Справа № 160/10261/24
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2025-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

28 серпня 2025 року м. Дніпросправа № 160/10261/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),

суддів: Головко О.В., Суховарова А.В.,

розглянувши в письмовому провадженні в м. Дніпрі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2024 року (суддя Рябчук О.С.) в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНВЕСТ-ПАРТНЕР КАПІТАЛ» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвест-Партнер Капітал» звернулось до суду із адміністративним позовом до Головного управління ДПС України в Дніпропетровській області, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення:

№ від 09.04.2024 згідно з яким ТОВ «Інвест-Партнер Капітал» зменшено суму бюджетного відшкодування з ПДВ, задекларовану на рахунок платника у банку за грудень 2023 на суму 621089 грн та застосовано штрафну фінансову санкцію у сумі 155272,25 грн.;

№ від 09.04.2024 згідно з яким до ТОВ «Інвест-Партнер Капітал» застосовано штрафну фінансову санкцію за порушення термінів реєстрації ПН/РК до податкових накладних в ЄРПН у сумі 314238,66 грн;

№ від 09.04.2024 згідно з яким ТОВ «Інвест-Партнер Капітал» збільшено суму грошового зобов`язання за платежем ПДВ на суму 5110 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем протиправно прийняті оскаржувані рішення, оскільки є правомірним застосування нульової ставки ПДВ при здійсненні експортних операцій, підтверджених митною декларацією. Зокрема, після вивантаження товару (кукурудзи) в порту м. Южне (м. Порт-Аненталь) 03.04.2023 року були відкриті вантажно-митні декларації для здійснення експорту даного товару. Через дії держави агресора судно, яке очікували для завантаження товару через Босфорську протоку не пропустили, тому товар не було вивезено за межі митної території України у квітні 2023 року. Вантажні митні декларації від 03.04.2023 були анульовані автоматично в системі митного оформлення вантажів після закінчення терміну, протягом якого їх можна було використовувати. Товар знаходився під митним контролем в порту в очікуванні завантаження на інше судно. Як тільки з`явилася можливість і нове судно прибуло під завантаження, товар було вивезено морем у грудні 2023 року, а саме згідно ВМД від 20.12.2023 товар було вивезено за межі митної території України. Отже, є помилковим та незаконним висновок відповідача про заниження ПДВ, оскільки не враховано первинні документи, які були складені при документальному оформленні проведеної господарської операції, внаслідок такого помилкового висновку є неправомірним застосування штрафу за нереєстрацію податкової накладної. Товариством були складені та зареєстровані в ЄРПН податкові накладні № 2 від 20.12.2023 та № 3 від 20.12.2023 на дату виникнення податкових зобов`язань - на дату оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України. Позивач також не погоджується з висновком акту, а саме, тим, що до перевірки не надано документів економічного обґрунтування, що розкривають сутність, доцільність та конкретизують надані послуги, а також підтверджують взаємозв`язок між операціями по взаємовідносинам з ТОВ «ДІ.ЕС. Консалтінг» протягом 2023 року та отриманням товариством доходу, у зв`язку із чим операції по таким взаємовідносинам на загальну суму 66000 грн, в тому числі ПДВ 11000 грн не є господарською діяльністю. ТОВ «ДІ.ЕС. Консалтінг» надавало позивачу інформаційно-консультаційні послуги з питань організації інформаційної безпеки та з питань супроводження та адміністрування інформаційних систем, а також консультування з практичних та теоретичних питань організації ефективної системи інформаційної безпеки та захисту від всіх можливих видів загроз для інформаційних ресурсів підприємства. Отримання послуг та їх результатів підтверджується первинними документами. Вся сума податкового кредиту з ПДВ, задекларована та підтверджена належним чином оформленими та зареєстрованими в ЄРПН податковими накладними та перевіркою не було встановлено використання придбаних послуг чи їх результатів в операціях, які не є господарською діяльністю товариства (в акті перевірки не вказано в яких негосподарських операціях було використано результати наданих послуг). Крім того, позивач вказує, що відповідач застосував штрафну санкцію до постачання товару у грудні 2023 року нерезиденту на суму 4449 837 грн, ПДВ 622977,32 грн, оскільки вважає, що до постачання відбулося на митній території України, а тому у позивача виникли податкові зобов`язання та він зобов`язаний був зареєструвати податкову накладну на відповідну суму, але цього не зробив. Однак, позивач здійснив постачання товару на експорт, що підтверджується відповідними ВМД, а також виписав та зареєстрував в ЄРПН відповідні податкові накладні на поставку товару за « 0»ставкою ПДВ. Також неправомірно нарахована штрафна санкція у зв`язку із нереєстрацією податкової накладної на поставку послуг у грудні 2023 року на суму 66000 грн, ПДВ 11000 грн, оскільки відповідач помилково вважає, що вказані послуги не були пов`язані із господарською діяльністю.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2024 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Скаржником зазначено, що позивачем в порушення п.44.1 ст.44, п.п.«а» п.185.1 ст.185, п.186.1 ст.186, п.187.1 ст.187, п.п.«г» п.193.1 ст.193 ПК України від 2 грудня 2010 року №2755-VI (зі змінами та доповненнями) не нараховані податкові зобов`язання з податку на додану вартість по операціям з постачання GERRA Sp. z.o.o. товарів (Кукурудза), місце постачання яких розташоване на митній території України за квітень 2023 року на загальну суму ПДВ 622 977,32 грн. Зокрема, було оформлено вантажно-митні декларації(далі ВМД) від 03.04.2023 23UA69U2 на кукурудзу кормову, українського походження, врожаю 2022 року насипом 517000 кг та від 03.04.2023 23UA70U5 на кукурудзу кормову, українського походження, врожаю 2022 року насипом 198000 кг. Відповідно до графи D/J ВМД строк доставки визначено 31.08.2023, однак позначки про перетин кордону або скасування ВМД відсутні. Враховуючи зазначене, операція з продажу нерезиденту на митній території України лише формально відповідає критеріям експортної операції але для цілей оподаткування ПДВ вона такою не є. Для цілей ПДВ обліку експортною операцією вважається лише операція з вивезення товарів за межі митної території України, і фіксує її митна декларація, яка засвідчує перетин митного кордону, що визначено в п.п. «б» п.187.1 Податкового кодексу України. У даному випадку згідно актів приймання/передачі товару від 01.04.2023 та 02.04.2023 перетину кордону не зафіксовано. В супровідних документах позначки терміналу про отримання товару відсутні. На підставі зазначеного та в порушення п.201.10 ст.201 ПК України від 2 грудня 2010 року №2755-VI (зі змінами та доповненнями) ТОВ «ІНВЕСТ-ПАРТНЕР КАПІТАЛ» не складено та не зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну по операціям з постачання в адресу GERRA Sp. z.o.o. товарів (Кукурудза), місце постачання яких розташоване на митній території України на загальну суму ПДВ 622 977,32 грн. До перевірки не надано документів щодо походження товару вивезеного за межі митного кордону України протягом грудня 2023 року. Кукурудза, яка була придбана в березні-квітні 2023 року реалізована в адресу GERRA Sp. Z.o.o. на території України в квітні 2023 року, про що свідчать АКТИ ПРИЙМАННЯ/ПЕРЕДАЧІ ТОВАРУ від 01.04.2023 та 02.04.2023. ТОВ «ІНВЕСТ-ПАРТНЕР КАПІТАЛ» до перевірки не надано документів економічного обґрунтування, що розкривають сутність, доцільність та конкретизують надані послуги, а також підтверджують взаємозв`язок між операціями по взаємовідносинам з ТОВ «ДІ.ЕС.КОНСАЛТИНГ» протягом 2023 року та отриманням ТОВ «ІНВЕСТ- ПАРТНЕР КАПІТАЛ» доходу. Викладене свідчить що операції по взаємовідносинам між ТОВ «ІНВЕСТ-ПАРТНЕР КАПІТАЛ» та ТОВ «ДІ.ЕС.КОНСАЛТИНГ» на загальну суму 66 000,00 грн., в т.ч. ПДВ 11 000,00 не є господарською діяльністю ТОВ «ІНВЕСТ-ПАРТНЕР КАПІТАЛ». Таким чином ТОВ «ІНВЕСТ-ПАРТНЕР КАПІТАЛ» порушено п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14, п.44.1 ст.44, п.189.1 ст.189, п.198.5 ст.198 та п.201.10 ст.201 ПК України та Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року N 996-XIV (зі змінами та доповненнями).

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до вимог статті 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідно до п.191.1 ст.191, п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.п.78.1.8 п.78.1 ст.78, п.82.2 ст.82, п.п.69.2 п.69 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, на підставі наказу ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 20.02.2024 №636-п Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Інвест-Партнер Капітал» проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Інвест-Партнер Капітал» щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за грудень 2023 року у податковій декларації з податку на додану вартість від`ємного значення з податку на додану вартість у сумі 621089 грн, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету в сумі 621089 грн, з урахуванням періодів формування від`ємного значення та поданих уточнюючих розрахунків.

За результатами перевірки складено акт №582/04-36-07-06/39459745 від 07.03.2024 року, згідно з висновками якого перевіркою дотримання податкового законодавства при декларуванні від`ємного значення з ПДВ у Декларації за грудень 2023 року, з урахуванням періодів безперервного формування від`ємного значення у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету встановлено порушення:

1) п. 200.4 ст. 200 ПК України у результаті чого платником завищено суму бюджетного відшкодування за грудень 2023 року у розмірі 621089 грн;

2) п. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 п. 44.1 ст. 44, п.п. «а» п. 185.1 ст. 185, п. 186.1 ст. 186, п. 187.1 ст. 187, п. 189.1 ст. 189, п.п. «а» п. 193.1 ст. 193, п. 198.5 ст. 198, п. 200.1 ст. 200 ПК України та Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» платником занижено податкові зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму ПДВ 4088 грн;

3) п. 201.10 ст. 201 ПК України, у зв`язку з нереєстрацією податкової накладної в ЄРПН, на загальну суму ПДВ 633 977,32 грн. Штрафні санкції за порушення строків реєстрації податкових накладних в ЄРПН визначаються згідно зі ст. 120-1.1 ПК України.

Позивачем подані письмові заперечення на висновки акту перевірки за вх. № 30576/6 від 21.03.2024.

ГУ ДПС у Дніпропетровській області було розглянуто заперечення на висновки акту перевірки та рішенням «Про результати розгляду заперечень» № 23599/6/04-36-07-06-10 від 04.04.2024, висновки акту перевірки були визнані правомірними та залишені без змін.

09.04.2024 на підставі акту перевірки №582/04-36-07-06/39459745 від 07.03.2024, контролюючим органом прийняті оскаржувані податкові повідомлення-рішення:

№ , яким платнику податків зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, задекларовану на рахунок платника у банку за грудень 2023 року на суму 621089 грн та застосовано штрафну фінансову санкцію у сумі 155272, 25 грн;

№ , яким до платника податків застосовано штрафну фінансову санкцію за порушення термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних в сумі 314238,66 грн;

№ , яким платнику податків збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на суму 5110 грн.

Надаючи оцінку спірним відносинам, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Згідно п.14.1.60 ст.14 Податкового кодексу України, Єдиний реєстр податкових накладних - реєстр відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами.

Приписами підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України визначено, що платник податків, зокрема, зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Відповідно до пункту 185.1 статті 185 ПК України, об`єктом оподаткування є операції платників податку з:

а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу у володіння та користування лізингоодержувачу/орендарю;

б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу;

в) ввезення товарів на митну територію України;

г) вивезення товарів за межі митної території України;

е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

З метою оподаткування цим податком до операцій з ввезення товарів на митну територію України та вивезення товарів за межі митної території України прирівнюється поміщення товарів у будь-який митний режим, визначений Митним кодексом України.

Отже, за змістом пп. «г» пункту 185.1 статті 185 ПК України, об`єктом оподаткування є операції платників податку з вивезення товарів за межі митної території України.

У розумінні пункту 186.1 статті 186 ПК України, місцем постачання товарів є:

а) фактичне місцезнаходження товарів на момент їх постачання (крім випадків, передбачених у підпунктах «б» і «в» цього пункту);

б) місце, де товари перебувають на час початку їх перевезення або пересилання, у разі якщо товари перевозяться або пересилаються продавцем, покупцем чи третьою особою;

в) місце, де провадиться складання, монтаж чи встановлення, у разі якщо товари складаються, монтуються або встановлюються (з випробуванням чи без нього) продавцем або від його імені.

Відповідно до пункту 187.1 статті 187 ПК України, датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на рахунок платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг, оплата яких здійснюється електронними грошима, - дата зарахування електронних грошей платнику податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, на електронний гаманець, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. Для документів, складених в електронній формі, датою оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку, вважається дата, зазначена у самому документі як дата його складення відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», незалежно від дати накладення електронного підпису.

За операціями з виконання підрядних будівельних робіт суб`єкти підприємницької діяльності (підрядники та субпідрядники) можуть застосовувати касовий метод податкового обліку відповідно до підпункту 14.1.266 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу.

За операціями з першого постачання житла (об`єктів житлової нерухомості), неподільного житлового об`єкта незавершеного будівництва/майбутнього об`єкта житлової нерухомості застосовується касовий метод податкового обліку відповідно до підпункту 14.1.266 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу.

Тобто, виникнення податкових зобов`язань по операціям з постачання товарів не пов`язується з переходом права власності, натомість за імперативним приписом пп. «б» пункту 187.1 статті 187 ПК України у разі експорту товарів подією, з якою пов`язується виникнення податкових зобов`язань, є саме дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, а не фактична дата перетинання митного кордону України.

За положеннями пп. «а» підпункту 195.1.1 пункту 195.1 статті 195 ПК України за нульовою ставкою оподатковуються операції з вивезення товарів за межі митної території України у митному режимі експорту.

Також підпунктом 195.1.1 пункту 195.1 статті 195 ПК України передбачено, що товари вважаються вивезеними за межі митної території України, якщо таке вивезення підтверджене в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, митною декларацією, оформленою відповідно до вимог Митного кодексу України.

Відповідно до п. 20 ст. 4 МК України митна декларація це «письмова заява встановленої форми, яка подається митному органу і містить відомості щодо товарів і транспортних засобів, які переміщуються через митний кордон України, необхідні для їх митного оформлення або переоформлення». Саме МД підтверджує розміщення товарів під тим чи іншим митним режимом, у т. ч. і режимом експорту.

Митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію (ч. 1 ст. 248 МК України).

Митне оформлення вважається завершеним після виконання всіх митних формальностей, визначених МКУ відповідно до заявленого митного режиму, що засвідчується митним органом шляхом проставлення відповідних митних забезпечень (у т. ч. за допомогою інформаційних технологій), інших відміток на митній декларації або документі, який відповідно до законодавства її замінює, а також на товаросупровідних та товарно-транспортних документах у разі їх подання на паперовому носії (ч. 5 ст. 255 МК України).

Відповідно до п. 16 Положення про митні декларації, затвердженого постановою КМУ від 21.05.2012 року № 450, митна декларація на паперовому носії вважається оформленою за наявності на всіх її аркушах відбитка особистої номерної печатки посадової особи митного органу, яка завершила митне оформлення.

Електронна митна декларація вважається оформленою за наявності внесеної до неї посадовою особою митного органу, яка завершила митне оформлення, за допомогою автоматизованої системи митного оформлення відмітки про завершення митного оформлення з використанням електронного підпису чи печатки, що базуються на кваліфікованому сертифікаті відкритого ключа.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в ЄРПН у встановлений цим Кодексом термін.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою (пункт 201.10 статті 201 ПК України).

Пунктом 3 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31 грудня 2015 року № 1307, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26 січня 2016 року за №137/ 28267, (далі Порядок № 1307) передбачено, що усі податкові накладні, у тому числі накладні, особливості заповнення яких викладені в пунктах 9-15 та 19 цього Порядку, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, та за формою, чинною на день такої реєстрації.

Відповідно до пункту 12 Порядку № 1307 у разі здійснення операцій з вивезення товарів за межі митної території України у графі «Отримувач (покупець)» зазначаються найменування (П.І.Б.) нерезидента та через кому країна, в якій зареєстрований покупець (нерезидент), а у рядку «Індивідуальний податковий номер отримувача (покупця)» проставляється умовний ІПН « 00», рядок «Податковий номер платника податку або серія (за наявності) та номер паспорта» не заповнюється.

Оскільки у розумінні ПК України операції платників податку з вивезення товарів за межі митної території України є об`єктом оподаткування податком на додану вартість за нульовою ставкою, платник податків на час виникнення податкових зобов`язань має скласти та зареєструвати в ЄРПН податкову накладну, при цьому, датою виникнення податкових зобов`язань у разі експорту товарів є дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства.

Такі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 01 червня 2021 року у справі №01.06.2021, від 19 лютого 2020 року у справі № 480/660/19, від 22 квітня 2021 року у справі 640/19498/19, від 13 грудня 2022 року у справі № 380/9380/21, подання декларації до митних органів є юридично значимим фактом, який тягне за собою виникнення обов`язків зі сплати податків, а тому, відповідно, датою виникнення податкових зобов`язань є дата подання митної декларації для митного оформлення.

Отже, обов`язок платника податків скласти та зареєструвати податкову накладну в ЄРПН виникає саме на дату виникнення податкових зобов`язань, яка за приписом пп. «б» пункту 187.1 статті 187 ПК України у разі експорту товарів подією, з якою пов`язується виникнення податкових зобов`язань, є саме дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, а не фактична дата перетинання митного кордону України.

Положення підпункту 195.1.1 пункту 195.1 пункту 195 ПК України стосовно того, що товари вважаються вивезеними за межі митної території України, якщо таке вивезення підтверджене в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, митною декларацією, оформленою відповідно до вимог Митного кодексу України, застосовуються виключно для цілей підтвердження права платника податку на застосування нульової ставки податку на додану вартість та жодним чином не стосуються питання дати виникнення податкових зобов`язань з податку на додану вартість.

Так, матеріалами справи встановлено, що між ТОВ «Інвест-Партнер Капітал» та GERRA Sp. z.o.o було складено акти приймання/передачі товару від 01.04.2023 та 02.04.2023 згідно контракту №GERRA-IPC-2023 від 24.03.2023. Продавець передав в ємності терміналу, а покупець прийняв товар (кукурудза, сипучий корм, країна походження Україна, врожай 2022 року) за актом приймання/передачі товару від 01.04.2023 - 369400,000 тон, за актом приймання/передачі товару від 02.04.2023 - 268500,000 тон.

Відповідно до умов Контракту № GERRAIPC-2023 від 24.03.2023 поставка товару здійснювалася на умовах DAP (Delivered at Place поставка у місце призначення). Відвантаження товару здійснено на терміналі ТОВ «ТІС» (Міндобрива), який розташований в морському порту м. Южне, Одеської області (перейменоване на Порт-Аненталь), який є вантажним митним терміналом.

Відповідно до актів приймання-передачі товару від 01.04.2023 та 02.04.2023 ТОВ «Інвест-Партнер Капітал» як продавець передав товар в ємності терміналу, а покупець прийняв такий товар.

Сторони підтвердили, що згідно актів приймання-передачі товару від 01.04.2023 та 02.04.2023 продавець передав товар в ємності терміналу для отримання послуг перевалки вантажу в межах експортного контракту. В зерновому терміналі ТОВ «ТІС-Міндобрива» в м. Южне (Порт Аненталь)в Одеській області через систему електронного декларування були оформлені митні декларації №23UA69U2 та № 23UA70U2 за формою ЕК 10 РР.

Періодичні вантажні митні декларації від 03.04.2023 були анульовані автоматично в системі митного оформлення вантажів в зв`язку із закінченням терміну дії.

22.11.2023 ТОВ «Інвест-Партнер Капітал» звернулось на адресу Міністерства економіки України із заявою на отримання ліцензії на експорт товару, до якої було додану копію контракту з додатками, висновки ТПП щодо предмету контракту та походження товару, а 01.12.2023 ТОВ «Інвест-Партнер Капітал» отримано ліцензію на експорт товарів № 4432-07/3720-07 від 01.12.2023 для вивезення на адресу покупця.

16.12.2023 продавцем оформлені додаткові ВМД №23UA15U6 та №23UA09U8, на підставі яких товар (кукурудза) фактично було вивезено за межі митної території України, вантажовідправником товару в митному режимі експорт зазначено ТОВ «Інвест-Партнер Капітал», контракт № GERRAIPC-2023 від 24.03.2023, постачання товару на адресу компанії-нерезидента, GERRA Sp. Z.o.o.

Позивачем складені та зареєстровані в ЄРПН податкові накладні № 2 від 20.12.2023 та № 3 від 20.12.2023 на дату виникнення податкових зобов`язань, а саме на дату оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України.

За вказаних обставин, на переконання колегії суддів у даному спірному випадку суд першої інстанції дійшов обґрунтовано висновку про те, що наданими до перевірки документами підтверджено вивезення товару за межі митної території України, для цілей оподаткування ПДВ такі господарські операції кваліфікуються як експортні. Висновок контролюючого органу про порушення платником податків вимог п. 44.1 ст. 44, п.п. «а» п. 185.1 ст. 185, п. 186.1 ст. 186, п. 187.1 ст. 187, п.п. «а» п. 193.1 ст. 193 ПК України, є необґрунтованим.

Також, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо підтвердження операцій позивача з ТОВ «ДІ.ЕС.Консалтінг», оскільки позивачем укладено з вказаним товариством договір №02/1-06 від 02.01.2018 про надання інформаційно-консультаційних послуг, а саме: інформаційно-консультаційні послуги з питань організації інформаційної безпеки та з питань супроводження та адміністрування інформаційних систем; регулярний контроль антивірусного захисту мережі; усунення несправностей мережі; моніторинг роботи мережі; резервне копіювання даних; інсталяція, налаштування та технічне супроводження програмних продуктів; консультаційні послуги щодо ефективного обслуговування ПК; консультаційні послуги щодо практичних та теоретичних питань організації ефективної системи інформаційної безпеки та захисту від всіх можливих видів загроз для інформаційних ресурсів підприємства; проведення інструктажу по роботі в мережі. Платником податків оплачено такі послуги, у тому числі ПДВ на суму 11000 грн віднесено до складу податкового кредиту на підставі складених надавачем послуг та зареєстрованих в ЄРПН податкових накладних.

Відтак, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та надано їм належну юридичну оцінку, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Керуючись статтями 241-245, 250, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова

суддя О.В. Головко

суддя А.В. Суховаров