Справа № 140/5316/25
Суддя: Сорока Юрій Юрійович
Дата ухвалення: 2025-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2025 року ЛуцькСправа № 140/5316/25

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Сорока Ю.Ю.,

при секретарі судового засідання Ткачук І.І.,

за участю представника відповідача Кулик А.С.

розглянувши в судовому засіданні в місті Луцьк справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 22 грудня 2023 року про накладення на ОСОБА_1 штрафних санкцій за порушення податкового законодавства в розмірі 465 500,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ГУ ДПС у Волинській області проведено фактичну перевірку ОСОБА_1 , за результатами якої складений відповідний акт та винесене податкове повідомлення-рішення від 22.12.2023 № про накладення штрафних санкцій за порушення податкового законодавства в розмірі 465 500,00 грн.

Позивач вважає податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Волинській області від 22.12.2023 № протиправним, оскільки під час проведення перевірки, не надав належних доказів, які підтверджують підставу винесення наказу для проведення фактичної перевірки, на підставі якого вона була проведена. У вказаному наказі відсутня конкретна підстава, яка дала б змогу проводити податковому органу такого виду захід.

Зазначає, що жодних направлень на проведення фактичної перевірки, наказу, а також службових посвідчень не пред`являлось, що є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки.

Крім того, вважає, що перевірка даних за минулий період часу, відповідно до статті 102 ГІК України, тобто за період 1095 днів, носить характер документальної перевірки, а тому такі дії не можуть вчинятися в рамках фактичної перевірки та слугувати підставою для застосування штрафних санкцій.

Таким чином, оскільки допущені контролюючим органом порушення вимог закону щодо призначення та проведення фактичної перевірки призводять до відсутності правових наслідків таких, тому, податкове повідомлення-рішення є протиправним і таким, що підлягає скасуванню.

Ухвалою судді від 21 травня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу ухвалено розглядати за правилами загального позовного провадження та призначене підготовче засідання на 17 червня 2025 року.

У відзиві на позовну заяву від 05.06.2025 представник відповідача позовні вимоги заперечив та у їх задоволенні просив відмовити.

В обґрунтування цієї позиції вказав, що фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, за умови наявності у контролюючого органу інформації, яка свідчить про можливі порушення платником податків податкової дисципліни у сферах здійснення розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів.

У долученій до матеріалів справи доповідній записці відділу фактичних перевірок управління податкового аудиту ГУ ДПС у Волинській області, зазначено провести перевірку з метою упередження порушень вимог чинного законодавства, зокрема, але не виключно ФОП ОСОБА_1 .

Отже, вказана доповідна записка в розумінні підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України є інформацією, яка дає підстави для призначення та проведення фактичних перевірок.

Такі висновки узгоджуються з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у справі №420/9909/23 у постанові від 26.03.2024 та у постановах Верховного Суду від 27.03.2025 у справі №280/6830/23, від 27.03.2025 у справі №560/15692/23.

Таким чином, контролюючим органом не було допущено порушення процедури призначення та початку проведення фактичної перевірки.

За таких обставин вважає, що вищенаведений наказ складений з дотриманням вимог чинного законодавства, а тому посилання представника позивача у позовній заяві на протиправність наказу і як наслідок незаконність проведення такої перевірки є безпідставними.

Водночас, звертає увагу суду на те, що позивач допустив посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки про що свідчить підпис представника позивача у направленнях на проведення перевірки, а наказ на проведення перевірки вже реалізовано та відповідно складено акт та податкове повідомлення-рішення за наслідком його реалізації.

Відтак, порушень положень законодавства в частині наявності підстав та процедури проведення перевірки, які вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки, відповідачем не допущено.

В підготовчому засіданні 15.07.2025 року ухвалою суду відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду.

Ухвалою суду від 15.07.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 11:00 24 липня 2025 року.

В судовому засіданні 20.08.2025 представник позивача позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві, відповіді на відзив та додаткових пояснення у справі, просив їх задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні 11.03.2025 проти задоволення позовних вимог заперечив, з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та додаткових поясненнях по справі. Просив відмовити у задоволенні позову повністю.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, з огляду на таке.

Інших заяв по суті справи, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України (далі КАС України) до суду не надходило.

Суд, перевіривши доводи сторін у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, встановив такі обставини.

Посадовими особами Головного управління ДПС у Волинській області згідно наказу від 08 листопада 2023 року № 2361-п року та направлень на проведення перевірки від 08 листопада 2023 року №3694 та №3699 проведено фактичну перевірку стоматологічного кабінету, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 де здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 , за результатами якої складено акт перевірки від 17 листопада 2023 року №19129/03-20-07-05/ НОМЕР_1 .

При співставленні даних, що містилися в наданих до перевірки банківських виписках по руху коштів з розрахунковими операціями, проведеними через РРО встановлено наступне.

25 лютого 2021 року згідно з чеком №3 по РРО була проведена розрахункова операція на суму 4000 грн із зазначенням в чеку форми оплати «банківська картка», згідно банківської виписки дана сума не надходила на розрахунковий рахунок (розрахунки з еквайрингу), а тому покупцю видано розрахунковий документ не встановленої форми та змісту, не відображення у фіскальному чеку відповідної форми оплати.

01 березня 2023 року по РРО було проведені розрахункові операції за формою оплати «банківська картка» на загальну суму 1850 грн згідно банківської виписки сума розрахунків по послузі еквайринг становила 1850 грн (зарахування коштів відбулось 02 березня 2021 року), розрахункова операція на суму 50 грн була проведена без застосування РРО та без видачі покупцю розрахункового документа встановленої форми та змісту.

02 червня 2021 року по РРО було проведені розрахункові операції за формою оплати «банківська картка» на загальну суму 6100 грн згідно банківської виписки сума розрахунків по послузі еквайринг становила 6850 грн (зарахування коштів відбулось 03 червня 2021 року), розрахункова операція на суму 750 грн була проведена без застосування РРО та без видачі покупцю розрахункового документа встановленої форми та змісту.

12 липня 2021 року по РРО було проведені розрахункові операції за формою оплати «банківська картка» на загальну суму 6900 грн згідно банківської виписки сума розрахунків по послузі еквайринг становила 9600 грн, розрахункова операція на суму 750 грн була проведена без застосування РРО та без видачі покупцю розрахункового документа встановленої форми та змісту.

12 серпня 2021 року згідно з чеком №6 по РРО була проведена розрахункова операція на суму 2700 грн із зазначенням в чеку форми оплати «банківська картка», згідно банківської виписки дана сума не надходила на розрахунковий рахунок (розрахунки з еквайрингу), а тому покупцю видано розрахунковий документ не встановленої форми та змісту, не відображення у фіскальному чеку відповідної форми оплати.

Враховуючи вищевикладене позивачем порушено дотримання вимог п.1, 2 ст.3 Закону №265/95-ВР, оскільки не забезпечено проведення розрахункових операцій через РРО та видачу розрахункових документів покупцям (споживачам) встановленої форми та змісту на загальну суму 10 200 грн.

На підставі акту перевірки від 17 листопада 2023 року №19129/03-20-07-05/, ГУ ДПС у Волинській області винесено податкове повідомлення-рішення № від 22 грудня 2023 року про накладення штрафних санкцій за порушення податкового законодавства в розмірі 465 500,00 грн.

Позивач, не погоджуючись із вказаним податковим повідомленням-рішенням, звернувся із даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується таким.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначає ПК України.

Положеннями статті 62 ПК України встановлено, що податковий контроль здійснюється шляхом, зокрема, перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України передбачено, що фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Згідно з пунктом 80.1 статті 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу (пункт 80.5 статті 80 ПК України).

Відповідно до пункту 81.1 статті 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Враховуючи зазначені норми, суд погоджується із посиланням позивача, що непред`явлення або не надіслання у випадках, визначених ПК України, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) вказаних вище документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених пунктом 81.1. ПК України, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення фактичної перевірки.

Слід зазначити, що в даному випадку контролюючий орган був допущений до проведення перевірки за наслідками якої ним було складено акт, а в подальшому на підставі його висновків винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення.

Також, відповідно до п.102.1 ст.102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня - у разі проведення перевірки операції відповідно до статей 39 і 39-2 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

При цьому, Податковим кодексом не встановлено будь-яких обмежень та/або заборон щодо періоду діяльності платника, який перевіряється в ході фактичних перевірок, крім ст.102 Податкового кодексу (не пізніше 1095 днів).

Щодо можливості проведення фактичної перевірки в межах 1095 днів та правомірності наказу про призначення такої перевірки було зроблено висновок і Верховним Судом у справі № 826/8284/17 (постанова від 20 травня 2022 року).

Доводи позивача, що в межах цієї справи мало місце вихід відповідачем за межі предмету фактичної перевірки є безпідставними.

Щодо пред`явлення службових посвідчень, направлень на перевірку та вручення копії наказу, суд зазначає, що зазначену вимогу посадовими особами ГУ ДПС у Волинській області було виконано, про що свідчать відповідні підписи позивача у направленнях на перевірку та на самому наказі про проведення перевірки.

Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у постанові від 21.02.2020 у справі №826/17123/18 відступив від висновків про застосування норми права у подібних правовідносинах у частині того, що саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного здійснення податкового контролю щодо себе; а також що допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні та проведенні відповідної документальної виїзної або фактичної перевірки, які викладено в постановах Верховного Суду від 13.03.2018 (справа №804/1113/16), від 24.05.2019 (справа №826/16221/15), від 03.10.2019 (справа №820/850/16), від 16.10.2019 (справа №820/11291/15), від 22.11.2019 (справа №815/4392/15) тощо. Водночас, судова палата з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду сформулювала правовий висновок, відповідно до якого незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

З урахуванням наведеного, суд у цій справі надає оцінку доводам позивача щодо неправомірності проведення фактичної перевірки, а саме: контролюючий орган ініціював проведення фактичної перевірки за відсутності законодавчо обґрунтованих підстав для її проведення; наказ про проведення перевірки складений з порушенням статті 81 ПК України.

Як встановлено судом вище, підставою для проведення перевірки відповідно до наказу від 08.11.2023 №2361-п є підпункти 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України.

Відповідно до пункту 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема:

80.2.2. у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів;

Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду в постанові від 13.06.2024 у справі №160/2480/22 сформулював правовий висновок, що у спорах цієї категорії перевірці підлягають як питання наявності обґрунтованих підстав для призначення перевірки, так і дотримання контролюючим органом вимог абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України під час оформлення рішення про призначення перевірки у формі наказу, їх узгодженість між собою.

Згідно з пунктом 81.1 статті 81 ПК України однією з обов`язкових умов для початку проведення фактичної перевірки встановлено пред`явлення платнику податків копії наказу про проведення перевірки. Також визначено вимоги до такого наказу, а саме - він має містити дату видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи-платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу.

Абзацами п`ятим і шостим пункту 81.1 статті 81 ПК України передбачено, що непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки. Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.

Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду в постанові від 28 травня 2024 року у справі №280/1431/23 сформулював правовий висновок, що у спорах цієї категорії перевірці підлягають як питання наявності обґрунтованих підстав для призначення перевірки, так і дотримання контролюючим органом вимог абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України під час оформлення рішення про призначення перевірки у формі наказу, їх узгодженість між собою.

Оскільки, зокрема, підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України встановлює в одному підпункті статті дві самостійні (окремі) підстави для проведення перевірки, то у наказі про призначення перевірки контролюючий орган поряд з юридичною підставою у вигляді нумераційного позначення зобов`язаний відобразити конкретну з таких двох фактичних підстав, яка і зумовила прийняття рішення про проведення перевірки, або ж обидві, в обсязі, достатньому для ідентифікації однієї з двох (або обох в сукупності у разі їх наявності). Відображення такої фактичної підстави не обов`язково має бути сформульоване тотожно до змісту правової норми, якою ця підстава встановлена, проте, повинна бути чітко визначена та змістовно відповідати правовій нормі.

Тобто, у разі, якщо підставою для призначення фактичної перевірки стала наявність (отримання) певної інформації, то контролюючий орган у рішенні про проведення перевірки поряд із посиланням на підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України повинен щонайменше зазначити про «наявність (отримання) інформації щодо можливого порушення» або ж зазначити реквізити документа, який слугував приводом для призначення перевірки і містить таку інформацію. Аналогічно, якщо фактичною підставою для призначення фактичної перевірки стало здійснення відповідних функцій, то контролюючий орган у рішенні про проведення перевірки поряд із посиланням на підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України повинен саме про це зазначити. Відповідно, якщо підставою для призначення перевірки відповідно до підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України стала сукупність фактичних підстав, передбачених цією нормою, то контролюючий орган у рішенні про проведення перевірки поряд із посиланням на підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України має це відобразити у вищезазначений спосіб.

Саме такий обсяг інформації в наказі, прийнятому відповідно до підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, можна вважати мінімально достатнім в розумінні абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України щодо зазначення в наказі підстави для проведення перевірки, оскільки надає платнику податків загальне розуміння про підставу її призначення та відповідний предмет перевірки. Таке інформування про фактичну обставину має бути наведено саме серед підстав для проведення перевірки, тобто перед резолютивною частиною наказу. У разі, якщо наказ відповідає вимогам щодо відображення у ньому мінімально достатнього обсягу інформації щодо підстави для проведення перевірки, такий наказ не може вважатися оформленим з істотним порушенням вимог чинного законодавства. Як наслідок, такий наказ не можна вважати протиправним, оскільки його недоліки в розумінні статті 81 ПК України не є настільки значущими, що ставлять під загрозу можливість реалізації платником податків своїх прав.

Аналогічні правила застосовуються й щодо обсягу інформації в наказі, прийнятому відповідно до підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України.

Разом з тим, Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду сформулював у своїй постанові від 06.05.2025 у справі №460/12099/23 сформулював таку правову позицію з тлумачення положень підпункту 80.2.2 зазначених пункту й статті Кодексу: «…єдиною передумовою та підставою для призначення фактичної перевірки з питання дотримання платником податків податкової дисципліни, передбаченою підпунктом 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України, є наявна та/або отримана в установленому законодавством порядку інформація від визначеного у цій же нормі кола суб`єктів: державних органів або органів місцевого самоврядування. Жодних інших підстав ця норма не встановлює.

Застосована законодавцем у цій нормі конструкція щодо наявної/отриманої інформації - «яка свідчить про можливі порушення» - дає підстави для висновку, що вона має вказувати саме на можливі порушення платником податків законодавства у визначеній сфері, тобто ті ймовірні, засновані на обґрунтованих припущеннях, порушення, які підлягають перевірці на підставі цієї інформації.

Судом встановлено, що доповідна записка в.о. начальника ГУ ДПС у Волинській області ДПС від 06.11.2023 №384/03-20-07-05, інформація у якій слугувала підставою для призначення перевірки ОСОБА_1 , стосується аналізу внутрішньої роботи податкового органу, зокрема проведеного доперевірочного аналізу з використанням інформаційних ресурсів ДПС України та не містить інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків ОСОБА_1 законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи.

Згадана доповідна записка містить додаток - Перелік СГ для проведення фактичних перевірок, графа Деталізація якого містить інформацію яка стосується аналізу баз даних СОД РРО, в ньому висвітлена статистична інформація щодо готівкових розрахунків певної господарської одиниці, звернуто увагу територіальних підрозділів на можливість порушення платником податків законодавства у сфері застосування РРО ПРРРО, а саме проведення частини розрахункових операцій без застосування РРО ПРРО, потребує дослідження питання видачі покупцям (споживачам) відповідних розрахункових документів. У вказаному листі відсутні покликання на будь-які додатки до нього.

Тобто, під час судового розгляду з`ясовано, що підставою для проведення спірної перевірки слугувала інформація, викладена в доповідній записці в.о. начальника ГУ ДПС у Волинській області ДПС від 06.11.2023 №384/03-20-07-05, на основі якої з метою упередження порушень вимог чинного законодавства, контролю за дотримання платниками податків порядку здійснення розрахункових та касових операцій, оформлення роботодавцем трудових відносин з працівниками вказано на необхідність організувати та провести фактичні перевірки господарських одиниць згідно з переліком.

В свою чергу, ця інформація взята та стосується аналізу баз даних СОД РРО податкового органу.

Згідно Порядку функціонування Системи обліку даних реєстраторів розрахункових операцій, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 05.08.2020 №477, СОД РРО - інформаційна система, призначена для збору, зберігання, використання даних РРО та ПРРО (у тому числі електронних копій розрахункових документів та фіскальних звітних чеків, створених РРО та ПРРО), перевірки справжності та достовірності розрахункових документів.

СОД РРО розташована в ДПС та використовується в межах повноважень посадовими особами органів ДПС для виконання завдань та функцій, визначених Податковим кодексом України.

Таким чином, як підтверджується матеріалами справи на підставу для призначення перевірки податковий орган посилається на доповідну записку в.о. начальника Головного управління ДПС у Волинській області від 06.11.2023 щодо проведеного доперевірочного аналізу з використанням інформаційних ресурсів ДПС України та не містить інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків ОСОБА_1 законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи.

Також, не містить такої інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування і додаток до доповідної записки - Перелік СГ для проведення фактичних перевірок.

Висновок про можливі порушення суб`єктами господарювання зроблено виключно на підставі аналізу баз даних СОД РРО, інформація у якій розташована в ДПС та використовується в межах повноважень посадовими особами органів ДПС для виконання завдань та функцій, визначених Податковим кодексом України.

Отже, доповідна записка в.о. начальника Головного управління ДПС у Волинській області від 06.11.2023 так як і додаток до неї, не містять інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення ОСОБА_1 законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи.

З огляду на що, суд погоджується з твердженням позивача про протиправність призначення фактичної перевірки.

Наведене кореспондується із позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 26.03.2024 у справі №420/9909/23.

У зв`язку із чим, суд вважає, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів суду належними та допустимими доказами правомірність проведення фактичної перевірки, за результатами якої прийняте податкове повідомлення-рішення № від 22 грудня 2023 року про накладення на ОСОБА_1 штрафних санкцій за порушення податкового законодавства в розмірі 465 500,00 грн, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення повністю.

Частинами першою та другою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини першої статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

На підставі встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства та судової практики, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами правомірність нарахування позивачу податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки щодо об`єктів нерухомості (майстерні та ремонтної майстерні). Оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті безпідставно, необґрунтовано та без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, тому є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Судом встановлено, що при зверненні до суду позивач згідно із платіжною інструкцією від 16.05.2025 сплатив судовий збір в розмірі 4650,00 грн.

Згідно із частинами першою, третьою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути судовий збір в сумі 4650,00 грн.

Керуючись ст.ст.241, 242, 243 ч.3, 245, 246, 262, 295, 297, Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Волинській області № від 22 грудня 2023 року про накладення штрафних санкцій за порушення податкового законодавства в розмірі 465500 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Волинській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 4650 гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 адреса: АДРЕСА_2 ).

Відповідач: Головне управління ДПС у Волинській області (43010, м.Луцьк, Київський Майдан,4, ).

Суддя Ю.Ю. Сорока

Повний текст судового рішення складено 29.08.2025.