Справа № 160/24897/25
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2025-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
УСТАНОВИВ:
01.09.2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому позивач просить суд:
визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 , які полягають у внесенні відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів про повторне взяття ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на військовий облік військовозобов`язаних.;
зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 внести відомості до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів про виключення з військового обліку військовозобов`язаних ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у відповідності до відомостей зазначених у тимчасовому посвідченні № НОМЕР_1 від 08.09.2000 року.
Разом з позовом, 01.09.2025 року позивач звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просить суд
Вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони ІНФОРМАЦІЯ_4 вчиняти дії пов`язані з мобілізацією ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до прийняття судом рішення у справі.
В обґрунтування поданої заяви зазначає, що 19.08.2025 року за №4/5616/2 відповідачем було надано відповідь в якій було зазначено, що ОСОБА_1 було взято на військовий облік військовозобов`язаних, як особу яка прибула після відбування покарання з установ виконання покарання, та на теперішній час не підлягає ні зняттю ні виключення з військового обліку військовозобов`язаних. Вказано, що за порушення правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів ОСОБА_1 буї) поданий в розшук до органів Національної поліції України. Проте протокол про адміністративне правопорушення не складався до адміністративної відповідальності не притягувався. ОСОБА_1 вважає, що за відсутності підстав виключення його з військового обліку відповідач має право призвати позивача на військову службу під час мобілізації в особливий період, після чого позивач набуде нового юридичного статусу військовослужбовця, що унеможливить реалізацію права на відстрочку, а також унеможливить виконання рішення суду за позовною заявою, якщо його буде прийнято на користь позивача. На думку позивача, існує очевидна небезпека заподіяння відповідачем шкоди позивачу як перепони щодо виключення з військового обліку за обставини призову на військову службу з врученням мобілізаційних розпоряджень із вказуванням визнання придатності до несення військової служби та наказу відповідача відправки до військової частини, оскільки такий наказ про призов видається в день відправки військової команди до військових частин, що навіть після перевірки документів позивача, за відсутності відомостей в них про виключення з військового обліку чи ухвали суду про забезпечення позову, на будь-якому блок-посту України, можливий призов позивача на військову службу не за місцем його перебування на військовому обліку, що є очевидною перешкодою у реалізації права позивача, за відсутності ухвалення заходу забезпечення позову судом. Також існує об`єктивна обставина перепони в судовому порядку швидко захистити право позивача, оскаржити такий наказ. А подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень (можливого в один день наказу відповідача на призов позивача), якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову. Вказує, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії оскаржуваного розпорядження за очевидної наявності вищезазначених негативних і незворотних наслідків для ОСОБА_1 , унеможливить ефективний захист прав та інтересів позивача. Просить суд забезпечити позов.
Згідно з ч.1 ст.150 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Частиною 1 ст.154 КАС України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
З урахуванням приписів ч. 1 ст. 154 КАС України суд розглянув заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Дослідивши подану заяву про забезпечення позову та долучені докази, суд доходить висновку про відсутність підстав для її задоволення, з огляду на наступне.
Частинами 1, 2 статті 150 КАС України передбачено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову (частина четверта статті 150 КАС України).
Відповідно до положень частини першої статті 151 КАС України, позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Отже, забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, до прийняття у справі судового рішення по суті заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.
У вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, перевіряє чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду в майбутньому. Основним завданням процесуальних норм, які регламентують вжиття судом заходів забезпечення позову, є досягнення балансу між правом позивача на захист свого порушеного права та правом відповідача заперечувати проти адресованих йому вимог у будь-який дозволений законом спосіб.
Забезпечення адміністративного позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог. Вжиття заходів забезпечення адміністративного позову нерозривно пов`язано з підставами та предметом адміністративного позову і ними обумовлюється, а також із особою позивача. Забезпечення позову допускається, якщо не вжиття цих заходів може ускладнити або привести до неможливості виконання рішення суду.
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя у разі задоволення вимог позивача (заявника) або покладення додаткового обов`язку.
Тобто, прийняття такого рішення доцільне та можливе лише в разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може в майбутньому ускладнити виконання судового рішення чи призвести до потреби докласти значні зусилля для відновлення прав позивача у разі задоволення позову.
Предметом спору у цій справі є визнання протиправними дій ІНФОРМАЦІЯ_1 , які полягають у внесенні відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів про повторне взяття ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на військовий облік військовозобов`язаних, фактично як особи, яка раніше була виключеною з військового обліку, у зв`язку з засудженням до позбавлення волі за вчинення тяжких злочинів, та зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 внести відомості до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів про виключення з військового обліку військовозобов`язаних ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у відповідності до відомостей зазначених у тимчасовому посвідченні № НОМЕР_1 від 08.09.2000 року.
У заяві про забезпечення позову заявник просить до розгляду справи по суті заборони ІНФОРМАЦІЯ_4 вчиняти дії пов`язані з мобілізацією ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до прийняття судом рішення у справі.
Розглянувши заяву позивача про забезпечення позову, суд доходить висновку про відсутність підстав для її задоволення, оскільки позивачем не наведено підстав наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди його правам та інтересам до ухвалення рішення в адміністративній справі, не вказано також підстави, які б свідчили про ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду.
Відтак, оцінка правомірності дій відповідача щодо поновлення ОСОБА_2 на військовий облік підлягає з`ясуванню під час розгляду справи по суті та буде надана судом за результатами розгляду справи.
Заборона вчиняти дії пов`язані з призовом позивача на військову службу під час мобілізації (винесення наказу про призов за мобілізацією та відправлення на військову службу), про яке просить представник позивача, на думку суду, не є співмірним (в межах поданої позовної заяви) з питанням визнання протиправними дій щодо поновлення позивача на військовий облік.
З огляду на визначений позивачем предмет спору, характер спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що доводи позивача, якими обґрунтовано заяву про забезпечення позову, не можуть бути підставою для забезпечення позову.
Керуючись статтями 150, 154, 156, 241-243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).
Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ).
Ухвала суду набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Ільков