Справа № 640/35959/21
Суддя: Стойка В.В.
Дата ухвалення: 2025-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2025 року Справа№640/35959/21

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Стойки В.В., розглянувши в спрощеному провадженні в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головнокомандувача Збройних Сил України ОСОБА_2 (адреса: 03168, м. Київ) про визнання протиправним та скасування наказу в частині, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом, у якому просить суд визнати протиправним та скасувати пункту 2 параграфу 2 наказу Головнокомандувача Збройних Сил України ОСОБА_2 (по особовому складу) № 362 від 02.09.2021.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач перебував на посаді начальника групи напрямків відділу напрямків центру поточних операцій Об`єднаного оперативного штабу Збройних Сил України.

Наказом від 27.09.2019 №487 позивача звільнено з військової служби та виключено зі списків особового складу ЗСУ від 19.07.2019.

Не погоджуючись зі звільненням позивач звернувся до суду та був поновлений на посаді з 20.07.2019 року.

На виконання рішення суду відповідачем прийнято Наказ №362 від 02.09.2021 року поновлення Позивача на військовій службі у військовому званні «полковник» та призначення начальником групи напрямків відділу напрямків центру поточних операцій об`єднаного оперативного штабу Збройних Сил України з 20.07.2019 року.

Також п. 2 зазначеного Наказу відповідно до підпункту 1 пункту 116 Положення про проходження громадянами України військової служби У Збройних Силах України та спільної директиви Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 05.11.2019 №Д-322/1/9/дкс полковника ОСОБА_1 , начальника групи напрямків відділу напрямків центру поточних операцій Об`єднаного оперативного штабу Збройних Сил України, увільнено від займаної посади і зараховано у розпорядження Головнокомандувача Збройних Сил України з 05.02.2020, наказано утримувати на всіх видах забезпечення та у списках особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначити обов`язки військової служби в межах повноважень командувача об`єднаних сил Збройних Сил України.».

Позивач не погоджується з пунктом 2 параграфу 2 Наказу №362 від 02.09.2021 року та вважає, що зазначені у параграфі 2 дії щодо Позивача, відповідач міг вчинити тільки з 03.09.2021.

Позивач наголошує, що зважаючи на обов`язковість судового рішення та на час видання Наказу, Відповідач повинен був забезпечити перебування Позивача у тому становищі, яке визначала Постанова до його видання, і лише після цього наділений повноваженнями змінювати це становище.

Відтак, посилаючись на постанову Великої Палати Верховного Суду від 16 жовтня 2018 року у справі справа №9901/415/18, Рішення Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року № 1-зп/1997, від 9 лютого 1999 року № 1-рп/1999, від 26 січня 2011 року № 1-рп/2011, позивач вважає свої права порушеними та просить суд:

визнати протиправним та скасувати пункт 2 параграфу 2 Наказу Головнокомандувача Збройних Сил України ОСОБА_2 (по особовому складу) №362 від 02.09.2021.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.12.2021 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

21.02.2022 року позивачем надано додаткові пояснення, згідно змісту яких позовні вимоги було підтримано.

21.12.2022 року відповідачем надано відзив по справі, згідно змісту якого зазначено, що відповідно до спільної директиви Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 05.11.2019 № Д-321/1/9/дск 05.02.2020 було скорочено посаду начальника групи напрямків відділу напрямків центру поточних операцій військової частини НОМЕР_2 (яку обіймав Позивач та на яку суд зобов`язав Відповідача поновити Позивача).

Відповідач наголошує, що виконав рішення суду у справі № 640/18731/19 та пунктом 1 параграфом 1 наказу ГК ЗС України № 362 від 02.09.2021 поновив Позивача на визначену судом посаду (яку станом на момент видання наказу було скорочено).

Разом з цим на виконання відповідної директиви від 02.09.2021 року № Д-322/1/9дск, Позивача у відповідності до підпункту 1 пункту 116 Положення виведено (зараховано) в розпорядження відповідної посадової особи, яка має право призначати на посади відповідної номенклатури, а саме Головнокомандувача Збройних Сил України.

Отже, відповідач вважає, що при винесенні наказу (по особовому складу) від 02.09.2021 року № 362, в тому числі і пункту 2 параграфу 2 даного акту, було дотримано всі вимоги законодавства з питань проходження військової служби в Збройних Силах України.

Позивачем було надано відповідь на відзив, згідно змісту якої позивач вважає, що відповідач не може вважатися таким, що належним чином виконав постанову Шостого апеляційного адміністративного суду 16.03.2021 року по справі №640/18731/19, оскільки цим судовим рішенням поновлено полковника ОСОБА_1 на посаді начальника групи напрямків центру поточних операцій військової частини НОМЕР_2 з 20.07.2019 та постановлено виплатити усі належні йому відповідно до закону види грошового забезпечення починаючи з 20 липня 2019 року по 15 березня 2021 року по день прийняття постанови.

Позивач вважає, що вказане не передбачає альтернативи для відповідача та знаходження Позивача на тій самій посаді після поновлення та до видання відповідного наказу про його долю на військовій службі на майбутнє з відповідним грошовим забезпеченням.

Відповідачем було надано заперечення на відповідь на відзив, згідно змісту яких зазначено, що директива має обмеження ДСК, отже містить інформацію, що становлять службову інформацію, у зв`язку із чим не була долучена до відзиву.

Відповідач наголошує, що діяв виключно у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а відтак, законні права та інтереси Позивача порушено не було.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 16.04.2025 року адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головнокомандувача Збройних Сил України ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування наказу в частині прийнято до свого провадження судді Голошивця І.О.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 16.04.2025 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головнокомандувача Збройних Сил України ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування наказу в частині передано до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.06.2025 року адміністративну справу №640/35959/21 за позовом ОСОБА_1 до Головнокомандувача Збройних Сил України ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування наказу в частині, передано на розгляд до Донецького окружного адміністративного суду.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 01.07.2025 року прийнято до провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головнокомандувача Збройних Сил України ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_2 ) про визнання протиправним та скасування наказу в частині.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, судом встановлено таке.

ОСОБА_3 з 27.03.2018 обіймав посаду начальника групи напрямків відділу напрямків центру поточних операцій Об`єднаного оперативного штабу Збройних Сил України.

Наказом начальника Генерального штабу Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 27.09.2019 №487 відповідно до п. 2 частини п`ятої ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» позивача звільнено з військової служби у запас за п.п. «є» (у зв`язку з позбавленням військового звання у дисциплінарному порядку) та виключено зі списків особового складу ЗСУ від 19.07.2019.

Не погоджуючись зі звільненням позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та в подальшому, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.03.2021 року по справі № 640/18731/19 визнано протиправними та скасовано окремі положення наказу Генерального штабу Збройних Сил України № 264 від 19.07.2019, що стосуються полковника ОСОБА_3 , в т.ч. п. 2, та зобов`язано Генеральний штаб Збройних Сил України поновити ОСОБА_3 у військовому званні «Полковник». Визнано протиправними та скасовано наказ начальника Генерального штабу Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) № 487 від 27.09.2019 що стосуються полковника ОСОБА_3 . Зобов`язано Генеральний штаб Збройних Сил України включити полковника ОСОБА_3 до списків особового складу Збройних Сил України з 20.07.2019. Визнано протиправними та скасовано п. 10 наказу № 215 від 30.09.2019.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_2 поновити полковника ОСОБА_3 на посаді начальника групи напрямків центру поточних операцій військової частини НОМЕР_2 з 20.07.2019 та виплатити усі належні йому відповідно до закону види грошового забезпечення починаючи з 20 липня 2019 року по 15 березня 2021 року.

Відповідно Витягу з Наказу Головнокомандувача Збройних сил України ОСОБА_2 (по особовому складу) №362 від 02.09.2021 скасовано п. 2 Наказу Генерального штабу Збройних Сил України №264 від 19.07.2019, що стосуються полковника ОСОБА_1 , в частині позбавлення військового звання «полковник». Наказу Начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) ОСОБА_4 №487 від 27.09.2019 про звільнення полковника ОСОБА_1 з військової служби у запас та виключення зі списків особового складу Збройних Сил України, а також про поновлення Позивача на військовій службі у військовому званні «полковник» та призначення начальником групи напрямків відділу напрямків центру поточних операцій об`єднаного оперативного штабу Збройних Сил України з 20.07.2019.

У пункті 2 параграфу 2 зазначено: «Відповідно до підпункту 1 пункту 116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та спільної директиви Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 05.11.2019 №Д-322/1/9/дкс полковника ОСОБА_1 , начальника групи напрямків відділу напрямків центру поточних операцій Об`єднаного оперативного штабу Збройних Сил України, увільнити від займаної посади і зарахувати у розпорядження Головнокомандувача Збройних Сил України з 05.02.2020, утримувати на всіх видах забезпечення та у списках особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначити обов`язки військової служби в межах повноважень командувача об`єднаних сил Збройних Сил України.».

З приводу спірних правовідносин суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 65 Конституції України громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон №2232-XII).

Так, відповідно до частини першої статті 2 Закону №2232-XII, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

За приписами частини другої статті 2 Закону №2232-XII порядок проходження громадянами України військової служби, їх права та обов`язки визначаються як цим Законом, так і відповідними положеннями про проходження військової служби та іншими нормативно-правовими актами.

Як визначено у п. 1 Загальної частини Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (в редакції станом на момент прийняття спірних правовідносин), цим Положенням визначається порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі. Це Положення застосовується також до відносин, що виникають у зв`язку з проходженням у Збройних Силах України кадрової військової служби особами офіцерського складу до їх переходу в установленому порядку на військову службу за контрактом або звільнення з військової служби.

Відповідно пп. 1 п. 116 Розділу IV Положення № 1153/2008, зарахування військовослужбовців наказами по особовому складу в розпорядження посадових осіб, які мають право призначення на посади, для вирішення питання щодо дальшого їх службового використання допускається в разі розформування (реформування) військової частини або скорочення штатних посад, якщо до кінця встановленого строку проведення цих заходів не вирішено питання щодо дальшого службового використання вивільнених військовослужбовців.

Військовослужбовці звільняються з посад та зараховуються в розпорядження посадових осіб наказами командирів (начальників), які мають право призначення на ці посади.

Військовослужбовці, які зараховані в розпорядження відповідно до підпунктів 1 - 12-1 цього пункту, продовжують проходити військову службу згідно з цим Положенням, виконуючи обов`язки військової служби в межах, визначених посадовою особою, у розпорядженні якої вони перебувають.

Відповідно до пункту 118 Положення у разі неможливості призначення військовослужбовців, які вивільняються, на рівнозначні посади вони, зокрема, зараховуються у розпорядження відповідного командира (начальника) згідно з підпунктом 1 пункту 116 цього Положення.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що скорочення штатних посад та зміна організаційно-штатної структури є підставою для зарахування військовослужбовців наказами по особовому складу в розпорядження посадових осіб, які мають право призначення на посади, для вирішення питання щодо подальшого їх службового використання.

Згідно спірних правовідносин, позивача увільнено від займаної посади і зараховано у розпорядження Головнокомандувача Збройних Сил України з 05.02.2020 на підставі спільної директиви Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 05.11.2019 №Д-322/1/9/дкс.

При цьому суд звертає увагу на те, що положення (фактичний зміст) вказаної директиви фактично сторонами не оспорюються; спірним моментом є дії відповідача щодо увільнення позивача, поновленого на посаді на підставі рішення суду, від займаної посади, на якій його було поновлено, і зарахування у розпорядження Головнокомандувача Збройних Сил України у певну дату.

А тому, оскільки на виконання спільної директиви Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 05.11.2019 №Д-322/1/9/дкс посаду начальника групи напрямків відділу напрямків центру поточних операцій Об`єднаного оперативного штабу Збройних Сил України було скорочено 05.02.2020, позивач, як військовослужбовець, не може бути допущений до виконання обов`язків за вказаною посадою.

Наведені обставини свідчать про правомірність застосування відповідачем положень пункту 118 Положення щодо зарахування його у розпорядження відповідного командира (начальника) згідно з підпунктом 1 пункту 116 цього Положення.

Позиція представника позивача з приводу того, що позивач повинен бути увільненим з 03.09.2021 року (наступний день після прийняття Наказу №362), а не в момент, який передує даті прийняття цього Наказу, є помилковою через те, що саме з 05.02.2020 посада, яку обіймав позивач, фактично припинила існування.

В контексті викладеного, зважаючи на викладені обставини в сукупності, суд дійшов висновку, що п. 2 Наказу Головнокомандувача Збройних сил України ОСОБА_2 (по особовому складу) №362 від 02.09.2021 прийнято відповідачем у межах повноважень та у спосіб, що передбачений чинним законодавством України в умовах особливого період та у відповідності до вимог, визначених частиною другою статті 2 КАС України.

Решта доводів та посилань сторін у справі висновків суду не спростовують.

Судом враховується, що, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно положень ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи встановлені судом обставини справи, суд доходить висновку про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головнокомандувача Збройних Сил України ОСОБА_2 (адреса: 03168, м. Київ) про визнання протиправним та скасування наказу в частині, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.В. Стойка