Справа № 420/7034/25
Суддя: Харченко Ю.В.
Дата ухвалення: 2025-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/7034/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Харченко Ю.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи справу (в порядку письмового провадження) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просить суд:

- визнати протиправною дію ІНФОРМАЦІЯ_1 , що полягає у не внесенні y Єдиний державний електронний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів інформацію, щодо виключення з військового обліку, ОСОБА_1 ;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 , внести у Єдиний державний електронний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів інформацію, щодо виключення з військового обліку, ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ним 23.01.2025 року був направлений адвокатський запит до ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо внесення інформації до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів про те, що ОСОБА_1 , є виключеною особою від 26.10.2017 року згідно п.п. 6 п. 6 статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» в редакції від 28.09.2017 року. 10.02.2025 року відповідачем у відповідь на адвокатський запит від 23.01.2025 року, було направлено відповідь, відповідно до якої зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 не має в розпорядженні інформації щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , його задеклароване місце проживання не знаходиться на території відповідальності відділу, а із тексту адвокатського запиту взагалі неможливо встановити його місце проживання, у зв`язку з чим у відповідача відсутні правові підстави для внесення відповідних даних до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів». Не погоджуючись із такою бездіяльністю, позивач звернувся за захистом своїх порушених прав та законних інтересів до суду.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 17 березня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (ст.262 КАС України).

Відповідачем до Одеського окружного адміністративного суду подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого наголошено, що на момент звернення із адвокатським запитом від 23.01.2025р., відповідно до даних Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів», ОСОБА_1 не перебував на військовому обліку ані у ІНФОРМАЦІЯ_3 , ані у будь-якому іншому ТЦК та СП, місцем реєстрації та фактичного проживання зазначена адреса: АДРЕСА_1 . Таким чином, у відповідача правовідносин із позивачем не існувало ані на момент постановлення вироку, яким його було засуджено до позбавлення волі за вчинення особливо-тяжкого злочину, ані на момент видачі довідки за вих. №4/2897 від 26.10.2017 року про його виключення з військового обліку із зазначенням підстав такого виключення, ані на момент звернення із адвокатським запитом від 23.01.2025р., оскільки він не був зареєстрованим на території відповідальності відповідної адміністративно-територіальної одиниці та не перебував на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 , отже позов пред`явлений до неналежного відповідача. Крім того, зазначено, що процедурі виключення з військового обліку передує процедура (порядок) взяття на військовий облік, проте позивач із відповідною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_4 не звертався.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в сукупності, та системно проаналізувавши приписи чинного законодавства, суд встановив наступне.

31.03.1999 року Центрально-Місцевим судом міста Кривий Ріг по ст. 142 ч. 2 КК України з застосуванням ст. 44 КК України позивач був засуджений на строк до 3 років позбавлення волі.

25 квітня 2001 року умовно-достроковим строком на 11 місяців 7 днів був звільнений.

2 грудня 2002 року Судовою палатою по кримінальним справам Апеляційного суду Дніпропетровської області було винесено вирок щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнаний винним та призначено покарання за ст. 115 ч.2 п.п.6,12 КК України у вигляді п`ятнадцяти років позбавлення волі, з конфіскацією всього майна, що йому особисто належить; за ст. 289 ч.3 КК України у вигляді дванадцяти років позбавлення волі, з конфіскацією всього особисто йому належного майна; за ст. 185 ч.2 КК України у вигляді двох років позбавлення волі; - за ст. 263 ч.2 КК України у вигляді одного року позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України остаточно до відбуття визначено покарання за сукупністю скоєних злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання суворішим у вигляді п`ятнадцяти років позбавлення волі, з конфіскацією всього майна, що особисто йому належить, з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі.

Згідно п. 5 статті 38 закону України про редакції від 11.02.2001 органи дізнання та попереднього (досудового) слідства зобов`язані в семиденний строк повідомити районні (міські) військові комісаріати про призовників, щодо яких ведеться дізнання або попереднє (досудове) слідство, а суди про призовників, кримінальні справи яких розглядаються судом, а також про вироки стосовно військовозобов`язаних і призовників, що набрали законної сили. Військові квитки військовозобов`язаних і посвідчення про приписку призовників, засуджених до позбавлення волі, в тому числі умовно і з відстрочкою виконання вироку, надсилаються судами до відповідних військових комісаріатів.

Позивач після відбування покарання звернувся до районного військового комісаріату за місцем реєстрації для подальшого виключення з військового обліку згідно п.п. 6 п. 6 статті 37 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" в редакції від 28.09.2017 року.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , був виключений з військового обліку 26.10.2017 року ІНФОРМАЦІЯ_5 згідно п.п. 6 п. 6 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» в редакції від 28.09.2017 р.,. що підтверджується довідкою № 4/2897 від 27.10.2017 р., виданою ІНФОРМАЦІЯ_6 АДРЕСА_1 .

23.01.2025 року був направлений адвокатський запит до ІНФОРМАЦІЯ_1 з проханням внести інформації до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів про те що, ОСОБА_1 , є виключеною особою від 26.10.2017 р. згідно п.п. 6 п. 6 статті 37 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" в редакції від 28.09.2017 року, надати витяг із зазначеною інформацією

10.02.2025 року на адвокатський запит від 23.01.2025 року надійшла відповідь від ІНФОРМАЦІЯ_4 , в якій вказано: «Враховуючи вищевикладене, повідомляємо, оскільки в розпорядженні ІНФОРМАЦІЯ_4 відсутні дані будь-які дані щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , його задеклароване (зареєстроване) місце проживання не знаходиться на території відповідальності відділу, а із тексту адвокатського запиту взагалі неможливо встановити його місце проживання, у зв`язку із чим у ІНФОРМАЦІЯ_4 відсутні правові підстави для внесення відповідних даних до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів». Зазначено про необхідність прибуття особисто із паспортом громадянина України та військово-обліковими документами до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, який організує та веде військовий облік на території адміністративно-територіальної одиниці, для внесення змін до їх облікових даних.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року №2232-ХІІ (далі Закон №2232-ХІІ) виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, центри надання адміністративних послуг, центри рекрутингу та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.

Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки затверджуються Кабінетом Міністрів України. Діяльність територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки координується та спрямовується Міністерством оборони України.

Так, постановою Кабінету Міністрів України №154 від 23.02.2022 року затверджено Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (далі Положення №154).

Пунктом | Положення №154 визначено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Згідно з пунктом 7 Положення про №154 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя с юридичними особами публічного права, мають самостійний баланс, реєстраційні рахунки в органах Казначейства. та Районні територіальні центри комплектування соціальної підтримки є відокремленими підрозділами відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя.

З метою забезпечення виконання завдань та визначених функцій районних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у їх складі утворюються структурні підрозділи (відділи, відділення, групи, служби), які провадять діяльність відповідно до положення про структурний підрозділ районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, що затверджується керівником районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Згідно з абз.5 п.9 Положення про ТЦК та СП районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки ведуть військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України здійснюється відповідно до Закону № 2232-ХІІ.

На виконання вимог ч.5 ст.33 вищезазначеного Закону, постановою Кабінету Міністрів України затверджений Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, ПКМУ №1487 від 30.12.2022 (далі Порядок №1487), до якого у додатку 2 додаються Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі Правила військового обліку).

Так, Правилами військового обліку встановлено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти зобов`язані, зокрема, перебувати на військовому обліку за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (далі Р(М)ТЦК та СП) та інше. Тобто військовий обов`язок, поміж іншого, включає у себе і дотримання правил військового обліку.

Правові та організаційні засади створення, функціонування Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр), регулювання відносин у сфері державної реєстрації громадян України, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави, та осіб, приписаних до призовних дільниць (далі військовозобов`язані та резервісти) визначає Закон України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» від 16 березня 2017 року №1951-VIII (далі Закон №1951-VIII). призовники,

Відповідно до ч.1 ст. 13 Закону №1951-VIII визначено, що для формування бази даних Реєстру Центральна виборча комісія одноразово подає володільцю Реєстру відомості, передбачені статтею 7 цього Закону, стосовно усіх громадян України віком від 18 до 60 років.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.14 Закону №1951-VIII у разі якщо відомості про призовника, військовозобов`язаного, резервіста вносяться до Реєстру вперше, автоматично формується окремий номер запису в Реєстрі та фіксуються час, дата та відомості про особу, яка здійснила запис (у електронній формі), таким чином внесення даних до Реєстру здійснюється в умовах реального часу. Інформація, щодо виключення з військового обліку може вноситись лише щодо тих осіб, які перебувають на військовому обліку, тобто процедурі виключення з військового обліку передує процедура взяття на військовий облік.

Так відповідно до даних Реєстру, ОСОБА_1 не перебуває на військовому обліку ані у ІНФОРМАЦІЯ_3 , ані у будь-якому іншому ТЦК та СП, місцем реєстрації та фактичного проживання на момент звернення із адвокатським запитом від 23.01.2025р. зазначена адреса: АДРЕСА_1 , що підтверджується обліковою карткою із АГТС « ІНФОРМАЦІЯ_7 ».

Пунктом 20 Порядку №1487 встановлено, що військовий облік ведеться на підставі даних паспорта громадянина України та військово-облікових документів. Для внесення запису/актуалізації даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів ними надаються персональні дані відповідно до вимог ЗУ "Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів".

Згідно з абз.2 п.23 Порядку №1487 призовники, військовозобов`язані та резервісти, які не актуалізували інформацію про себе в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, мають особисто прибувати із паспортом громадянина України та військово-обліковими документами до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, який організовує та веде військовий облік на території адміністративно-територіальної одиниці, для внесення змін до їх облікових даних.

Відповідно до наданої копії паспорту на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованим місцем проживання останнього є: АДРЕСА_1 , тобто він має реєстрацію поза межами території відповідальності ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Крім того, до пакету документів, що надсилався разом із адвокатським запитом від 23.01.2025р. надана копія довідки про виключення ОСОБА_1 , 1982р.н., з військового обліку на підставі п.п.6 п.6 ст.37 ЗУ "Про військовий обов`язок і військову службу", видана ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Також, згідно наданої копії вироку Судової палати по кримінальним справам апеляційного суду від 02.12.2002 року за обвинуваченням ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вступній частині вироку зазначені його особисті дані, серед яких місце реєстрації -Миколаївська обл., Новобузький р-н, с. Новоюр`ївка, та місце проживання АДРЕСА_2 , таким чином правові підстави для надсилання відповідної копії вироку на адресу ІНФОРМАЦІЯ_4 були відсутні.

Статтею 34 Закону №2232-ХІІ визначені поняття персонально-якісного, персонально-первинного та персонального обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів та відповідні органи, відповідальні за їх ведення.

Так, відповідно до ч.1 ст.34 Закону №2232-ХІІ персонально-якісний облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів передбачає облік відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які узагальнюються в облікових документах та вносяться до Реєстру. Ведення персонально-якісного обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів покладається на відповідні Р(М) ТЦК та СП.

Згідно із ч. 4 ст.34 Закону №2232-ХІІ персонально-первинний облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів передбачає облік відомостей щодо таких осіб за місцем проживання. Ведення персонально-первинного обліку покладається на виконавчі органи сільських, селищних, міських рад.

Частино 5 ст.34 Закону №2232-ХІІ визначено, що персональний облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів передбачає облік відомостей щодо таких осіб за місцем їх роботи або навчання та покладається на керівників центральних та місцевих органів виконавчої влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій і закладів освіти незалежно від підпорядкування і форми власності.

Враховуючи вищезазначені вимоги Закону №2232-ХІІ, помилковим є посилання позивачем на п.38 Порядку №1487 (в ред. позивача п.8 абз.1 с.5 позову), що нібито в ТЦК та СП мають зберігатися в окремій справі копії військово-облікових документів громадян, які були виключені з військового обліку оскільки вказана норма стосується персонального військового обліку, який передбачає облік відомостей щодо таких осіб за місцем їх роботи (служби) або навчання та покладається на керівників державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій.

Також, безпідставним є посилання на п.29 Порядку №1487, що у разі виключення призовників, військовозобов`язаних та резервістів з персонально-первинного військового обліку виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у картках первинного обліку ставляться відповідні відмітки оскільки вказане стосується персонально-первинного військового обліку, який передбачає облік відомостей стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів за місцем їх проживання у відповідній адміністративно-територіальній одиниці. У селах та селищах, а також у містах ведення такого обліку покладається на виконавчі органи сільських, селищних, міських рад.

Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки здійснюють ведення персонально-якісного військового обліку, який передбачає облік відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів 38 задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання, узагальнюються в облікових документах (картках) та вносяться до Реєстру.

Судом зазначається, що безпідставним є посилання позивача на Порядок ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджений Наказом Міністерства оборони України №94 від 28.03.2022р., оскільки, як на момент звернення із адвокатським запитом до ІНФОРМАЦІЯ_4 , так і на момент звернення до суду вказаний Порядок втратив чинність (Наказ Міністерства оборони України №478 16.07.2024р.).

Підстави взяття на військовий облік, зняття та виключення з нього визначені в статті 37 Закону №2232-XII.

Так, відповідно до пп.г ч.5 ст.37 Закону №2232-ХІІ, в редакції від 01.03.2003р., яка діяла на момент набрання чинності вироком, яким Позивача було засуджено до позбавлення волі за вчинення особливо-тяжкого злочину, виключенню з військового обліку у військових комісаріатах підлягали громадяни, які були засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжких злочинів.

Частиною 5 ст.38 Закону №2232-ХІІ (в редакції від 01.03.2003р.) було визначено, що органи дізнання та попереднього (досудового) слідства зобов`язані в семиденний строк повідомити районні (міські) військові комісаріати про призовників, щодо яких ведеться дізнання або попереднє (досудове) слідство, а суди про призовників, кримінальні справи яких розглядаються судом, а також про вироки стосовно військовозобов`язаних і призовників, що набрали законної сили. Військові квитки військовозобов`язаних і посвідчення про приписку призовників, засуджених до позбавлення волі, в тому числі умовно і з відстрочкою виконання вироку, надсилаються судами до відповідних військових комісаріатів.

Враховуючи вищевикладене, оскільки згідно зі вироком суду місцем реєстрації ОСОБА_1 було зазначено АДРЕСА_3 , у зв`язку із чим, вказаний вирок мав надійти до відповідного військкомату Миколаївської області.

Крім того, відповідно до п.6 ч.6 ст.37 Закону №2232-ХІІ, в редакції від 28.09.2017р., яка діяла на момент видачі ІНФОРМАЦІЯ_8 довідки за вих.№4/2897 від 26.10.2017 року про виключення ОСОБА_1 з військового обліку із зазначенням підстав такого виключення, виключенню з військового обліку у районних (міських) військових комісаріатах підлягали громадяни України, які були раніше засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Отже, інформацію щодо виключення з військового обліку із зазначенням підстав кого виключення до Реєстру відповідно до вимог Закону №1951-VIII мав внести орган, в якому на момент виключення ОСОБА_1 перебував на військовому обліку, тобто ІНФОРМАЦІЯ_9 .

Отже, ІНФОРМАЦІЯ_10 с неналежним відповідачем по справі.

Відповідно до п.6 ст.37 Закону №2232-ХІІ (в редакції від 17.01.2025р., яка діяла на момент подачі адвокатського запиту) виключенню з військового обліку у відповідних Р(М)ТЦК та СП підлягають громадяни України, які:

1) померли або визнані в установленому законом порядку безвісно відсутніми або оголошені померлими;

2) припинили громадянство України;

3) визнані непридатними до військової служби;

4) досягли граничного віку перебування в запасі.

Відтак, положення ст. 37 Закону №2232-ХІІ не містить такої підстави для виключення з військового обліку осіб, які засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Як вже зазначалось вище, на момент звернення із адвокатським запитом від 23.01.2025р., відповідно до даних Реєстру, ОСОБА_1 не перебував на військовому обліку ані у ІНФОРМАЦІЯ_3 , ані у будь-якому іншому ТЦК та СП, місцем реєстрації та фактичного проживання зазначена адреса: АДРЕСА_1 .

Таким чином, у відповідача правовідносин із Позивачем не існувало ані на момент постановлення вироку, яким його було засуджено до позбавлення волі за вчинення особливо-тяжкого злочину, ані на момент видачі довідки за вих. №4/2897 від 26.10.2017 року про його виключення з військового обліку із зазначенням підстав такого виключення, ані на момент звернення із адвокатським запитом від 23.01.2025р., оскільки він не був зареєстрованим на території відповідальності відповідної адміністративно-територіальної одиниці та не перебував на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Крім того, процедурі виключення з військового обліку передує процедура (порядок) взяття на військовий облік, проте позивач із відповідною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_4 не звертався.

При цьому, направлення адвокатського запиту від 23.01.2025р. в розумінні положень чинного законодавства не можна вважати, що позивач звернувся до відповідного районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки із заявою, оскільки за своєю правовою природою адвокатський запит та заява це різні документи, які мають своєю метою досягнення різного правового результату тощо.

Також, враховуючи, що норма Закону, згідно якої громадяни України, які були раніше засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо-тяжкого злочину виключалися з військового обліку втратила чинність згідно прийнятого 11.04.2024 Закону України №3633-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку». Особа, яка була раніше виключена з військового обліку, як така, що була раніше засуджена до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину та не досягла граничного віку перебування у запасі, зобов`язана прибути до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для проходження військово-лікарської комісії та взяття на військовий облік військовозобов`язаних.

Відповідно до п.п.1, 3 ч.2 ст.2 КАСУ у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 статті 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтю 73 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 74-76 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відтак, беручи до уваги вищевикладене, та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази в сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, не підлягають задоволенню, з вище окреслених підстав.

Керуючись ст. ст. 2, 6-10, 77, 90, 139, 250, 251, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст. ст. 293, 295 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Рішення складено 27.08.2025 року, з урахуванням знаходження судді Харченко Ю. В. у відпустці, у період з 30.05.2025 року по 27.06.2025 року, з 15.08.2025 року по 22.08.2025 року, а також на лікарняному з 07.07.2025р. по 08.08.2025 р., включно.

Суддя Ю.В. Харченко

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, - відмовит

27.08.25..