Справа № 440/11925/25
Суддя: В.І. Бевза
Дата ухвалення: 2025-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

29 серпня 2025 рокум. ПолтаваСправа № 440/11925/25

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Бевза В.І., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ОІЛ ЦЕНТР РІТЕЙЛ" про забезпечення позову у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОІЛ ЦЕНТР РІТЕЙЛ" до Головне управління ДПС у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "ОІЛ ЦЕНТР РІТЕЙЛ" звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головне управління ДПС у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування рішення, а саме просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Закарпатській області №334 від 13.08.2025 про припинення дії ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним на право роздрібної торгівлі пальним №2300015 терміном дії з 04.08.2023 по 04.08.2028 видану ТОВ «ОІЛ ЦЕНТР РІТЕЙЛ» на АЗС за адресою: Закарпатська область, Хустський район, село Гребля, вулиця без назви, будинок 341.

Одночасно із позовною заявою подало заяву про забезпечення позову, шляхом:

- зупинення дії рішення Головного управління ДПС у Закарпатській області №334 від 13.08.2025 про припинення дії ліцензії направо роздрібної торгівлі пальним №2300015 терміном дії з 04.08.2023 по 04.08.2028 видану ТОВ «ОІЛ ЦЕНТР РІТЕЙЛ» на АЗС за адресою: Закарпатська область, Хустський район, село Гребля, вулиця без назви, будинок 341.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивачем зазначено, що рішення Головного управління ДПС у Закарпатській області про припинення дії ліцензії прийняте з порушенням норм Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 18.06.2024 №3817-ІХ (далі Закон України №3817-ІХ).

У заяві про забезпечення позову Товариство з обмеженою відповідальністю "ОІЛ ЦЕНТР РІТЕЙЛ" зазначає, що категорично не погоджується з рішенням Головного управління ДПС у Закарпатській області №334 від 13.08.2025 про припинення дії ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним на право роздрібної торгівлі пальним №2300015.

Наявність підстав для забезпечення позову обґрунтовує тим, що, акт фактичної перевірки не містить опису та обґрунтування в чому саме полягає порушення порядку ведення обліку товарних запасів пального за місцем їх реалізації та порушення яких саме норм законодавства, якими врегульовано порядок ведення обліку товарних запасів, зауважень до документів, якими підтверджується походження та облік товарних запасів пального на АЗС, а також зауважень до порядку ведення такого обліку, передбаченого як Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» так і Інструкцією №281, Інструкцією №332, а висновки контролюючого органу про порушення порядку обліку товарних запасів в акті фактичної перевірки є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи. Акт фактичної перевірки не містить ні фактів встановлення зберігання необлікованого пального, а саме пального, фактична кількість якого в резервуарах перевищує облікову кількість пального, ні фактів реалізації необлікованого пального, а саме пального, фактична кількість в резервуарах якого є меншою, ніж облікова кількість пального, у акті не зазначене жодне посилання на застосування Методики визначення об`єму необлікованого пального. Аналогічно і рішення про припинення дії ліцензії №334 від 13.08.2025 не міститьпосилання на конкретну підставу для припинення дії ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним, а містить лише посилання на норму законодавства, яка передбачає декілька підстав для припинення дії ліцензії. Господарська діяльність ТОВ ОІЛ ЦЕНТР РІТЕЙЛ здійснюється на автозаправній станції, що відповідно до ч. 5 ст. 46 Закону №3817-ІХ рішення про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності набирає чинності на другий робочий день за днем направлення відповідного рішення платнику податків, тобто дія ліцензії №2300015, враховуючи вимоги ч.5 ст.46 Закону №3817-ІХ, припиняється з 13.08.2025.

Зазначені доводи позивача, на його переконання свідчать про безпідставність та очевидну протиправність рішення Головного управління ДПС у Закарпатській області №334 від 13.08.2025 про

припинення дії ліцензії №2300015 терміном дії з 04.08.2023 по 04.08.2028 видану ТОВ «ОІЛ ЦЕНТР РІТЕЙЛ» на АЗС за адресою: Закарпатська область, Хустський район, село Гребля, вулиця без назви, будинок 341.

Відповідно із дати припинення дії ліцензії та внесення відомостей про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності до Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального, у силу приписів ст. 231, ст. 232 Податкового кодексу України (далі - ПК України), ТОВ ОІЛ ЦЕНТР РІТЕЙЛ буде повністю позбавлено можливості здійснювати дії, які передбачені статтею 231 ПК України, а також буде повністю позбавлене можливості здійснювати господарську діяльність. Навіть коли судом буде розглянуто позов щодо вказаного рішення, та орган ліцензування повинен буде відновити запис у Єдиному реєстрі ліцензіатів, порушене право ТОВ ОІЛ ЦЕНТР РІТЕЙЛ на здійснення господарської діяльності із 13.08.2025 по дату розгляду справи по суті не буде відновлене та вказаний спосіб захисту не буде ефективним. Крім того, неможливість реєстрації акцизних накладних в якості вхідного акцизного податку на акцизний склад призводить до зобов`язання ТОВ «ОІЛ ЦЕНТР РІТЕЙЛ» сплати до державного бюджету акцизного податку в розмірі, визначеному в акцизній накладній, в реєстрації яких відмовлено, в зв`язку з припиненням дії ліцензії.

Додатково позивач зазначає про порушення порядку надіслання йому оспорюваного рішення у цій справі, оскільки в електронний кабінет платника податків будь-яких розпорядчих документів з питань припинення дії ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним №2300015 терміном дії з 28.12.2023 по 28.12.2028, на адресу ТОВ «ОІЛ ЦЕНТР РІТЕЙЛ» в період з 13.08.2025 до дати подання даної позовної заяви не надходили. На запит ТОВ «ОІЛ ЦЕНТР РІТЕЙЛ» Головним управлінням ДПС у Закарпатській області не надана квитанція про доставку документів щодо рішення №334 від 13.08.2025 про припинення дії ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним в електронний кабінет платника податків, а відповідь Головного управління ДПС у Закарпатській області містить лише інформацію про направлення такого рішення в порядку, передбаченому ст. 42 Податкового кодексу України. Рішення №334 від 13.08.2025 ні за формою, ні за змістом не відповідає вимогам, встановленим ч. 3 статті 46 Закону №3817-ІХ, оскільки не містить опису підстав (обґрунтування) для прийняття рішення про припинення дії ліцензії та не містить кваліфікованої електронної печатки податкового органу. У змісті рішення №334 від 13.08.2025 у графі реєстраційний номер ліцензії, дія якої припинена вказано №2300015, що відповідає ліцензії, отриманій ТОВ «ОІЛ ЦЕНТР РІТЕЙЛ» на АЗС за адресою: Закарпатська область, Хустський район, село Гребля, вулиця без назви, будинок 341, проте Головним управлінням ДПС у Закарпатській області 26.08.2025 ТОВ «ОІЛ ЦЕНТР РІТЕЙЛ» надані інші рішення від 13.08.2025 за №334, в яких зазначені відомості про припинення дії ліцензій на інших автозаправних станціях.

Суд зазначає, що позивач до позовної заяви надав тільки одне рішення (один додаток) із восьми аркушів додатків, які надані йому контролюючим органом листом від 26.08.2025 у відповідь на запит, у змісті листа Головного управління ДПС у Закарпатській област зазначені відомості, що позивачу оспорюване рішення направлене в його електронний кабінет, проте доказів з електронного кабінету про відсутність надсилання такого рішення позивач суду не надав.

ТОВ ОІЛ ЦЕНТР РІТЕЙЛ просить забезпечити позов із наявних двох підстав очевидної протиправності рішення контролюючого органу та неможливістю ефективного захисту прав позивача до та після набрання законної сили рішенням в адміністративній справі без забезпечення позову до його подання, а саме:

"Вважаємо, що існують принаймі дві ознаки - неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача після набрання законної сили рішенням в адміністративній справі без вжиття таких заходів та очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень з огляду на наступне."

Відповідно до частини 1 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Розглядаючи заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ОІЛ ЦЕНТР РІТЕЙЛ" про забезпечення позову, суд виходить з такого.

Частиною 1 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Відповідно до частини 2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Отже, забезпечення позову - це надання позивачеві тимчасової правової охорони його прав та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду, до вирішення спору судом та набрання рішенням суду законної сили.

Згідно з Рекомендаціями № R (89) 8 про тимчасовий захист в адміністративних справах, прийнятими Комітетом Міністрів Ради Європи від 13 вересня 1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акту може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами. І якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акту.

Тобто, інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого в адміністративній справі.

Частиною 1 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб (ч. 2 ст. 151 Кодексу адміністративного судочинства України, далі - КАС України).

Заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

При цьому, слід зауважити на тому, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не можуть вирішуватись ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Як вбачається із змісту заяви про забезпечення позову, ТОВ "ОІЛ ЦЕНТР РІТЕЙЛ" ставить питання необхідності забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення Головного управління ДПС у Закарпатській області № 334 від 13.08.2025 про припинення дії ліцензії направо роздрібної торгівлі пальним №2300015 терміном дії з 04.08.2023 по 04.08.2028 видану ТОВ «ОІЛ ЦЕНТР РІТЕЙЛ» на АЗС за адресою: Закарпатська область, Хустський район, село Гребля, вулиця без назви, будинок 341, до набрання законної сили судовим рішенням у справі за позовом ТОВ «ОІЛ ЦЕНТР РІТЕЙЛ» до Головного управління ДПС у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування оспорюваного рішення.

При цьому обраний заявником захід забезпечення позову (зупинення дії рішення Головного управління ДПС у Закарпатській області № 334 від 13.08.2025 про припинення дії ліцензії направо роздрібної торгівлі пальним №2300015) та підстава забезпечення позов, як очевидна протиправність, фактично є вирішенням справи по суті спору до її розгляду судом, оскільки його вжиття надасть в такий спосіб суб`єкту господарювання можливість продовжувати здійснення господарської діяльності з використанням ліцензії, дія якої припинена.

Водночас позов не може бути забезпечено таким способом, що фактично підміняє собою судове рішення в справі та вирішує позовні вимоги до розгляду справи по суті.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 800/521/17.

Оцінюючи доводи ТОВ "ОІЛ ЦЕНТР РІТЕЙЛ" щодо наявності підстав для забезпечення позову, суд враховує таке.

Стосовно посилання позивача на очевидну протиправність рішення Головного управління ДПС у Закарпатській області № 334 від 13.08.2025 про припинення дії ліцензії направо роздрібної торгівлі пальним №2300015, суд зауважує, що очевидна протиправність рішень суб`єкта владних повноважень це прийняття таких рішень, що не передбачені законодавством України, або прийняття рішень суб`єктами, які не наділені компетенцією у відповідній сфері, проте таких доводів у заяві про забезпечення позову не окреслено.

Незгода позивача із рішеннями/діями уповноваженого суб`єкта владних повноважень та звернення до суду із позовом про визнання протиправними рішень не є достатньою підставою для застосування судом заходів забезпечення позову.

Суд відхиляє твердження позивача про очевидну протиправність рішення про припинення дії ліцензії з огляду на те, що зміст акту фактичної перевірки не містить опису порядку застосування Методики визначення об`єму необлікованого пального та порядку обчислення кількості начебто необлікованого пального, що є обов`язковою умовою для застосування п. 28 частини 2 статті 46 Закону №3817-ІХ як підстав припинення дії ліцензії, що свідчить про очевидну протиправність такого рішення.

Суд наголошує, що наведені факти потребують з`ясування та доведення судом шляхом повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх зібраних доказів у справі за позовом про визнання протиправним та скасування рішення та жодним чином не дають підстави для висновку про очевидну протиправність рішення.

Повертаючись до підстави очевидної протиправності рішення контролюючого органу про припинення ліцензії, то суд констатує, що надати оцінку заявленій підставі забезпечення позову «про очевидну протиправність рішення» неможливо, оскільки такі дії суду можуть містити загрозу порушення процесу та фактичного вирішення спору по суті. Суд здійснить надання правових висновків позовним вимогам виключно після відкриття провадження у справі та під час стадії ухвалення рішення по суті спору, а не під час розгляду процесуального питання про забезпечення позову.

Щодо доводів заявника про те, що захист прав, свобод та інтересів позивача після набрання законної сили рішенням в адміністративній справі буде неможливим та неефективним без вжиття заходів забезпечення позову, оскільки ТОВ «ОІЛ ЦЕНТР РІТЕЙЛ» буде позбавлене можливості виконувати податкові обов`язки, визначені статтями 231 та 232 ПК України, а також можливості здійснювати господарську діяльність, суд зазначає таке.

Безумовно рішення чи дії суб`єктів владних повноважень справляють певний вплив на суб`єктів господарювання. Такі рішення можуть завдавати шкоди і мати наслідки, які заявник оцінює негативно. Однак сам собою факт прийняття відповідачем рішень, які стосуються прав та інтересів позивача та обмежують його діяльність, не може автоматично свідчити про те, що такі рішення є очевидно протиправними і невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання рішення суду, а факт порушення прав та інтересів позивача підлягає доведенню у встановленому законом порядку.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 01.06.2022 у справі №380/4273/21.

Суд звертає увагу на те, що позивачем жодним чином не доведені та документально не підтверджені обставини, які вказують на те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він має намір звернутися до суду.

Товариством наведені лише загальні твердження про можливість настання негативних наслідків для його господарської діяльності, проте, жодної конкретної аргументації не вказано та доказів на її підтвердження не надані.

При цьому варто зауважити, що підприємницька діяльність передбачає ведення господарської діяльності на власний ризик, який включає в себе і можливі втрати інвестицій, виникнення додаткових витрат та інше.

Оцінюючи співмірність обраних заявником заходів забезпечення позову, суд акцентує увагу на тому, що підставою для прийняття рішення Головного управління ДПС у Закарпатській області №334 від 13.08.2025 про припинення дії ліцензії направо роздрібної торгівлі пальним №2300015, є пункт 28 частини 2 статті 46 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального", а саме: факт здійснення ліцензіатом - суб`єктом господарювання, який отримав ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним або на право зберігання пального, крім ліцензії на право зберігання пального виключно для потреб власного споживання та/або промислової переробки, - зберігання та/або реалізації необлікованого пального, встановлений контролюючим органом під час перевірки та зафіксований в акті такої перевірки або в рішенні суду, яке набрало законної сили, якщо об`єм необлікованого пального перевищує 5 відсотків обсягу обігу або залишків пального (для скрапленого газу (пропану або суміші пропану з бутаном), інших газів, бутану, ізобутану, на які встановлено однакові ставки акцизного податку, - перевищує 15 відсотків) чи 2 відсотки об`єму відповідного резервуара.

Зі змісту акту фактичної перевірки, на підставі якого прийняте рішення Головного управління ДПС у Закарпатській області №334 від 13.08.2025, встановлюється обставина, що контролюючим органом виявлене порушення за адресою здійснення господарської діяльності ТОВ «ОІЛ ЦЕНТР РІТЕЙЛ» Закарпатська область, Хустський район, село Гребля, вулиця без назви, будинок 341: ункту 12 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 року 265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", порушення введення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації станом на 11:00 22.05.2025. Бензин автомобільний А-95-Євро5-Е5 в розмірі 3770 л на загальну суму 195964,6 грн, паливо дизельне ДП-Л-Євро5-ВО 4360 л на загальну суму 217912,8 грн, газ нафтовий скраплений в розмірі 2370 л на загальну суму 79347, 60 грн.

Виходячи з наведеного, суд зазначає, що надання суб`єкту господарювання можливість продовжувати здійснення господарської діяльності з використанням ліцензії, дія якої припинена у зв`язку з встановленими порушеннями, може призвести до більш негативних і незворотних наслідків, в тому числі для життя та здоров`я працівників АЗС та споживачів у разі можливих аварійних ситуацій, ніж із наслідками у разі, якщо судом буде встановлена правомірність рішення Головного управління ДПС у Закарпатській області про припинення дії ліцензії.

Щодо покликання заявника на припинення не однієї ліцензії, а припинення контролюючими органами декількох цензій на здійснення основного виду діяльності за різними фактичними перевірками платника податку, то заявником не надані докази, які поза розумним сумнівом свідчать про відверте свавілля дій контролюючих органів та системної направленості на прпипенння здійснення всієї господарської діяльності позивачаю. Надання декількох рішень контролюючих органів у різних областях України за період з травня по липень 2025 року не свідчить про наявність таких обставин, а є суб`єктивним припущенням заявника без підтвердження належними та допустимими доказами (зазначене у заяві загально (формально).

У розглядуваній ситуації не дотриманий пропорційний баланс між правами та інтересами заявника та наслідками впливу заходів забезпечення позову, та додаткове співвідношення наслідків від вжиття заходів забезпечення позову загальносуспільним (загальнодержавним) інтересам.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Правовий висновок про співвідношення наслідків від вжиття заходів забезпечення позову загальносуспільним (загальнодержавним) інтересам та їх адекватність ухвалений Верховним Судом у постанові від 05.06.2024 №460зп-23/160 щодо анулювання ліцензії, відповідно до норм Закону України від 19 грудня 1995 року №481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального" (далі - Закон №481/95-ВР):

"32. Покликання суб`єкта господарювання, якому анулювали ліцензію, виключно на істотні складнощі або неможливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, може бути підставою для застосування заходів забезпечення позову у виняткових випадках.

33. Забезпечення позову в адміністративній справі має ґрунтуватися на обґрунтованому припущенні, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.

34. Негативні наслідки оскаржуваного розпорядження у вигляді зупинення діяльності, втрати прибутку вочевидь мають вплив на господарську діяльність.

35. Проте при застосуванні заходу забезпечення позову шляхом фактичного поновлення права суб`єкта господарювання на здійснення ліцензованої діяльності всупереч рішенню суб`єкта владних повноважень, яке ґрунтується на законі, суд має оцінювати співвідношення наслідків від вжиття таких заходів з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті продовження можливої протиправної діяльності ліцензіата, зокрема, виробництво фальсифікованого (необлікованого) пального, що може загрожувати загальносуспільним (загальнодержавним) інтересам.

36. Рішення чи дії суб`єктів владних повноважень можуть завдавати шкоди і мати наслідки, які позивач оцінює негативно.

37. У разі оскарження відповідного акта суб`єкта владних повноважень особа має право заявити вимоги про відшкодування спричиненої таким актом шкоди, тому зазначене не є безумовними підставами для застосування заходів забезпечення позову в адміністративній справі. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 11 серпня 2021 року у справі N 380/11600/20.

38. У постанові від 16 листопада 2022 року у справі N 640/7523/22 Верховний Суд дійшов висновку, що забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення контролюючого органу до набрання законної сили судовим рішенням за результатами розгляду пред`явленого позову, не відповідає меті інституту забезпечення позову, оскільки фактично легалізує продовження ліцензійної діяльності позивача, щодо дії ліцензії якого виник спір у справі.

39. До того ж Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі N 800/521/17 виснувала, що позов не може бути забезпечено таким способом, який фактично підмінює собою судове рішення у справі та вирішує позовні вимоги до розгляду справи по суті судом.

40. Таким чином, заходи забезпечення можуть бути вжиті адміністративним судом лише в межах позовних вимог та відповідати критеріям розумності, обґрунтованості і адекватності, а також гарантувати збалансованість інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу.

Суд має встановити наявність зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, спроможність такого заходу забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, перевірити імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, а також мотивувати неможливість порушення у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу (постанова Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року у справі №640/30483/21)."

Тотожні висновки Верховного Суду ухвалені щодо відмови у забезпеченні позову внаслідок анулювання ліцензії на підставі норм Закону №481/95-ВР у постанові від 21.05.2025 у справі №160/12100/24, у постанові від 07.04.2025 у справі №242зп-24/160.

Також у постанові Другого апеляційного адміністративного суду від 17.06.2025 у справі №440/5802/25 ухвалений тотожний висновок щодо аналогічної заяви ТОВ "ОІЛ СХІД РІТЕЙЛ" про забезпечення позову щодо припинення дії ліцензії на підставі норм Закону :

"Суд звертає увагу на те, що позивачем жодним чином не доведено та документально не підтверджено обставини, які б вказували на те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він має намір звернутися до суду.

Тобто, Товариством наведено лише загальні твердження про можливість настання негативних наслідків для його господарської діяльності, проте, жодної конкретної аргументації не вказано та доказів на її підтвердження не надано.

При цьому варто зауважити, що підприємницька діяльність передбачає ведення господарської діяльності на власний ризик, який включає в себе і можливі втрати інвестицій, виникнення додаткових витрат та інше.

Такі висновки суду відповідають правовій позиції, викладеній у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 14.01.2025 у справі №580/9027/24, прийнятій в аналогічних правовідносинах".

Подібні за змістом правові висновки також ухвалені й іншими апеляційними судами щодо відмови у забезпеченні позову щодо зупинення рішень про припинення дії ліцензії на підставі норм Закону №3817-ІХ: у постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.02.2025 у справі № 320/47248/24, у постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду 03.06.2025 у справі №500/2171/25, у постанові П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04.07.2025 у справі №420/18194/25.

Суд висновує, що заявником не обґрунтована наявність правових підстав для забезпечення позову, передбачених частиною 2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, а обрані ним заходи забезпечення позову не узгоджуються із метою застосування інституту забезпечення позову та не відповідають критерію співмірності та адекватності.

Таким чином, заява Товариства з обмеженою відповідальністю "ОІЛ ЦЕНТР РІТЕЙЛ" про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 150-152, 154, 248, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "ОІЛ ЦЕНТР РІТЕЙЛ" в задоволенні заяви про забезпечення адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ОІЛ ЦЕНТР РІТЕЙЛ" (39623, Полтавська обл., місто Кременчук, вул.Чкалова, 213, ) до Головного управління ДПС у Закарпатській області (88000, м. Ужгород, вул. Волошина, 52, ) про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління ДПС у Закарпатській області №334 від 13.08.2025 про припинення дії ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним на право роздрібної торгівлі пальним №2300015 терміном дії з 04.08.2023 по 04.08.2028 видану ТОВ «ОІЛ ЦЕНТР РІТЕЙЛ» на АЗС за адресою: Закарпатська область, Хустський район, село Гребля, вулиця без назви, будинок 341.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Другого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.І. Бевза