ/ТД/ФС-335 накладено на позивача штраф у розмірі 375570,00 грн.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує, що спеціальним законом, який регулює правовідносини щодо державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності є Закон України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 № 877-V (далі - Закон від 05.04.2007 № 877-V). Цей закон визначає правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю).

Відповідно до статті 1 Закону від 05.04.2007 № 877-V державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Частиною першою статті 7 Закону від 05.04.2007 № 877-V передбачено, що для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ (рішення, розпорядження), який має містити найменування суб`єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки.

Згідно з ч. 2 ст. 7 Закону від 05.04.2007 № 877-V на підставі наказу (рішення, розпорядження) оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю), яке підписується керівником органу державного нагляду (контролю) (головою державного колегіального органу) або його заступником (членом державного колегіального органу) із зазначенням прізвища, ім`я та по батькові і засвідчується печаткою.

Пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінетом Міністрів України № 96 від 11.02.2015 року передбачено, що Державна служба України з питань праці (Держпраця) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який, зокрема, реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю.

Відповідно до пункту 7 вказаного положення Держпраця здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

При цьому, суд зауважує, що встановлення законодавцем такої форми перевірки як інспекційне відвідування обумовлено необхідністю реалізації статті 259 КЗпП України та статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Так, статтею 259 КЗпП України унормовано, що державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 26 квітня 2017 р. № 295 затверджено Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (далі - Порядок № 295).

Порядок № 295 (чинний на момент виникнення спірних правовідносин) визначав процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю.

Згідно пункту 2 Порядку № 295 державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів, а відповідно до пункту 5 цього ж Порядку підставами для здійсненні інспекційного відвідування є, серед іншого рішення керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань прийняте за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4 - 7 цього пункту.

Рішення про доцільність проведення відповідних заходів з підстав, визначених підпунктами 5 - 7 цього пункту та пунктом 31 цього Порядку, приймає керівник органу контролю, його заступник (п. 5 Порядку № 295).

Відповідно до наказу ГУ Держпраці у Київській області від 04 квітня 2019 року № 1815 про проведення інспекційного відвідування такий наказ прийнятий за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин за результатами аналізу інформації, отриманої з інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством.

Отже, вищевказаний наказ №1815 від 04.04.2019, на думку суду, винесений у відповідності до вимог Порядку № 295.

Крім того, суд враховує, що Судова палата з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду за результатами розгляду справи № 826/17123/18 ухвалила постанову від 21.02.2020, в якій сформулювала правовий висновок, відповідно до якого у разі, якщо контролюючим органом проведена перевірка на підставі наказу про її проведення і за наслідками такої перевірки прийнято податкові повідомлення-рішення чи інші рішення, то цей наказ як акт індивідуальної дії реалізовано його застосуванням, а тому його оскарження після допуску платником податків посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки не є належним способом захисту права платника податків, оскільки наступне скасування наказу не може призвести до відновлення порушеного права. Належним способом захисту порушеного права платника податків у такому випадку є саме оскарження рішення, прийнятого за результатами перевірки.

Водночас ця судова палата сформулювала правовий висновок, відповідно до якого незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

Цей висновок, хоч і сформульований судовою палатою з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду під час розгляду податкової справи, має загальний характер і є застосовним до справи, що розглядається.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 24 квітня 2024 року у справі № 380/6882/20.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В той же час, судом встановлено, що позивач допустив інспекторів праці до проведення інспекційного відвідування щодо перевірки з питань додержання законодавства про працю. Тобто, наказ щодо проведення інспекційного відвідування є реалізованим та вичерпав свою дію.

З огляду на вищенаведене, суд вважає, що наказ ГУ Держпраці у Київській області від 04.09.2019р. № 1815 прийнято на підставі, в межах повноважень та у спосіб, які визначені законодавством України, а тому є правомірним, а відтак відсутні підстави для його скасування.

Щодо позовних вимог про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 11 Порядку № 295 Інспектори праці за наявності службового посвідчення безперешкодно, без попереднього повідомлення мають право:

1) під час проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин за наявності підстав, визначених пунктом 5 цього Порядку, самостійно і в будь-яку годину доби з урахуванням вимог законодавства про охорону праці проходити до будь-яких виробничих, службових, адміністративних приміщень об`єкта відвідування, в яких використовується наймана праця;

2) ознайомлюватися з будь-якими книгами, реєстрами та документами, ведення яких передбачено законодавством про працю, що містять інформацію / відомості з питань, які є предметом інспекційного відвідування, невиїзного інспектування, з метою перевірки їх відповідності нормам законодавства та отримувати завірені об`єктом відвідування їх копії або витяги;

3) наодинці або у присутності свідків ставити керівнику та/або працівникам об`єкта відвідування запитання, що стосуються законодавства про працю, отримувати із зазначених питань усні та/або письмові пояснення;

4) за наявності ознак кримінального правопорушення та/або створення загрози безпеці інспектора праці залучати працівників правоохоронних органів;

5) на надання робочого місця з можливістю ведення конфіденційної розмови з працівниками щодо предмета інспекційного відвідування;

6) фіксувати проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин засобами аудіо-, фото- та відеотехніки;

7) отримувати від державних органів інформацію, необхідну для проведення інспекційного відвідування, невиїзного інспектування.

Відповідно до п. 19 Порядку № 295 за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення.

Акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником об`єкта відвідування або його уповноваженим представником (п. 20 Порядку № 295).

Відповідно до п. 27 Порядку № 295 у разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом інспекційного відвідування або актом невиїзного інспектування, після розгляду зауважень об`єкта відвідування (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, за результатами якого вносить припис та/або вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених ч. 2 ст. 265 КЗпП України та частинами 2, 7 ст. 53 Закону України "Про зайнятість населення" визначає Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 № 509 (далі - Порядок № 509).

Відповідно до абз. 1 п. 2 Порядку № 509 штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками, керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками (далі - уповноважені посадові особи).

Відповідно до п. 2 Порядку № 509 штрафи можуть бути накладені, зокрема на підставі акта про виявлення під час перевірки суб`єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, виконавчого органу міської ради міста обласного значення та сільської, селищної, міської ради об`єднаної територіальної громади.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для прийняття оскарженої постанови є висновок Головного управління Держпраці у Київській області, про те, що ФОП ОСОБА_1 не було укладено трудовий договір з працівниками гр. ОСОБА_2 , гр. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які фактично знаходилися на робочому місці під час інспекційного відвідування.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що у поясненнях ОСОБА_3 від 05 квітня 2019 року, відібраних під час інспекційного відвідування та написаних ним власноручно, такиий підтвердив, що він працює на посаді автомийника у ФОП ОСОБА_1 з 01.04.2019 року. Пояснив, що режим роботи з понеділка по п`ятницю, обідня перерва з 12 до 13, вихідні дні субота та неділя. Також пояснив, що зарплату не отримував та проходить стажування, документи щодо оформлення ще не надавалися. Вищевказані пояснення підписані ОСОБА_3 .

Аналогічні пояснення надав і ОСОБА_2 , який у відібраних 05 квітня 2019 та написаних власноручно поясненнях також зазначив, що працює на посаді автомийника у ФОП ОСОБА_1 , зарплату не отримував, проходить стажування та документи щодо оформлення не надавались.

Таким чином, на переконання суду, оскільки письмові пояснення відібрані у вищевказаних осіб під час інспекційного відвідування, написані ними власноручно, то вказані особи повинні були усвідомлювати значення своїх дій та нести відповідальність за них.

При цьому, вищевказані пояснення ОСОБА_3 та ОСОБА_2 підтверджуються відеозаписом інспекційного відвідування.

Судом встановлено, що позивачем під час інспекційного відвідування надано договори про надання послуг миття транспортних засобів, укладені з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Загальне визначення цивільно-правового договору наведено у ст. 626 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Так, вказаною нормою встановлено, що договір - це* домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі статтею 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Основною ознакою, що відрізняє цивільні відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату.

Виконавець, який працює за цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, хоча і може бути з ними ознайомлений, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик, працівник не зараховується до штату установи (організації), не вноситься запис до трудової книжки та не видається розпорядчий документ про прийом його на роботу на певну посаду.

З аналізу наведених норм вбачається, що трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати не якусь індивідуально-визначену роботу, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт.

Відтак, характерними ознаками трудових відносин є: систематична виплата заробітної плати за процес праці (а не її результат); підпорядкування правилам внутрішнього трудового розпорядку; виконання роботи за професією (посадою), визначеною Національним класифікатором України ДК 003:2010 "Класифікатор професій", затвердженим наказом Держспоживстандарту від 28.07.2010 №327; обов`язок роботодавця надати робоче місце; дотримання правил охорони праці на підприємстві, в установі, організації тощо.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 07 липня 2022 року у справі № 520/4676/19.

Судом встановлено, що відповідно до договорів про надання послуг миття транспортних засобів, укладених з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 виконавець зобов`язується надавати замовнику на його території послуги миття транспортних засобів в обсязі і на умовах, передбачених договором, а замовник зобов`язується приймати та оплачувати дані послуги.

Відтак, зі змісту наданих договорів вбачається, що зазначені у договорах надані послуги відносяться до робіт постійного характеру виконання.

При цьому, суд враховує, відповідно до Класифікатора професій посада мийника-прибиральника автомобілів відповідає класифікаторові професій код 9142, код ЗКППТР-14528, випуск ДКХП 66, працівник мийник-прибиральник рухомого складу.

Крім того, суд враховує, що вищевказані договори не містять дати їх складання та підписання.

Відтак, на переконання суду, професії за якими працювали особи (з якими укладені договори цивільно-правового характеру), відповідно до кваліфікаційних характеристик виконували систематично трудові функції, за конкретною кваліфікацією, професією, посадою, підпорядковувалися правилам внутрішнього трудового розпорядку, робота зазначених працівників фактично організовувалась позивачем.

Викладене відповідає природі трудового договору, за яким працівник зобов`язаний виконувати не якусь індивідуально-визначену роботу, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посад відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства.

При цьому, суд враховує, що наданим відповідачем відеозаписом інспекційного відвідування підтверджено, що на момент інспекційного відвідування 05 квітня 2019 року на об`єкті здійснення діяльності позивача знаходились ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_6 .

Стосовно гр. ОСОБА_6 то відомості про укладення з ним будь-яких договорів відсутні. В той же час, під час проведення інспекційного відвідування ОСОБА_6 підтвердив виконання ним роботи адміністратора, що зафіксовано відеозаписом інспекційного відвідування.

Відтак, на переконання суду, інспектори праці при проведенні інспекційного відвідування позивача дійшли цілком обґрунтованого висновку про те, що позивачем фактично допущено вищевказаних осіб до роботи без укладення з ними трудового договору.

При цьому, щодо посилань позивача на те, що інспекційне відвідування проводили й інші особи, ніж ті, що вказані у направленні про проведення інспекційного відвідування, суд зазначає наступне.

З відеозапису інспекційного відвідування та відеозапису, наданого представником позивача вбачається, що безпосередньо заходи державного нагляду (контролю) здійснювали два інспектори, уповноважені на це відповідним направленням.

При цьому, присутність під час інспекційного відвідування інших осіб не свідчить про проведення заходу неуповноваженими особами. З вищевказаних відеозаписів вбачається, що двоє осіб без спеціального одягу Держрпаці не здійснювали заходів контролю та не вчиняли дій, віднесених до виключної компетенції інспекторів держпраці. В той же час, забезпечення однією з таких осіб відеофіксації інспекційного відвідування, на переконання суду, не є власне проведенням інспекційного відвідування.

Відтак, твердження позивача про проведення інспекційного відвідування неуповноваженими особами є необґрунтованими.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що контролюючий орган під час винесення постанови від 02.05.2019 року № КВ/889/1775/АВ/ТД/ФС-335 про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення на Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 діяв, на підставі у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України, а тому таке рішення є правомірним, а відтак скасуванню не підлягає.

З огляду на сукупність встановлених обставин, суд прийшов до висновку, що оскаржена постанова відповідача про накладення штрафу, відповідає вимогам чинного законодавства, відповідач при їх прийнятті діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Відтак, у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

У відповідності до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідачем доведено правомірність оскарженого абз. 2 п. 1 наказу та постанови про накладення штрафу, у зв`язку з чим позовні вимоги є необґрунтованими, суперечать вимогам закону та не відповідають обставинам справи, що підтверджується належними та допустимими доказами та у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 5, 9, 19, 77, 243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Центрального міжрегіонального управління Державної служби з питань праці (04060, м. Київ, вул. Вавилових, буд. 10, ) про визнання протиправними та скасування наказу та постанови відмовити.

2. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (Шостого апеляційного адміністративного суду).

СуддяН.Д. Маєцька