Справа № 160/10713/24
Суддя: Маковська Олена Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маковської О.В., розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якій позивач просить:
-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 з 11.01.2024;
-визнати протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області щодо не врахування до загального страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 12.09.1988 по 07.08.1995;
-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві врахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 12.09.1988 по 07.08.1995.
В обґрунтування позову зазначено про безпідставність дій відповідача щодо не зарахування спірного періоду роботи до загального страхового стажу та відмови у призначенні пенсії.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.05.2024 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Від ГУ ПФУ в Дніпропетровській області до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV (надалі-Закон № 1058), особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 01 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року- не менше 31 років. У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу: з 01 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року від 21 до 31 років. також, відповідач вказує, що запис в трудову книжку серії НОМЕР_1 внесено з порушенням встановленого порядку, тому відсутні підстави для зарахування до страхового стажу позивача період роботи з 12.09.1988 по 07.08.1995, оскільки печатка, якою завірений запис про звільнення не читабельна.
Також, відповідач у відзиві акцентує увагу на тому, що пенсія за віком призначається виключно при досягненні 60 років. Відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, зокрема, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку. Отже, заява про призначення пенсії за віком подається не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку (60 років). На час звернення із заявою про призначення пенсії за віком 11.01.2024, позивач досяг повних 57 років та не досяг 60 років, що не дає права на призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Від ГУ ПФУ в м.Києві до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003,№ 1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Також відповідач вказує, що вік громадянина ОСОБА_1 57 років, тобто позивач не досягнув обов`язкового пенсійного віку 60 років для чоловіків для виникнення права на призначення пенсії, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Відповідно наданих до заяви документів про стаж (ідентифікаційний номер, трудові книжки, довідка про період проходження військової служби, довідка про стаж) загальний страховий стаж гр.. ОСОБА_1 складає 22 роки 05 місяців 25 днів.
За доданими документами до заяви до страхового стажу не зараховано період роботи з 12.09.1988 по 07.08.1995, оскільки запис про звільнення завірено печаткою, яка не читається.
Також відповідач наголошує, що документів, які підтверджували про достроковий вихід на пенсію немає, тому гр.. ОСОБА_1 звернувся раніше зазначеного терміну.
Згідно Постанови правління Пенсійного фонду України №33-1 від 25.11.2021 пункт 1,7 - звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.
Враховуючи вищевикладене, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області прийнято рішення відмовити гр. ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з відсутністю страхового стажу та недосягнення пенсійного віку 60 років.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд встановив наступне.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 11.01.2024 у віці 57 років звернувся до ГУ ПФУ в м.Києві із заявою про призначення пенсії за віком, яка відповідно до принципу екстериторіальності передана на розгляд до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області.
Рішенням від 17.01.2024 №01 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком.

В рішенні зазначено, що пенсійний вік, визначений статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058) становить 60 років. Вік заявника 57 років. необхідний страховий стаж, визначений статтею 26 Закону №1058 становить 31 рік. Страховий стаж особи становить 22 роки 05 місяців 25 днів. За доданими документами до страхового стажу не зараховано період роботи з 12.09.1988 по 07.08.1995, оскільки запис про звільнення завірено печаткою, яка не читається.

В рішенні наголошено, що документів, які підтверджували про достроковий вихід на пенсію немає, тому позивач звернувся раніше визначеного терміну, згідно Постанови правління ПФУ №33-1 від 25.11.2021.

Вважаючи таке рішення відповідача протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Щодо відмови у зарахуванні спірного періоду роботи до страхового стажу з підстав недоліків у заповненні трудової книжки, суд зазначає наступне.

Статтею 46 Конституції України передбачено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України від 09.07.2003 №1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058).

Відповідно до частин 1 3 статті 24 Закону №1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 №637 передбачено що трудова книжка є основним документом, що підтверджує стаж роботи.

Згідно з статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою КМУ від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637).

Так, пунктом 1 Порядку №637 встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктом 3 зазначеного Порядку передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 1.1. Інструкції про ведення трудових книжок, яка затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (далі - Інструкція №58) трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Відповідно до пунктів 2.3, 2.4 Інструкції №58 записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення удень звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Суд звертає увагу відповідача, що певні недоліки у заповненні трудової книжки, не позбавляють останнього права на отримання гарантованих пенсійних виплат, а відповідач, в разі наявності сумнівів в тих чи інших документах, не позбавлений права перевірити інформацію, яка у них зазначена, як того вимагає частина 3 статті 44 Закону №1058.

Суд зазначає, що згідно норм пункту 4.7 Порядку №22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Таким чином, суд доходить висновку про безпідставність неврахування періоду роботи з 12.09.1988 по 07.08.1995 при обчисленні позивачу загального страхового стажу.

Щодо відмови у призначенні пенсії з підстав не досягнення пенсійного віку, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 26 Закону №1058, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, зокрема, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Отже, заява про призначення пенсії за віком подається не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку (60 років).

На час звернення із заявою про призначення пенсії за віком (11.01.2024), позивач досяг повних 57 років та не досяг 60 років, що не дає права на призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Суд не приймає до уваги посилання позивача на положення статті 114 Закону №1058, оскільки дана стаття регулює питання пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.

В матеріалах справи відсутні докази того, що позивач звертався до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, а тому посилання позивача на положення статті 114 Закону №1058 є необгрунтованими.

Таким чином, суд доходить висновку, що незважаючи на те, що відповідачем протиправно не зараховано до загального страхового стажу позивача спірний період роботи, позивач не має права на призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону №1058, оскільки на момент звернення із відповідною заявою не досяг необхідного пенсійного віку 60 років.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги є необгрунтованими та задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись статтями 77, 139, 241-246, 257 - 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Маковська