Справа № 580/3439/25
Суддя: Алла РУДЕНКО
Дата ухвалення: 2025-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2025 року справа № 580/3439/25
м. Черкаси
Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Руденко А. В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні у письмовому провадженні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

28.03.2025 до Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі позивач) з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі відповідач), в якій просить:

- визнати дії ІНФОРМАЦІЯ_1 протиправними щодо відмови від 27.01.2025 № 1021/8/5/ФР51789/959 про видачу нової довідки «Про заробітну плату (грошове забезпечення), одержану особою за роботу (службу) в зоні відчуження в 1986-1990 роках»;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 видати нову довідку «Про заробітну плату (грошове забезпечення), одержану особою за роботу (службу) в зоні відчуження в 1986-1990 роках» на підставі вищевказаних документів з урахуванням: посадовий оклад 190 крб, оклад за військовим званням 160 крб, надбавка за вислугу років 70 крб, компенсація взамін продовольчого пайка, грошова винагорода за перевищення граничній допустимій дози опромінення 1050 крб, командировочні (добові) 30 днів х 3,50 крб 108,50 крб, премія за службу в 1986 році в зоні відчуження 350 крб, оплата за роботу у вихідні дні в подвійному розмірі (4 днів) 553 крб, разом: 3 881,50 крб.

Обгрунтовуючи позовну заяву, позивач вказав, що він є учасником ліквідації наслідків катастрофи на ЧАЕС 1 категорії та є особою з інвалідністю внаслідок війни 2 групи. З 16.07.1986 по 21.08.1986 був відкомандирований у військову частину № НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) на посаду заступника начальника оперативної групи окремої зони - начальника штабу оперативної групи окремої зони, де перебував 36 робочих днів. Вказує, що для призначення пенсії йому була видана довідка від 15.02.2013 № 6/7/122, однак дані про склад грошового забезпечення, вказані в довідці є неповними та не відповідають вимогам Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704. Позивач зазначає, що денна тарифна ставка повинна бути 14 крб (420 крб : 30 днів), а не 10,65 крб. Усі дні він робив у 3 зоні радіаційної безпеки, де кратність була встановлена 5 згідно Розпорядження Ради Міністрів СРСР № 1031 від 23.05.1986. Також не враховані добові, винагорода за отримання опромінення більш граничної дози в 25 рентген; доплата за роботу у вихідні дні, премія. Вважає, що грошове забезпечення у період служби у військовій частині № НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) повинно було бути нараховано в більшому розмірі, а саме в грошове забезпечення у період служби в зоні ЧАЕС повинно включати: посадовий оклад 190 крб, оклад за військовим званням 160 крб, надбавка за вислугу років 70 крб, компенсація взамін продовольчого пайка, грошова винагорода за перевищення граничної допустимої дози опромінення 1050 крб, командировочні (добові) 30 днів х 3,50 крб 108,50 крб, премія за службу в 1986 році в зоні відчуження 350 крб, оплата за роботу у вихідні дні в подвійному розмірі 553 крб. Позивач звернувся до відповідача із заявою щодо видачі нової довідки, однак йому було відмовлено у видачі такої довідки. Вважає дії відповідача щодо відмови у перерахунку грошового забезпечення за службу в зоні відчуження в 1986 році неправомірними. За захистом своїх прав та інтересів звернувся до суду.

Відповідач 14.05.2025 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що згідно протоколу засідання комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 про заробітну плату (грошове забезпечення) одержану особою за роботу (службу) в зоні відчуження в 1986-1990 роках № 2 позивачу видана довідка від 15.02.2013 за вих. № 6/7/122. До розрахунку вищевказаної довідки прийнято посадовий оклад на посаді начальника штаба-заступника командира в розмірі 190 карбованців, та оклад за військовим званням 160 карбованців. Разом 350 карбованців. Керуючись листом Міністерства соціальної політики України від 13.04.2001 № 03-3/1652-018-2 прибавка замість продовольчого пайка і грошова компенсація замість продпайка при призначенні пенсії не враховується. Офіцерам дана прибавка складала 20 карбованців. 350 карбованців 20 карбованців = 330 карбованців. Тому в довідці від 15.02.2013 № 6/7/122 до розрахунку приймалась сума 330 карбованців. Згідно архівної довідки від 16 вересня 1997 № З15/4/2186 зазначено, що позивачу з 16.07.1986 по 20.08.1986 зараховано місце роботи в 3 зоні небезпеки. Указує, що з 10.06.1986 діяла кратність оплати праці працівників, зайнятих на роботах у третій, другій та першій небезпечних зонах, здійснюється відповідно в чотирикратному, трикратному та двократному розміру. Отже, довідка про заробітну плату (грошове забезпечення), одержана за роботу (службу) в зоні відчуження в 1986-1990 роках від 15.02.2013 № 6/7/122, була видана позивачу згідно чинного законодавства. У зв`язку з чим просить відмовити у задоволені позовних вимог.

Ухвалою від 22.04.2025 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив спрощене позовне провадження без виклику сторін.

З`ясувавши доводи позивача, викладені у позовній заяві, дослідивши подані письмові докази, наявні в матеріалах справи, суд встановив такі фактичні обставини.

Позивача ОСОБА_1 є особою з інвалідністю 2 групи та має пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни, що підтверджується свідоцтвом серія НОМЕР_2 від 21.06.2013, та є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, що підтверджується свідоцтвом серія НОМЕР_3 від 13.11.2020.

Позивач з 16.07.1986 по 21.08.1986 був відкомандирований у військову частину № НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) на посаду заступника начальника оперативної групи окремої зони - начальника штабу оперативної групи окремої зони.

За службу в зоні відчуження в 1986-1990 роках № 2 позивачу була видана довідка від 15.02.2013 № 6/7/122 (сума 330 карбованців).

На виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 25.09.2024 у справі №580/4602/24 відповідач повторно розглянув звернення позивача від 31.07.2023 та від 11.11.2023, а також звернення від 21.12.2024 з питання видачі довідки про заробітну плату (грошове забезпечення), одержану особою за роботу (службу) в зоні відчуження в 1986-1990 роках, та листом від 27.01.2025 № 1021/8/5/ФР51789/959 повідомив, що питання видачі довідки вже було розглянуто на засіданні комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 про заробітну плату (грошове забезпечення), одержане особою за роботу (службу) в зоні відчуження в 1986-1990 роках, та згідно протоколу №2 позивачу видано довідку від 15.02.2013 № 6/7/122. Оскільки зазначена довідка вже видавалась, а рішення комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 не було оскаржене позивачем, підстав для повторного розгляду питання видачі запитуваної йому довідки немає.

Позивач вважає дії позивача щодо відмови видати нову довідку «Про заробітну плату (грошове забезпечення) за роботу (службу) в зоні відчуження в 1986-1990 роках» протиправними та такими, що порушують його права та інтереси, тому звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим фактичним обставинам, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 54 Закону № 796-XII пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством. Дружинам (чоловікам), які втратили годувальника із числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесених до категорії 1, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від причинного зв`язку смерті з Чорнобильською катастрофою.

Частиною четвертою статті 15 Закону № 796-XII передбачено, що видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

Відповідно до абзацу першого пункту 2.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 15.10.2013 № 8-рп/2013 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 233 КЗпП України, статей 1, 12 Закону України "Про оплату праці", праву працівника на належну заробітну плату кореспондує обов`язок роботодавця нарахувати йому вказані виплати, гарантовані державою, і виплатити їх. При цьому право працівника не залежить від нарахування йому відповідних грошових виплат.

Таким чином, право позивача на заробітну плату у підвищеному розмірі за період його роботи у зоні відчуження гарантоване державою.

Базовим документом, який визначав порядок оплати праці ліквідаторам аварії на ЧАЕС, є постанова Центрального Комітету КПРС, Президії Верховної СРСР, Ради Міністрів СРСР та Всесоюзної Професійних Спілок від 07.05.1986 № 524-156 "Про умови оплати праці і матеріального забезпечення працівників підприємств і організацій зони Чорнобильської атомної електростанції".

Так, пунктом 1 цієї постанови передбачались виплати військовослужбовцям військових частин і органів Комітету державної безпеки СРСР, а також особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, що виконують службові обов`язки в зоні Чорнобильської АЕС, посадові оклади і оклади за військовим або спеціальним званням в подвійному розмірі.

Розпорядженнями Ради Міністрів СРСР від 17.05.1986 № 964-рс "Про виділення Міненерго СРСР додаткових фондів заробітної плати" дозволено керівникам міністерств і відомств, які брали участь у ліквідації аварії, за згодою представника урядової комісії проводити у виключних випадках оплату праці працівників, зайнятих роботах у III, II, I зонах небезпеки у 5-, 4-, 3-кратному розмірах.

Розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 23.05.1986 № 1031-рс поширено порядок та умови підвищеної оплати праці, передбачені розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17.05.1986 № 964, на військовослужбовців, начальницький та рядовий склад органів внутрішніх справ.

Грошове забезпечення особам начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ, що виконували службові обов`язки в зоні Чорнобильської АЕС, здійснювалося на підставі нормативно-правових актів МВС СРСР та МВС УРСР, зокрема, наказів МВС СРСР від 11.05.1986 № 0130, від 17.05.1986 № 0149, від 30.06.1986 № 0189 та інших.

Абзацом 1 пункту 1 наказу МВС СРСР від 17.05.1986 № 0149 "Про додаткові виплати особистому складу органів та внутрішніх військ МВС СРСР, які зайняті на роботах з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" на виконання зазначених розпоряджень міністру внутрішніх справ Української РСР було дозволено за погодженням з головою Урядової комісії з ліквідації аварії здійснювати у виняткових випадках оплату праці робітників, службовців, а також призваних на збори військовозобов`язаних, які зайняті на особливо важливих і відповідальних роботах з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у ІІІ зоні небезпеки - у 5-кратному розмірі у порівнянні зі встановленими чинним законодавством нормами, у II зоні - у 4-кратному розмірі, у І зоні - у 3-кратному розмірі.

Суд наголошує, що надбавки за вислугу років та інші надбавки нараховувались за основним місцем служби.

Постановою Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05.06.1986 № 665-195 (постанова Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986 № 207-7) надано право керівникам міністерств і відомств та їх заступникам здійснювати оплату праці працівників, зайнятих на роботах у третій, другій і першій зонах небезпеки, відповідно в 4-, 3- і 2-кратному розмірах понад середньомісячну заробітну плату, виходячи з тарифної ставки (окладу), встановленої за основним місцем роботи.

Оплата праці робітників і службовців, відряджених у зону ЧАЕС та призваних на військові збори, за якими відповідно до чинного законодавства зберігалась за основним місцем роботи середньомісячна заробітна плата, провадилась відповідно абзацу 4 пункту 1 Постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05.06.1986 № 665-195 (абзац 4 підпункт 1 пункту 1 Постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986 № 207/7) у відповідних зонах небезпеки в 4-, 3- і 2-кратному розмірах (із врахуванням 100% тарифної ставки), виходячи з тарифної ставки, встановленої за основним місцем роботи.

Якщо відрядженим особам за основним місцем роботи зберігали грошове забезпечення, то показник кратності для розрахунку оплати праці за роботу в зоні відчуження зменшувався на одиницю.

Таким чином, після прийняття розпорядження Ради Міністрів СРСР від 17.05.1986 № 964 робота працівників оплачувалась у кратному розмірі, виходячи з тарифної ставки за місцем роботи, без застосування підвищених тарифів та подвійного посадового окладу та окладу за спеціальними званнями згідно постанови Центрального Комітету КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР та Всесоюзної Центральної Ради Професійних Спілок від 07.05.1986 № 524-156.

Вказаними нормативно-правовими актами передбачено, що оплата фактично відпрацьованого часу (включаючи вихідні і святкові дні) у відповідних зонах небезпеки повинна проводитись виходячи із розрахункової денної тарифної ставки (посадового окладу), що враховується із тарифної ставки (посадового окладу) за даний місяць, поділеної на календарну кількість днів цього місяця.

Нарахування грошового забезпечення за роботу в зоні відчуження військовослужбовців, рядового і начальницького складу ОВС проводилось відповідно до Розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 23.05.1986 № 1031 та листа Державного комітету УРСР з праці від 23.09.1986 № 136с "Про порядок матеріального забезпечення призваних на збори військовозобов`язаних".

Відповідно до ст. 2 Закону України від 24.03.1995 № 108/95-ВР "Про оплату праці", якою визначається структура заробітної плати, основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством: премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. До інших заохочувальних та компенсаційних виплат належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Відповідно до підпункту 4 пункту 3 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1210, яка набрала чинності з 01.01.2012, у разі коли особа пропрацювала в зоні відчуження менше календарного місяця у 1986-1990 роках, за її бажанням пенсія може обчислюватися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу у зоні відчуження, за весь фактично відпрацьований час, в одному із неповних календарних місяців роботи протягом цих років, без додавання суми заробітної плати за період роботи за межами зони відчуження.

Таким чином, розмір пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до частини першої статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" і Порядку № 1210, ставиться в залежність від одержаного особою заробітку за період роботи в зоні відчуження.

Суд наголошує, що основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). А інші заохочувальні та компенсаційні виплати - це виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. (ст.2 ЗУ "Про оплату праці").

Відповідно до ст. 62 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" встановлено, що роз`яснення порядку застосування цього Закону провадиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, рішення якого є обов`язковими для виконання міністерствами та іншими центральними та місцевими органами виконавчої влади, всіма суб`єктами господарювання незалежно від їх відомчої підпорядкованості та форм власності.

Відповідно до роз`яснення Міністерства соціальної політики України від 12.04.2013 особам офіцерського складу було встановлено виплату одноразової винагороди за отриману гранично допустиму дозу опромінення в розмірі трьох місячних окладів грошового утримання за посадою та військовим званням (розпорядження Ради Міністрів СРСР від 17.05.1986 № 964-рс). До середнього заробітку для нарахування пенсії включаються всі елементи грошового забезпечення за умови, що вони не носять разового характеру.

Як встановив суд, згідно протоколу засідання комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 про заробітну плату (грошове забезпечення) одержану особою за роботу (службу) в зоні відчуження в 1986-1990 роках № 2 позивачу видана довідка від 15.02.2013 № 6/7/122.

До розрахунку зазначеної довідки прийнято посадовий оклад на посаді начальника штаба-заступника командира в розмірі 190 карбованців, та оклад за військовим званням 160 карбованців. Разом 350 карбованців. Що також підтверджується архівною довідкою від 04.04.2012 № 71159 (а. с. 12).

При цьому, відповідно до листа Міністерства соціальної політики України від 13.04.2001 № 03-3/1652-018-2 прибавка замість продовольчого пайка і грошова компенсація замість продпайка при призначенні пенсії не враховується. Офіцерам дана прибавка складала 20 карбованців. 350 карбованців 20 карбованців = 330 карбованців.

Таким чином, у довідці від 15.02.2013 № 6/7/122 до розрахунку приймалась сума 330 карбованців.

Згідно з архівною довідкою від 16.09.1997 № 315/4/2186 (а. с. 10) позивачу з 16.07.1986 по 20.08.1986 зараховано місце роботи в 3 зоні небезпеки.

Як було зазначено вище, відповідно до розпорядження Ради Міністрів СРСР від 17.05.1986 № 964-рс надано дозвіл керівникам міністерств і відомств, які беруть участь у ліквідації аварії, за погодженням з головою урядової комісії виплачувати заробітну плату працівникам у виняткових випадках, зайнятих на вказаних працях в III зоні небезпеки, в п`ятикратному розмірі, у порівнянні з нормами, встановленими чинним законодавством, по II зоні - в чотирикратному розмірі та в І зоні - трикратному.

Постановою Всесоюзної центральної ради професійних спілок Ради Міністрів СРСР від 05.06.1986 № 665-195 надано право керівникам міністерств і відомств та їх заступникам виплачувати заробітну плату працівникам, зайнятих на пряцях з ліквідації наслідків аварії в відповідних зонах небезпеки, у розмірах, визначених розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17.05.1986 № 964-рс. Оплата праці працівників, зайнятих на роботах у третій, другій та першій небезпечних зонах, здійснюється відповідно в чотирикратному, трикратному та двократному розміру, понад середньомісячну заробітну плату, виходячи з тарифної ставки (окладу), встановленої за основним місцем роботи.

Постановою Ради Міністрів УРСР та Української республіканської рада профспілок від 10.06.1986 № 207-7 надано право керівникам міністерств і відомств та їх заступникам виплачувати заробітну плату працівникам, зайнятих на пряцях з ліквідації наслідків аварії в відповідних зонах небезпеки, у розмірах, визначених розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17.05.1986 № 964-рс. Встановити, що оплата праці працівників, зайнятих на роботах у третій, другій та першій небезпечних зонах, здійснюється відповідно в чотирикратному, трикратному та двократному розміру, понад середньомісячну заробітну плату, виходячи з тарифної ставки (окладу), встановленої за основним місцем роботи.

Тобто з 10.06.1986 діяла кратність оплати праці працівників, зайнятих на роботах у третій, другій та першій небезпечних зонах, здійснюється відповідно в чотирикратному, трикратному та двократному розміру.

Ураховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що довідка про заробітну плату (грошове забезпечення), одержану позивачем за роботу (службу) в зоні відчуження в 1986-1990 роках від 15.02.2013 № 6/7/122 була видана йому згідно чинного законодавства.

Тому, відмовляючи позивачу у підготовці та наданні нової довідки про заробітну плату (грошове забезпечення), одержану особою за роботу (службу) в зоні відчуження в 1986-1990, ІНФОРМАЦІЯ_4 діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України №1006-р від 25.11.1993 "Про надання дозволу МВС на перерахунок грошового утримання колишніх співробітників апарату МВС - учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС" та Розпорядження Ради Міністрів СРСР від 23.05.1986 № 1031рс, розрахунок такого грошового утримання здійснюється із посадового окладу і окладу за спеціальним званням, що діяли в період роботи в зоні відчуження ЧАЕС, у кратних розмірах відповідно до зон небезпечності, де вони несли службу.

Суд зауважує, що іншого порядку чи способу розрахунку грошового утримання чинним законодавством не передбачено.

Тож, суд зазначає, що відповідно до Положення про грошове забезпечення осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ та Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, що діяли в 1986 року розрахункова денна тарифна ставка для оплати праці і, зокрема, для оплати праці за роботу в зоні відчуження розраховувалися шляхом ділення місячного окладу, а для осіб офіцерського і начальницького складу також і окладів за військове або спеціальне звання на кількість календарних днів за відповідний місяць роботи в зоні відчуження.

Таким чином, суд дійшов висновку, що будь-якого іншого способу розрахунку середньоденної тарифної ставки для осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ іншими законодавчими нормативними актами не передбачено.

Тобто, доплата за вислугу років, компенсація взамін продовольчого пайка, грошова винагорода за перевищення граничній допустимій дози опромінення, командировочні (добові), оплата за роботу у вихідні дні не включається у такий розрахунок, зокрема, й до розрахунку тарифної ставки.

Згідно з пунктом 1 постанови Державного комітету СРСР з праці і соціальних питань та Секретаріату ВЦРПС від 07.05.86 № 153/10-43 працівникам, безпосередньо зайнятим на роботах по усуненню наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, премії, винагороди і заохочення нараховуються відповідно до діючих положень.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 19.03.2019 у справі № 377/613/16-а (адміністративне провадження № К/9901/11943/18), при дослідженні вказаного положення, про розповсюдження даних пунктів на осіб рядового і начальницького складу в цих постановах вказівок немає.

Оплата праці робітників і службовців (відряджених у зону ЧАЕС та призваних на військові збори), за якими відповідно до законодавства зберігалась за основним місцем роботи середньомісячна заробітна плата, провадилась відповідно до абз. 4 п. 1 постанови РМ СРСР і ВЦРПС № 665-195 від 05.06.1986 (абз. 4 п. п. 1 п. 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради № 207-7 від 10.06.1986) у відповідних зонах небезпеки в 4-, 3-, 2- кратному розмірі, виходячи з тарифної ставки, встановленої за основним місцем роботи.

Пунктами 4 та 5 постанов Ради Міністрів Української РСР № 207-7 від 10.06.1986 та Ради Міністрів СРСР та ВЦРПС № 665-195 від 05.06.1986, робітникам підприємств, організацій, які виконують роботи, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, установлено додаткову оплату праці за роботу у нічний час в розмірі 35% годинної тарифної ставки за кожну годину роботи в нічний час та максимальний розмір премії 60 % тарифної ставки, а також право залучати робітників на роботи в вихідні та святкові дні з оплатою праці в подвійному розмірі.

Окрім того, відповідно до постанови Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС № 153/10-43 від 07.05.1986 премія за роботу в зоні ЧАЕС виплачувалась у відповідності з діючими на підприємстві системами преміювання.

Тобто, якщо до поїздки працівника в зону відчуження або після його повернення роботодавець нараховував премію за період виконання робіт з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, то її розмір повинен був визначатися на підставі положення, що діяло на підприємстві на момент відрядження.

Постанова Укрпрофради № 207-7 дозволяла керівникам підприємства встановлювати працівникам, зайнятим на ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, премії до 60% тарифної ставки (посадового окладу) на місяць.

Таким чином, якщо премія за період виконання робіт з ліквідації наслідків аварії ЧАЕС не нараховувалась та не виплачувалась, право на її включення до довідки про заробітну плату відсутнє.

Суд наголошує, що в матеріалах справи відсутні первинні документи, які б вказували на виплату позивачу такої премії та її розмір.

Тому вимога позивача про включення доплати - премії службу в 1986 році в зоні відчуження задоволенню не підлягає.

З матеріалів справи встановлено, що позивачеві на підставі розрахункових документів видано довідки, у яких денна тарифна ставка розрахована, виходячи із розміру посадового окладу та окладу за званням, визначеними у відповідних бухгалтерських документах.

Таким чином, відповідач видав позивачеві довідку про розмір грошового забезпечення за спірний період на підставі даних розрахункового листа.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним судом України у постановах від 17.03.2015 у справі №21-11а15, від 15.12.2015 у справі №2-а/576/29/14, Верховним Судом у постанові від 13.02.2018 у справі № 358/1179/17.

Також суд вважає безпідставним посилання позивача на застосування до спірних правовідносин норм Постанови КМУ від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», оскільки ця постанова стосується перерахунку пенсій особам, пенсії яким призначено відповідно до Закону України від Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XII. Разом з тим, пенсія позивача призначена на підставі Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII.

Ураховуючи зазначене, суд вважає, що пенсія позивача не може бути обчислена з урахуванням положень Постанови № 704.

Виходячи з наведених норм чинного на момент виникнення спірних правовідносин законодавства та встановлених судом обставин, суд дійшов висновку, що довідка про заробітну плату (грошове забезпечення), одержана позивачем за роботу (службу) в зоні відчуження в 1986-1990 роках від 15.02.2013 № 6/7/122, видана йому згідно чинного законодавства.

Тому, відмовляючи позивачу у підготовці та наданні нової довідки про заробітну плату (грошове забезпечення), одержану особою за роботу (службу) в зоні відчуження в 1986-1990, ІНФОРМАЦІЯ_4 діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а тому позовні вимоги є необґрунтованими та у їх задоволені слід відмовити.

Згідно частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційного суду за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання судового рішення.

Суддя Алла РУДЕНКО