Справа № 280/10307/24
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2025-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 серпня 2025 року м. Дніпросправа № 280/10307/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Юрко І.В., суддів: Білак С.В., Чабаненко С.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22 січня 2025 року в адміністративній справі №280/10307/24 (головуючий суддя першої інстанції - Татаринов Д.В.) за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач 06.11.2024 року звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 у виданні за період з лютого 2024 року по липень 2024 року бойових розпоряджень та поданих рапортів про виплату додаткової винагороди без урахування посад у складі командування та штабу військової частини НОМЕР_2 ешелону оборони з розрахунку 50000 грн., визначеному постановою КМУ №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» та наказом Міністерства оборони України №260 від 07 червня 2018 року;

- визнати протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати йому додаткової винагороди за період з 29 лютого 2024 по 31 жовтня 2024 року з розрахунку 30000 грн.;

- визнати протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 щодо відмови від 26 серпня 2024 року вихідний №9436 у здійсненні перерахунку та виплати йому додаткової винагороди за період з 29 лютого 2024 року по 31 липня 2024 року з розрахунку 50 000 грн.;

- зобов`язати ВЧ НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату йому додаткової винагороди за період з 29 лютого 2024 року по 31 жовтня 2024 року з розрахунку 50000 грн. з розрахунку на місяць пропорційно часу участі в діях та заходах, з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 22 січня 2025 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 у виданні за період з лютого 2024 року по липень 2024 року бойових розпоряджень та поданих рапортів про виплату додаткової винагороди без урахування посад у складі командування та штабу військової частини НОМЕР_2 ешелону оборони з розрахунку 50000 грн., визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» та наказом Міністерства оборони України №260 від 07 червня 2018 року.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди за період з 29 лютого 2024 по 31 жовтня 2024 року з розрахунку 30000 грн..

Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо відмови від 26 серпня 2024 року вихідний №9436 у здійсненні перерахунку та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди за період з 29 лютого 2024 року по 31 липня 2024 року з розрахунку 50000 грн.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату, з урахуванням раніше виплачених сум, ОСОБА_2 додаткової винагороди за період з 29 лютого 2024 року по 31 жовтня 2024 року з розрахунку 50000 грн. з розрахунку на місяць пропорційно часу участі в діях та заходах.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення суду першої інстанції є не обґрунтованим та таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт вказує, що судом першої інстанції неправильно встановлено обставини у справі, оскільки враховуючи лист-роз`яснення Директора Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України від №290/13/2643 від 14.11.2023 року, у відповідача були відсутні підстави для виплати позивачу додаткової винагороди в розмірі 50000 грн. пропорційно дням виконання бойових (спеціальних завдань). Скаржник вказує, що листи-роз`яснення вищих штабів є обов`язковими для неухильного виконання в Збройних Силах України.

Вважає, що судом першої інстанції відкрито провадження за позовом позивача з недотриманим строком звернення до адміністративного суду, оскільки питання строку звернення до суду щодо прийняття громадян на публічну службу її проходження та звільнення з публічної служби регулюється частиною п`ятою статті 122 КАС України (яка є спеціальною нормою відносно частини першої статті 233 КЗпП України), і цей строк становить один місяць, який позивач не дотримався.

Позивач відзив на скаргу не подав, що не перешкоджає розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

У період з 11.03.2025 року по 20.03.2025 року суддя-доповідач Юрко І.В. перебувала на лікарняному. У період з 26.05.2025 року по 09.06.2025 року суддя-доповідач Юрко І.В. та суддя-член колегії Білак С.В. перебували у відпустці. У період з 26.05.2025 року по 13.06.2025 року суддя-член колегії Чабаненко С.В. перебувала у відпустці.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивач ОСОБА_1 з 18.11.2023 року проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , а з 29.02.2024 року призначений на посаду помічника командира військової частини НОМЕР_1 з правової роботи-начальника юридичної служби, яка відповідно до штату №04/333 військової частини НОМЕР_1 відноситься до командування військової частини.

Відповідно до наказів командира військової частини НОМЕР_1 «Про виплату додаткової винагороди» від 20.04.2024 року за №233, від 20.05.2024 року №288, від 05.06.2024 року за №313, від 25.03.2024 року за №187 позивачу у період з лютого по жовтень 2024 року нараховувалась та виплачувалась додаткова винагорода, яка встановлена постановою КМУ від 28.02.2022 року №168 у розмірі 30000,00 грн. з розрахунку на місяць пропорційно часу проходження служби.

Факт нарахування та виплати позивачу у період з лютого по жовтень 2024 року додаткової винагороди, встановленої постановою КМУ від 28.02.2022 року №168 у розмірі 30000,00 грн. підтверджується рапортами (вх.№5659 від 07.03.2024 року, вх.№8057 від 07.04.2024 року, вх.№10013 від 08.05.2024 року, вх.№4863 від 06.06.2024 року, вх.№21747 від 05.11.2024 року), а також витягами з бойових розпоряджень (№1161дск від 30.01.2024 року, №1837дск від 15.02.2024 року, №2404дск від 29.02.2024 року, №3047дск від 15.03.2024 року, №3677дск від 31.03.2024 року, №4331дск від 14.04.2024 року, №5031дск від 30.04.2024 року, №5684дск від 15.05.2024 року, №6525дск від 31.05.2024 року, №7170дск від 14.06.2024 року, №7879дск від 01.07.2024 року, №8953дск від 29.07.2024 року, №10255дск від 31.08.2024 року, №11614дск від 30.09.2024 року, №13034дск від 31.10.2024 року), копії яких наявні в матеріалах справи.

20.08.2024 року позивачем на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 подано рапорт (вхідний №16441) про здійснення донарахування та виплату різниці недоотриманої додаткової винагороди за період з 29.02.2024 року по липень 2024 року включно.

У відповідь на рапорт відповідач листом від 26.08.2024 року за №9436 повідомив про відсутність підстав для перерахунку додаткової винагороди позивача з лютого 2024 року у зв`язку із тим, що такі бойові розпорядження у ВЧ НОМЕР_1 не видавались.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо не виплати додаткової винагороди у збільшеному розмірі, позивач оскаржив такі дії до суду.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року №2011-XII (далі по тексту - Закон №2011) до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України від 25 березня 1992 року №2232-ХІІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі по тексту - Закон №2232).

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України № 260 від 07.06.2018 року (Порядок № 260).

Пунктом 2 Порядку № 260 встановлено, що грошове забезпечення військовослужбовця включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги.

За п. 3 Порядку № 260 підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).

Відповідно до пунктів 3, 4, 6 розділу XXXIV «Особливості виплати додаткової винагороди на період дії воєнного стану» Порядку №260 райони ведення воєнних (бойових) дій, склад діючих угруповань військ (сил) сил оборони держави, розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України та склад резерву Головнокомандувача Збройних Сил України сил оборони держави визначаються відповідними рішеннями Головнокомандувача Збройних Сил України.

Підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, виконанні бойового (спеціального) завдання або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі - бойові дії або заходи), у період здійснення зазначених дій або заходів здійснюється на підставі таких документів: бойовий наказ (бойове розпорядження); журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапорт (донесення) командира підрозділу (групи), корабля (судна), катера про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Про підтвердження безпосередньої участі відряджених до військових частин (установ, організацій) військовослужбовців (далі - відряджені військовослужбовці) у бойових діях або заходах командири військової частини (установи, організації), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець, повідомляють органи військового управління, військові частини (установи, організації) за місцем штатної служби військовослужбовців.

Відповідно до п. 17 Порядку № 260, на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану у зв`язку з військовою агресією рф в Україні» введений воєнний стан з 24.02.2022 року, який неодноразово продовжувався і триває до теперішнього часу.

На період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» виплачується в таких розмірах:

- 100 000 гривень - тим, які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби та курсантам), та виконують бойові (спеціальні) завдання (у розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах): під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно (у тому числі тим, що визначені в абзаці чотирнадцятому цього пункту); у районах ведення воєнних (бойових) дій з виявлення повітряних цілей противника; із здійснення польотів в повітряному просторі областей України, на територіях яких ведуться воєнні (бойові) дії; з вогневого ураження противника у складі підрозділу (засобу) ракетних військ і артилерії, підрозділу (засобу) протиповітряної оборони; на території противника (у тому числі на території між позиціями військ противника та своїх військ, тимчасово окупованих (захоплених) противником територіях); з вогневого ураження повітряних, морських цілей противника; з виводу повітряних суден з під удару противника з виконанням зльоту; кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії (поза межами внутрішніх акваторій портів, пунктів базування, місць тимчасового базування); у районах ведення воєнних (бойових) дій медичному персоналу медичних частин та підрозділів (медичних підрозділів підсилення); з відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою; у районах ведення воєнних (бойових) дій з розмінування (виявлення, знешкодження та знищення) вибухонебезпечних предметів у місцях виконання завдань за призначенням згідно з бойовими розпорядженнями;

- 50 000 гривень - військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил) або штабу тактичної групи до пункту управління оперативно-стратегічного угруповання військ включно, а також у складі командування та штабу військової частини (зведеного підрозділу) (у тому числі поза районами ведення бойових (воєнних) дій), який здійснює оперативне (бойове) управління військовими частинами та підрозділами, що ведуть воєнні (бойові) дії на лінії бойового зіткнення на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно (у розрахунку на місяць пропорційно часу участі в таких діях та заходах).

Керівниками пунктів управління, управлінь (штабів) угруповань військ (сил), командирами військових частин (у тому числі резерву, установ, організацій), до яких відряджені військовослужбовці, щомісячно до 5 числа повідомляються органи військового управління, військові частини (установи, організації) за місцем штатної служби цих військовослужбовців про дні безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах, а також виконання завдання у складі управління (штабу) угруповання військ (сил) (затверджених Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України), угруповань військ (сил), резерву, пунктів управління за минулий місяць (абзац перший пункту 7 розділу XXXIV Порядку №260).

Виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів: командирів (начальників) військових частин - особовому складу військової частини; керівника органу військового управління - командирам (начальникам) військових частин (пункту 8 розділу XXXIV Порядку №260).

Аналіз наведених норм права дає підстави дійти висновку про те, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил) або штабу тактичної групи до пункту управління оперативно-стратегічного угруповання військ включно, а також у складі командування та штабу військової частини (зведеного підрозділу) (у тому числі поза районами ведення бойових (воєнних) дій), що ведуть воєнні (бойові) дії на лінії бойового зіткнення на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно, виплачується додаткова винагорода згідно з Постановою №168 у розмірі до 50 000,00 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Проте, безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях, виконанні бойового (спеціального) завдання або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії у період здійснення зазначених дій або заходів повинна бути підтверджена, зокрема, такими документами: бойовим наказом (бойовим розпорядженням); журналом бойових дій; рапортом командира підрозділу (групи) про участь військовослужбовця у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Як встановлено судом першої інстанції, військовослужбовцями Військової частини НОМЕР_1 , зокрема позивачем, у період з лютого 2024 року по жовтень 2024 року виконувались бойові спеціальні завдання на території Оріхівської міської територіальної громади, Преображенської сільської територіальної громади, Малотокмачанської сільської територіальної громади, Таврійської територіальної сільської громади, що підтверджується рапортами (вх.№5659 від 07 березня 2024 року, вх.№8057 від 07 квітня 2024 року, вх.№10013 від 08 травня 2024 року, вх.№4863 від 06 червня 2024 року, вх.№21747 від 05 листопада 2024 року), а також витягами з бойових розпоряджень (№1161дск від 30 січня 2024 року, №1837дск від 15 лютого 2024 року, №2404дск від 29 лютого 2024 року, №3047дск від 15 березня 2024 року, №3677дск від 31 березня 2024 року, №4331дск від 14 квітня 2024 року, №5031дск від 30 квітня 2024 року, №5684дск від 15 травня 2024 року, №6525дск від 31 травня 2024 року, №7170дск від 14 червня 2024 року, № 7879дск від 01 липня 2024 року, №8953дск від 29 липня 2024 року, №10255дск від 31 серпня 2024 року, №11614дск від 30 вересня 2024 року, №13034дск від 31 жовтня 2024 року), копії яких наявні в матеріалах справи.

Додатком 1 до вищезазначених витягів з наказів, з бойових розпоряджень та рапортів підтверджено факт прийняття позивачем безпосередньої участі у бойових діях, виконанні ним бойових завдань на лінії бойового зіткнення в межах району ведення воєнних (бойових) дій у період з лютого 2024 року по жовтень 2024 року.

Вказані обставини відповідачем в апеляційній скарзі не заперечуються та не спростовано.

Судом з матеріалів справи встановлено, що відповідно до витягів з наказів командира військової частини НОМЕР_1 «Про виплату додаткової винагороди» від 20 квітня 2024 року за №233, від 20 травня 2024 року №288, від 05 червня 2024 року за №313, від 25 березня 2024 року за №187 позивачу у період з лютого по жовтень 2024 року нараховувалась та виплачувалась додаткова винагорода, яка встановлена постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 у розмірі 30000,00 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу проходження служби.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що посада позивача (помічник командира військової частини НОМЕР_1 з правової роботи-начальника юридичної служби) відповідно до штату №04/333 військової частини НОМЕР_1 , відноситься до посади командування військової частини НОМЕР_1 .

Вищезазначене у сукупності свідчить про виконання позивачем у спірний період, як особою яка відноситься до командування військової частини НОМЕР_1 , бойових (спеціальних) завдань у складі командування військової частини.

Отже, узагальнюючи встановлені обставини та надану їм оцінку, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для виплати позивачу збільшеної до 50000,00 грн. додаткової винагороди у спірний період, з чим погоджується колегія суддів.

Також суд першої інстанції правильно визначив, що лист-роз`яснення Директора Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України №290/13/2643 від 14.11.2023 року, не може бути підставою для нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди у зменшеному розмірі, оскільки листи міністерств, інших центральних органів виконавчої влади не є нормативно-правовими актами і не можуть встановлювати нові правові норми, а мають лише інформаційний, рекомендаційний, роз`яснювальний характер та за своєю суттю є службовою кореспонденцією.

За викладених обставин, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі стосовно порушення позивачем строку звернення до суду з даним позовом, апеляційний суд вважає безпідставним, оскільки позивач до теперішнього часу знаходиться на військовій службі, а тому з заявою про перерахунок грошового забезпечення та інших належних виплат, пов`язаних з проходженням військової служби, може звернутись під час всього строку проходження служби аж до звільнення з військової служби, а після звільнення у встановлений законом строк.

Колегія суддів звертає увагу, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці позивач не обмежується будь-яким строком звернення до суду з позовом про стягнення заробітної плати, що йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно із умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат.

Такий висновок зробив Конституційний Суд України в рішенні від 15.10.2013 року № 8-рп/2013.

Враховуючи викладені вище обставини в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та внесення змін до рішення суду відсутні. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки та незгоди з доказами.

Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки дана справа розглянута судом апеляційної інстанції у відповідності до вимог частини 1 статті 310 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного провадження та не відноситься до справ, передбачених частиною 4 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 77, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22 січня 2025 року в адміністративній справі №280/10307/24 залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22 січня 2025 року в адміністративній справі №280/10307/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Білак

суддя С.В. Чабаненко