Справа № 560/14812/25
Суддя: Салюк П.І.
Дата ухвалення: 2025-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

28 серпня 2025 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Салюка П.І.

розглянувши заяву про забезпечення позову ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України , Міністерства освіти і науки України про заборону приймати рішення, що стосуються припинення, реорганізації та ліквідації закладу вищої освіти,

ВСТАНОВИВ:

27 серпня 2025 року ОСОБА_1 до Хмельницького окружного адміністративного суду подано заяву про забезпечення позову до подачі позовної заяви, у якій він просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом:

- заборонити Закладу вищої освіти Подільський державний університет (ідентифікаційний код: 22769675, адреса місцезнаходження 32316, Хмельницька обл., Кам`янець-Подільський р-н, місто Кам`янець-Подільський, вул.Шевченка, буд. 12), Кам`янець-Подільському національному університету імені Івана Огієнка (ідентифікаційний код 02125616, адреса місцезнаходження: 32300, Хмельницька обл., м. Кам`янець-Подільський р-н, місто Кам`янець-Подільський, вул.Огієнка, будинок 61), та будь-яким іншим особам приймати будь-які рішення, що стосуються припинення (реорганізації шляхом приєднання) та/або реорганізації будь-яким способом та/або ліквідації Закладу вищої освіти Подільський державний університет;

- заборонити будь-яким суб`єктам державної реєстрації в розумінні пункту 14 частини першої статті 1 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, в тому числі, але не виключно, територіальним органам Міністерства юстиції України, державним реєстраторам, приватним і державним нотаріусам, а також будь-яким іншим суб`єктам, що наділені повноваженнями щодо вчинення державних реєстраційних дій, вчиняти в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань будь-які реєстраційні дії, які стосуються припинення (реорганізації шляхом приєднання) та/або реорганізації будь-яким способом та/або ліквідації Закладу вищої освіти Подільський державний університет (ідентифікаційний код: 22769675, адреса місцезнаходження 32316, Хмельницька обл., Кам`янець-Подільський р-н, місто Кам`янець-Подільський, вул.Шевченка, буд. 12).

Заява про забезпечення позову мотивована тим, що у разі незастосування заходів забезпечення позову, про які просить Позивач, можуть бути здійснені певні дії ще до ухвалення судового рішення по суті. Це, в свою чергу, на думку заявника, призведе до фактичного припинення юридичної особи Подільського державного університету, що напряму стосується предмету майбутнього адміністративного позову і така ситуація матиме незворотні юридичні наслідки і, відповідно, утруднить або навіть унеможливить виконання рішення суду в разі задоволення позову. Таким чином, існує реальна загроза припинення існування Подільського державного університету, що створює підстави для застосування заходів забезпечення позову.

Дослідивши заяву про забезпечення позову та доданні до неї матеріали суд приходить до висновку, що слід відмовити в її задоволенні, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

З урахуванням вищенаведеного положення Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд заяви про забезпечення позову здійснюється без повідомлення сторін.

Вирішуючи питання про наявність обставин, що дають підстави для забезпечення позову, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з ч. 4 ст. 150 КАС України подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Отже, законодавець визначив лише дві підстави, за наявності яких суд може забезпечити позов, а саме: ускладнення або неможливість виконання рішення суду чи відновлення порушених прав позивача внаслідок невжиття заходів забезпечення позову та очевидна протиправність рішення, дії чи бездіяльності, яким порушуються права, свободи та інтереси особи, що звернулась до суду.

Як передбачено частиною 1 статті 151 КАС України, позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

При цьому, з аналізу наведених норм права суд призначає, що забезпечення позову - це вжиття суду, у провадженні якого є справа, заходи щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Обов`язковою умовою застосування заходів забезпечення є достатнє обґрунтування того, що невжиття таких заходів може суттєво ускладнити чи унеможливити виконання рішення або суду ефективного захисту або відновлення порушених чи оскаржених прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір подати до суду, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Заявник повинен обґрунтувати підстави звернення із заявою про забезпечення позову, у зв`язку із чим, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Судом встановлено, що 11 червня 2025 року Кабінет міністрів України прийняв Розпорядження № 709-р Про реорганізацію Кам`янець-Подільського національного університету імені Івана Огієнка (далі Розпорядження №709-р). Пунктом 1 Розпорядження №709-р погоджено пропозицію Міністерства освіти і науки щодо реорганізації Кам`янець-Подільського національного університету імені Івана Огієнка (код згідно з ) шляхом приєднання його до Закладу вищої освіти Подільський державний університет (код згідно з ). На підставі Розпорядження № 709-р Міністерство освіти і науки України видало Наказ № 1066 від 25 липня 2025 року Про реорганізацію Кам`янець-Подільського національного університету імені Івана Огієнка (далі Наказ № 1066). Відповідно до наказу № 1066 було вирішено реорганізувати Кам`янець-Подільський національний університет імені Івана Огієнка та вирішено вчинити низку дій задля проведення такої реорганізації, зокрема, створити Комісію з реорганізації, яка була наділена широким колом повноважень з метою досягнення цілей Розпорядження № 709-р. В подальшому згідно до п. 4 Розпорядження від 22 серпня 2025 р. № 890-р Про реорганізацію закладу вищої освіти Подільський державний університет (далі Розпорядження №890-р, Оскаржуване розпорядження) Кабінет Міністрів України визнав Розпорядження №709-р таким, що втратило чинність. Крім того, п. 1 Розпорядження №890-р було погоджено пропозицію Міністерства освіти і науки щодо реорганізації закладу вищої освіти Подільський державний університет (код згідно з ) шляхом приєднання його до Кам`янець-Подільського національного університету імені Івана Огієнка (код згідно з ).

Крім того заявник вказує на те, що процедура реорганізації пов`язана з низкою процедур, наслідки яких є незворотними або відновлення яких буде ускладненим.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що в справі "Беєлер проти Італії" Європейський суд з прав людини повідомляє, що будь-яке втручання органу влади у захисті права не додається до загальної норми, викладеній у першому реченні частини 1 статті 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод , лише якщо забезпечено "справедливий баланс" між загальними інтересами суспільства та вимогам захисту основоположних прав конкретної особи. Питання щодо того, чи було забезпечено такий справедливий баланс, стає актуальним лише після того, як встановлено, що відповідне втручання задовольняло вимоги законності і не було свавільним.

Крім того, у рішенні від 09 січня 2007 року у справі "Інтерсплав" проти України", Європейський суд з прав людини на голоси, що втручання має бути пропорційним та не становити сильного тягаря, іншими словами воно має забезпечити "справедливий баланс" між інтересами особи і суспільства.

Згідно з роз`ясненням Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяви про забезпечення позову" , при розгляді заяви про забезпечення позову суд (суддя) має на підставі доказів, наданих запитом на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза. невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповіді, а також відповідність виду забезпечення позову, який пропонує програмі особі, яка звернулась з такою заявкою, позовним вимогам.

Відповідно до Рекомендації NR (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятий Комітетом Ради Європи 13 вересня 1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у випадку, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який вносить такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати постанову про законність чи правомірність відповідного адміністративного акта; Рішення про вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Таким чином, інститут забезпечення адміністративного позову є єдиним із гарантійним захистом прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позовників в адміністративному процесі, механізмом, який вимагає реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого в адміністративній справі.

При цьому, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах відповідних вимог та бути адекватними та відповідними з відповідними вимогами.

Отже, при вирішенні питань про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості подач заявки щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову та предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення при задоволенні позову; імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вживанням таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, в постановах Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі N 826/8556/17 та від 25 квітня 2019 року у справі N 826/10936/18 .

Співмірність передбачає розвиток негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення виклику з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків забороняє виконання певних дій.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що використовується судом, вашою відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності створюється судом, зокрема, з урахуванням змісту права (інтересу), про захист якого просить заявник, з майновими наслідками забороняється відповідати вчиняти певні дії.

Дослідивши подану ОСОБА_1 заяву судом встановлено, що в ній відсутнє достатнє та належне обґрунтування того, що невжиття заходів забезпечення адміністративного позову може суттєво ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або відновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Суд зазначає, що в даному випадку наявність ознак протиправності розпорядження Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2025 року № 890-р "Про реорганізацію закладу вищої освіти «Подільський державний університет" може бути зазначено лише на підставі з`ясування фактичних речей справи, а також оцінки належності, допустимості та надійності як кожного доказу окремо, так і доказовості та взаємозв`язку наявних у матеріалах адміністративної справи доказів у їх сукупності, що буде здійснено тільки під час розгляду даної справи за суті заявлених вимог.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що заявником не були подані належні та переконливі докази наявності визначених ч. 2 статті 150 КАС України підстав для забезпечення позову, а тому, відповідно, відсутні підстави для задоволення поданої ОСОБА_1 заяви.

Керуючись статтями 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову до подання позовної заяви відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Головуючий суддя П.І. Салюк