Справа № 205/16333/24
Суддя: Костромітіна О. О.
Дата ухвалення: 2025-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/205/2/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2025 року м. Дніпро

Новокодацький районний суд міста Дніпра в складі:

головуючого судді Костромітіної О.О.

за участю секретаря судового засідання Михайленко Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Литвинов Станіслав Євгенович, до Державної служби України з безпеки на транспорті, про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

Адвокат Литвинов С.Є. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Новокодацького районного суду міста Дніпра з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі відділу впровадження системи автоматичної фіксації порушень управління автоматичної фіксації порушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення, в якому просив скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, винесену Державною службою України з безпеки на транспорті за ч.2 ст.132-1 КУпАП стосовно Скіпочки З.М. від 06.11.2024 року серії АВ №00002470, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити та стягнути понесені судові витрати.

В обґрунтування позову посилається на те, що головним спеціалістом відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Теслюк Є.В. стосовно ОСОБА_1 винесена постанова в справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті (зафіксоване в автоматичному режимі) серії АВ №00002470. Зі змісту вказаної постанови вбачається, що 06.11.2024 року о 05:48 год., на автодорозі М-30, км 823+336, Кіровоградська обл., на автоматичному зважувальному комплексі WIM 12, 12 зафіксовано проїзд транспортного засобу марки Renault Premium 460 DXI, державний номерний знак НОМЕР_1 , з перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПРД: перевищення загальної маси транспортного засобу на 8,000% (3.2 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон. Постановою серії АВ №00002470 прийнято рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності на підставі ч.2 ст.132-1 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн. Свою вину позивач категорично заперечує та з вказаною постановою не погоджується в повній мірі з наступних підстав. Так, в якості даних транспортного засобу, рух якого зафіксовано в автоматичному режимі у постанові зазначено: Renault Premium 460 DXI, державний номерний знак НОМЕР_1 . Водночас, оскаржувана постанова не містить даних щодо марки, моделі, державного номерного знаку причепу-контейнера, приєднаного 06.11.2024 року до спеціального тягача Renault Premium 460 DXI, державний номерний знак НОМЕР_1 . З оспорюваної постанови вбачається, що при обрахунку перевищення нормативних параметрів використано параметри, встановлені п.22.5 ПДР, саме для транспортних засобів фактична маса до 40т. Доказів перевезення вантажу в час та місці, вказаних в оскаржуваній постанові, у складі транспортного составу: тягача Renault Premium 460 DXI, державний номерний знак НОМЕР_1 з іншими напівпричепами, відповідач в оскаржуваній постанові не навів. В оскаржуваній постанові у розділі «результати автоматичної фіксації транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення» зазначені фактичні зафіксовані параметри транспортного засобу: кількість вісей 6, спарені колеса 3 вісі. Також зафіксована загальна маса транспортного засобу 47000 кг, загальна маса транспортного засобу, що виміряна з урахуванням похибки - 42300 кг. Проте, у власності ОСОБА_1 перебуває спеціалізований вантажний сідловий тягач Renault Premium 460 DXI, державний номерний знак НОМЕР_1 , який є трьохвісним тягачем, та контейнеровоз марки KRONE SDP 27, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який згідно зі свідоцтвом ТЗ - є загальний напівпричеп н/пр-контейнеровоз, переобладнаний в контейнеровоз із замковими пристроями, що здійснює перевезення змінного кузову загальною максимальною довжиною 13,716 метра. Саме на даному транспортному засобі (у зв`язці) здійснювалося перевезення вантажу 06.11.2024 року. Підтвердженням здійснення перевезення вантажу саме на ТЗ Renault Premium 460 DXI, державний номерний знак НОМЕР_1 , з приєднаним до нього напівпричепом - контейнеровозом марки KRONE SDP 27, реєстраційний номер НОМЕР_2 , є товарно-транспортна накладна серії ЮВД №141303 від 05.11.2024 року. Так, відповідач при винесені оскаржуваної постанови не звернув увагу на те, що автомобіль Renault Premium 460 DXI, державний номерний знак НОМЕР_1 , є трьохвісним, та не врахував факт приєднання до нього вищевказаного напівпричепа-контейнеровоза, у якого максимально допустима фактична маса 44т. Також вищевказана постанова не містить виміряних даних з урахуванням похибки вагових параметрів транспортних засобів, які перевищили нормативні вагові параметри, встановлені саме для контейнеровозів.

Крім цього, зазначає, що Законом №2344-ІІІ передбачена відповідальність у вигляді адміністративно-господарського штрафу саме до автомобільних перевізників за порушення законодавства про автомобільний транспорт. Автомобільним перевізником є той, хто за умовами договору (із замовником) про перевезення вантажу надає відповідну послугу, а не власник/користувач транспортного засобу. Проте, відповідач не врахував, що ОСОБА_1 не є перевізником, а лише надає послуги з оренди вантажних автомобілів. 21.10.2024 року між ОСОБА_1 (орендодавець) та ОСОБА_2 (орендар) укладено договір оренди, відповідно до якого орендодавець передає, а орендар приймає в орендне тимчасове користування автомобіль марки Renault Premium 460 DXI, державний номерний знак НОМЕР_1 , та напівпричеп KRONE SDP 27, реєстраційний номер НОМЕР_2 . Також, згідно ТТН серії ЮВД №141303 від 05.11.2024 року перевезення товару та вказаному ТЗ з напівпричепом є ФОП ОСОБА_3 , а не ОСОБА_1 . Таким чином, не враховано, що позивач у спірних правовідносинах не є автомобільним перевізником у розумінні положень Закону №2344-ІІІ та відповідно не може нести відповідальність, передбачену ЗУ «Про автомобільний транспорт». Вказане на думку позивача є самостійною підставою для задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправною та скасування оскаржуваної постанови.

Ухвалою суду від 02.12.2024 року відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

21.01.2025 року від представника відповідача через систему «Електронний суд» Бугаєнко С.С. надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що зміст постанови відображає усі істотні ознаки складу адміністративного правопорушення, постанова містить усі передбачені нормами ст. 283 КУпАП обов`язкові відомості щодо події правопорушення, суб`єкта адміністративної відповідальності, накладеного стягнення та порядку його сплати, а також порядку ознайомлення та оскарження постанови, а також інші обов`язкові відомості, визначені ст. 283 КУпАП та Порядком №1174. Висновки позивача, що у постанові не вказано даних про причіпний пристрій та його державний номерний знак, є безпідставними, оскільки в постанові викладена суть правопорушення та чітко зазначено про рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України відповідальність, за яке передбачена ч. 2 ст. 132-1 КУпАП. Доводи позивача про те, що постанова не містить інформацію про державний номерний знак напівпричепу є необґрунтованими, оскільки ні ст. 283 КУпАП, ні п.17 Порядку №1174 не вимагають зазначення таких даних у постанові. В той же час матеріали фотофіксації містять фото напівпричепа, також оскаржувана постанова містить інформацію про те, що транспортний засіб має 6 вісей, навантаження на кожну з них, відстані між ними та загальну масу транспортного засобу, що підтверджує те, що тягач разом з напівпричепом був врахований при визначенні перевищення вагових параметрів. Крім цього, АРМ аудиту з місця робочого столу інспектора при винесенні постанови містила дані про те, що транспортний засіб Renault Premium 460 DXI, державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався з напівпричепом «тип ТЗ-з напівпричепом». Напівпричіп - це транспортний засіб без джерела енергії та самостійно пересуватись і перевозити вантажі по дорогах не може, отже рушійною силою для нього є саме тягач, який є основним транспортним засобом, котрий здійснює перевезення вантажів, власник якого є суб`єктом адміністративної відповідальності за порушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, в тому числі за ст. 132-1 КУпАП. Враховуючи зазначене, позивач необґрунтовано зазначає, що постанови повинні містити фотографії транспортного засобу - фотографію державного номерного знака причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу), оскільки чинне законодавство не передбачає зазначення даних про напівпричіп у постанові.

Стосовно доводів позивача, що транспортний засіб є контейнеровозом. Аналіз конструкції положень підпункту «б» пункту 22.5 ПДР України свідчить про те, що застосування гранично допустимої фактичної маси транспортного засобу більше за 40 тон, а саме 42 та 44 тони можливе за одночасного дотримання трьох умов: транспортний засіб двовісний, або трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом; можливість перевезення транспортним засобом контейнерів (ТЗ - контейнеровоз); перевезення транспортним засобом-контейнеровозом одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра. Відсутність хоча б однієї з умов виключає можливість застосування гранично допустимої фактичної маси транспортного засобу у 42 та 44 тони. Щодо третьої умови, перевезення транспортним засобом-контейнеровозом одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра, зазначають, що за даними фотофіксації спеціалізований сідловин тягач на платформі для контейнерів перевозив не контейнер. Фотографія транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення не містить жодних ознак перевезення на напівпричепі контейнера та кузова, оскільки вантаж перевозився на напівпричепі з використання опорно-металевої конструкції у вигляді стовпчиків. Також вбачається відсутність кутових фітингів та відсутність відповідного маркування. Також контейнери, які в розумінні Порядку №521 є обладнанням до колісного транспортного засобу, підлягають сертифікації. Позивачем, на підтвердження доводів позовної заяви, до матеріалів справи не долучено належний сертифікат відповідності на контейнер, яким, згідно з твердженням позивача перевозився вантаж. Таким чином, позивач здійснював вантажні перевезення контейнеровозом з порушенням правил їх експлуатації в розумінні вищезазначених міжнародних та національних норм, тому у такому разі він мав право перевозити вантаж з дотриманням п. 22.5 Правил дорожнього руху - не більше 40 т, адже навантаження 42 та 44 тони допускається лише у разі експлуатації контейнеровоза за його прямою спеціалізацією при перевезення контейнерів або змінних кузовів. Використання конструкції, візуально схожої на контейнер є намаганням штучно збільшити максимальне дозволене навантаження транспортного засобу всупереч нормам законодавства України.

Щодо встановлених порушень. Постановою від АВ № 00002470 від 06.11.2024 встановлено перевищення загальної маси транспортного засобу на 8,000% (3.2 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон. Окрім того, зазначені фактичні зафіксовані параметри транспортного засобу: кількість вісей - 6 шт.; спарені колеса - 3 вісь; відстань між вісями 1-2: 2650 мм, 2-3: 1320 мм, 3-4: 5760 мм, 4-5: 1310 мм, 5-6: 1320 мм, навантаження на вісь 1 - 5650 кг, 2 - 6150 кг, 3 - 11200 кг, 4 - 8400 кг, 5 - 8500 кг, 6 - 8100 кг, загальна маса - 48000 кг. Виміряні з урахуванням похибки вагові параметри транспортного засобу: загальна маса - 43200 кг. Також у оскаржуваній постанові міститься посилання в Інтернеті на вебсайт, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом (за наявності) транспортного засобу в момент учинення правопорушення та ідентифікатор доступу. Інформаційна картка габаритно-вагового контролю містить вичерпний перелік відомостей про зафіксовані параметри, що є необхідними для встановлення складу та події адміністративного правопорушення. Для правильного розуміння здійснених розрахунків перевищення габаритно-вагових норм у постанові зазначається формула розрахунку: % перевищення = ((Хфакт. - Хнорм. - похибка пристрою)/ Хнорм.)*100%, де Хфакт. - фактично зафіксований параметр габариту або ваги відповідно в натуральних одиницях (тонна або міліметр); Хнорм. - нормативно дозволений параметр габариту або ваги відповідно в натуральних одиницях (тонна або міліметр) зазначений відповідно до пункту 22.5 ПДР; Похибка пристрою - регламентовано допустима похибка вимірювального пристрою параметрів габариту або ваги у відсотках відповідно до ДСТУ OIML К 134- 1:2010, помножена на Хфакт. (при розрахунку використовується у натуральних одиницях (тонна або міліметр). Регламентовано допустима похибка вимірювального пристрою параметрів габариту або ваги відповідно до ДСТУ OIML К 134-1:2010 становить: для параметру довжини ТЗ - 600 мм, для параметру ширини ТЗ - 100 мм, для параметру висоти ТЗ - 60 мм, для параметру загальної маси ТЗ - 10% від фактичної маси ТЗ, для параметру навантаження на одиночну вісь ТЗ - 16% від фактичного навантаження на вісь, для параметру навантаження на здвоєні осі ТЗ - 16% від фактичного навантаження на осі, для параметру навантаження на строєні осі ТЗ - 16% від фактичного навантаження на осі. Отже, розрахунок відсоткового перевищення загальної маси виглядає так: ((48000 - 40000 - 10% * 48000) / 40000) * 100 = 8,000% (3.2 тон). Таким чином, постанова серії АВ № 00002470 про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/ перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України відповідає усім вищенаведеним критеріям та містить усю необхідну інформацію, передбачену КУпАП та пунктом 17 Порядку № 1174, а отже, зміст оскаржуваної постанови відображає ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 132-1 КУпАП (перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами).

Щодо суб`єкта відповідальності. Ряд відомостей, які враховуються під час розгляду справи про адміністративне правопорушення надаються з Єдиного державного реєстру транспортних засобів, ведення якого здійснюється уповноваженими посадовими особами Головного сервісного центру МВС. Згідно з пунктом третього Розділу II Порядку ведення Єдиного державного реєстру транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України 06 листопада 2020 року № 779, до ЄДРТЗ вноситься інформація про транспортні засоби, що використовуються на вулично-дорожній мережі загального користування і підлягають державній або відомчій реєстрації, відомості про їх власників (співвласників), належних користувачів, закріплені номерні знаки та реєстраційні документи на такі транспортні засоби. Внесенню до Єдиного державного реєстру транспортних засобів підлягають лише власники транспортних засобів (фізичні та юридичні особи) або належні користувачі транспортних засобів, які несуть відповідальність за правилами статті 14-3, частини другої статті 132-1 КУпАП лише у випадку такого їх внесення до реєстру. Пунктом 3 Порядку №1145 визнається, що підставою для внесення до Реєстру відомостей про належного користувача є електронна заява або заява сформована та подана заявниками, якою визначено належного користувача безпосередньо власником транспортного засобу у зв`язку з передачею фізичній особі або юридичній особі транспортного засобу в користування. Згідно інформаційних даних, що надійшли від Головного сервісного центру МВС України, відповідальною особою за даним транспортним засобом на момент скоєння правопорушень була ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , поштова адреса: АДРЕСА_1 . Таким чином, в розумінні ст.14-3 КУпАП відповідальною особою за вчинення даного правопорушення є ОСОБА_1 , як власник транспортного засобу, оскільки інформація про належного користувача не була внесена до Єдиного державного реєстру транспортного засобу.

Щодо відшкодування витрат на правничу допомогу. Позивачем не надано належних доказів сплати послуг за надання правничої допомоги адвокатом. З наданих до заяви документів не можна належним чином визначити обсяги затраченого часу щодо виконання кожної послуги й відповідно співмірність таких показників. Відсутність детального опису робіт(послуг), виконаних (наданих) адвокатом, зокрема із зазначенням витраченого часу на відповідні види робіт, ставить під сумнів, чи є розмір таких витрат обґрунтованим і пропорційним до предмета спору. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Представник позивача адвокат Литвинов С.Є. в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, будь-яких заяв, клопотань суду не надав.

Дослідивши письмові матеріали, з`ясувавши всі обставини в адміністративній справі та дослідивши надані докази, суд дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником транспортного засобу спеціалізованого сідлового тягача, марки Renault, модель Premium 460 DXI, державний номерний знак, та загального напівпричіпу марки KRONE SDP 27, реєстраційний номер НОМЕР_2 , н/пр-контейнеровоз, переобладнаний в контейнеровоз із замковими пристроями, про що свідчить наявні у справі копії свідоцтв про реєстрацію указаних транспортних засобів.

06.11.2024 року за результатами фіксації в автоматичному режимі адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки на автомобільному транспорті головним спеціалістом відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень управління автоматичної фіксації порушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Теслюк Є.В. було винесено постанову серії АВ №00002470 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування на території України, якою на позивача було накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, у вигляді штрафу у розмірі 8 500,00 грн.

Зі змісту постанови серії АВ № 00002470 від 06.11.2024 року вбачається, що 06.11.2024 року о 05 год 48 хв. за адресою: М-30, км 823+336 (М-04, км 60+100) Кіровоградська обл. було зафіксовано транспортний засіб Renault Premium 460 DXI, державний номерний знак НОМЕР_1 , із перевищенням нормативних параметрів, зазначених п. 22.5 Правил дорожнього руху України, загальної маси транспортного засобу на 8,000 % (3.2 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст. 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Порушення було зафіксовано в автоматичному режимі 06.11.2024 року о 05 год. 48 хв. за адресою: М-30, км 823+336 (М-04, км 60+100) Кіровоградська обл., за допомогою приладу WIM 12,12, водночас, у постанові АВ № 00002470 міститься посилання на веб-сайт з ідентифікатором доступу та відображена фотографія транспортного засобу в момент вчинення правопорушення.

13.11.2024 року копія оскаржуваної постанови від 06.11.2024 року серії АВ № 00002470 була отримана позивачем (номер відправлення 433).

28.11.2024 року, вважаючи постанову Укртрансбезпеки серії АВ № 00002470 від 06.11.2024 року протиправною та не погоджуючись з нею, представник позивача, засобами поштового зв`язку, звернувся до суду з даним позовом (номер відправлення 940).

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з абз. 4 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» від 10 вересня 2014 року № 442 утворено Державну службу України з безпеки на транспорті, реорганізувавши шляхом злиття Державну інспекцію з безпеки на морському та річковому транспорті, Державну інспекцію з безпеки на наземному транспорті.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 103 (надалі - Положення № 103) Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Згідно з пп. 15, 27 п. 5 Положення № 103 Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань здійснює: габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.

Таким чином, відповідач виконує функції габаритно-вагового контролю транспортних засобів та нараховує відповідну плату за перевищення нормативів допустимої ваги транспортного засобу.

Отже, положеннями чинного законодавства визначені повноваження Укртрансбезпеки щодо контролю за рухом транспортних засобів з перевищенням габаритно-вагових параметрів, а також порядок здійснення такого контролю.

Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 917/210/19.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначено Законом України «Про автомобільний транспорт» від 05 квітня 2001 року № 2344-III (далі - Закон № 2344-III).

Відповідно до частини 12 статті 6 Закону № 2344-III державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Частиною 1 статті 60 Закону № 2344-III визначено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5 % до 10 % включно при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10 відсотків, але не більше 20 відсотків при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до частини 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з частиною 2 статті 29 Закону України «Про дорожній рух» з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Пунктом 1.9. Правил дорожнього руху передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Підпунктом «б» п.22.5 Правил дорожнього руху (в редакції від 02.11.2022 року, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують фактичної маси:

- вантажні автомобілі: двовісний автомобіль - 18 тон; трьохвісний автомобіль - 25 (26)* тон; чотирьохвісний автомобіль - 32 тон; чотирьохвісний автомобіль з двома рульовими вісями та ведучими вісями, оснащеними спареними колесами - 38 тон;

- комбіновані транспортні засоби: двовісний автомобіль (тягач) з двовісним напівпричепом - 36 тон; двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом - 40 тон; трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом - 40 тон; двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра - 42 тон; трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра - 44 тон;

- автопоїзди: двовісний або трьохвісний автомобіль з двовісним або трьохвісним причепом - 40 тон.

Отже, з системного аналізу зазначених норм слідує, що діючим законодавством допускається рух транспортних засобів та їх составів загальною максимальною вагою 44 тонни, за умови, що перевезення здійснюється трьохвісним автомобілем (тягачем) з двовісним або трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз) у вигляді вантажу - одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра. Тобто, здійснюється перевезення контейнера(контейнерів) за допомогою напівпричепа (контейнеровоза).

Підпунктом «в» п.22.5 Правил дорожнього руху встановлено, що рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують навантаження на вісь:

- на одинарну вісь для доріг державного значення - 11,5 тон;

- на здвоєні осі, якщо відстань між осями: менш як 1 метр - 11,5 тон; від 1 до 1,3 метра - 16 тон; від 1,3 до 1,8 метра при неспарених колесах - 18тонн; від 1,3 до 1,8 метра при спарених колесах, за умови, що навантаження на кожну вісь не перевищує 9,5 тони, - 19 тон; від 1,3 до 1,8 метра чотирьохвісних автомобілів, ведучі вісі яких оснащені спареними колесами, за умови, що навантаження на кожну ведучу вісь не перевищує 11,5тонни, - 23 тон; від 1,8 до 2,5 метра для причепів та напівпричепів - 20 тон;

- на строєні осі, в тому числі транспортних засобів спеціалізованого призначення (контейнеровозів), що здійснюють перевезення одного або більше контейнерів, якщо відстань між осями: 1,3 метра або менше - 21 тон; понад 1,3 до 1,4 метра - 24 тон.

Рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоча б один з їх габаритних та/або вагових параметрів перевищує нормативи, визначені цим пунктом, здійснюється відповідно до Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 року №30 «Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами».

Рух транспортних засобів та їх составів, фактична маса та навантаження на вісь яких перевищують параметри, визначені підпунктами «б» та «в» цього пункту, у разі перевезення подільних вантажів забороняється.

Згідно з п.4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 року №30, рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Як встановлено судом, відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , Renault Premium 460 DXI, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2012 року випуску, є спеціалізованим вантажним сідловим тягачем (а.с.16).

Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 , KRONE SDP 27, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2012 року випуску є напівпричепом (контейнеровозом). В особливих відмітках свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, що цей транспортний засіб: «загальний напівпричіп н/пр-контейнеровоз переобладнаний в контейнеровоз із замковими пристроями (а.с.17).

Згідно з товарно-транспортною накладною серії ЮВД №141303 від 05.11.2024 року, загальна вага автомобіля 7.1т, у тому числі з вантажем 0т, маса брутто 0т, загальна вага напівпричепа 4,62т, в тому числі з вантажем 30,62т, маса брутто 26т (а.с.18).

Механізм фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі визначений Порядком фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2019 року № 1174 (далі - Порядок № 1174).

Згідно з п.п. 2, 16 Порядку № 1174 посадові особи Укртрансбезпеки, уповноважені розглядати справи про правопорушення, зафіксовані в автоматичному режимі, під час їх розгляду використовують інформаційні файли, тобто упорядковану сукупність відомостей про: транспортний засіб; відповідальну особу, визначену статтею 14-3 КУпАП; наявність/відсутність документа, який підтверджує внесення плати за проїзд, або дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні; метаданих, сформованих автоматичним пунктом.

Пунктом 8 Порядку № 1174 передбачено, що вимоги до технічних засобів автоматичних пунктів визначаються Технічним регламентом засобів вимірювальної техніки, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2016 року № 163.

Відповідно до п. 9 зазначеного Технічного регламенту засобів вимірювальної техніки, засоби вимірювальної техніки можуть бути надані на ринку та/або введені в експлуатацію в разі, коли вони відповідають вимогам цього Технічного регламенту.

Згідно з п. 2 Порядку № 1174 система фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі (далі - система) - взаємопов`язана сукупність автоматичних пунктів та інформаційно-телекомунікаційної системи.

Фіксація правопорушень в автоматичному режимі здійснюється на автоматичних пунктах, які облаштовані відповідно до вимог, визначених у додатку (п. 7 Порядку № 1174).

Відповідно до п. 12 Порядку № 1174 автоматичний пункт може забезпечувати: вимірювання навантажень, що припадають на кожну вісь транспортного засобу; вимірювання загальної маси транспортного засобу; визначення кількості осей транспортного засобу та віднесення транспортного засобу до однієї із відповідних категорій; вимірювання міжосьових відстаней транспортного засобу; визначення кількості коліс (скатності) на осях транспортного засобу; вимірювання габаритів транспортного засобу; фіксацію та розпізнавання державних номерних знаків транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу); фіксацію фронтального зображення транспортного засобу; фіксацію загального вигляду транспортного засобу (вигляд збоку) в момент проїзду через автоматичний пункт (оглядова фотографія транспортного засобу, на якій відображені його контури та кількість осей); первинне оброблення зібраних даних та передачу інформації до інформаційно-телекомунікаційної системи за допомогою засобів захищених каналів зв`язку із використанням наскрізного шифрування; автентифікацію автоматичного пункту, контроль цілісності, авторства, доступності, а також неспростовності дій щодо інформації, що передається від автоматичного пункту до інформаційно-телекомунікаційної системи.

Таким чином, технічний засіб фіксації вищевказаного адміністративного правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі відповідає вимогам вказаного Технічного регламенту, що підтверджується сертифікатами перевірки типу та сертифікатами відповідності на вказаний прилад.

Суд вважає безпідставними доводи позивача, що в оскаржуваній постанові не зазначено всіх даних, які мають значення для розгляду справи, з огляду на наступне.

Відповідно до п.п.13, 14, 15 Порядку №1174 під час вимірювання габаритно-вагових параметрів транспортних засобів застосовуються засоби вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність.

Інформація від автоматичних пунктів передається до інформаційно-телекомунікаційної системи у вигляді метаданих.

Метадані повинні містити дані про: засоби вимірювальної техніки - назва засобу вимірювальної техніки та його умовне позначення, серійний номер, найменування виробника, рік виготовлення, метрологічні характеристики, найменування власника засобу вимірювальної техніки, документи про відповідність та/або результати повірки (дата повірки, строк дії повірки); місце фіксації (кілометр + метр, географічні координати); найменування автомобільної дороги загального користування, вулиць і доріг міст та інших населених пунктів; дату і час фіксації здійснення вимірювання, смугу руху, напрямок руху, максимальне дозволене навантаження на вісь, державний номерний знак транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу), категорію транспортного засобу, тип транспортного засобу згідно з пунктом Г.2 додатка Г ДСТУ 8824:2019 «Автомобільні дороги. Визначення інтенсивності руху та складу транспортного потоку», повну масу транспортного засобу, ширину, висоту, довжину, розподіл навантаження за вісями транспортного засобу (номер вісі, фактичне навантаження на вісь, сумарне фактичне навантаження на осі, сукупність осей, фактичну міжосьову відстань, фактичну шинність (кількість коліс) на вісі); фотографії транспортного засобу - фронтальна, фотографія державного номерного знака транспортного засобу, фотографія державного номерного знака причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу), оглядова фотографія із зображенням розпізнаного державного номерного знака; відеозапис руху транспортного засобу через автоматичний пункт (за наявності).

За правилами п.п.16, 17 Порядку №1174 посадові особи Укртрансбезпеки, уповноважені розглядати справи про правопорушення, зафіксовані в автоматичному режимі, під час їх розгляду використовують інформаційні файли.

Рішення посадової особи Укртрансбезпеки, прийняті під час розгляду справ про правопорушення, зафіксовані в автоматичному режимі, підтверджуються шляхом накладення кваліфікованого електронного підпису та створення кваліфікованої електронної печатки із використанням засобів кваліфікованого електронного підпису, що мають вбудовані апаратно-програмні засоби, що забезпечують захист записаних на них даних від несанкціонованого доступу, від безпосереднього ознайомлення із значенням параметрів особистих ключів та їх копіювання.

У постанові про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, зафіксоване в автоматичному режимі, зазначаються виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги, а також нормативні габаритно-вагові параметри транспортних засобів на даній ділянці автомобільної дороги.

Інформаційні файли з винесеними постановами передаються до Реєстру адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху.

Водночас, згідно з ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності.

Як убачається з оскаржуваної постанови, вона містить всю необхідну інформацію, передбачену КУпАП та Порядком № 1174. Крім того, постанова містить відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації.

Таким чином, доводи позивача про те, що в оскаржуваній постанові не зазначено всіх даних, які мають значення для розгляду справи суд вважає необґрунтованими.

Стаття 132-1 КУпАП визначає відповідальність за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів та правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами. При цьому, приписами ч.2 цієї статті визначено наступне порушення: перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.

Дія частини 2 цієї статті поширюється на правопорушення, пов`язані з перевищенням габаритних та/або вагових параметрів. Підставою для звільнення від відповідальності, передбаченої частинами першою і другою цієї статті, є наявність дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

Отже, враховуючи наведені норми законодавства, суд вважає, що подія та склад адміністративного правопорушення, які є обов`язковими умовами для притягнення особи до адміністративної відповідальності, належним чином встановлені та відображені у оскаржуваній постанові, а також підтверджуються: фотографіями транспортного засобу та державних номерних знаків, здійсненими у момент фіксації транспортного засобу в момент проїзду через автоматичний пункт; відеозаписом руху транспортного засобу через автоматичний пункт. Вказані докази також містяться на офіційному веб-сайті Укртрансбезпеки у мереж Інтернет за посиланням, яке зазначене в оскаржуваній постанові з ідентифікатором доступу.

Щодо доводів представника позивача про те, що транспортний засіб є контейнеровозом, оскільки до нього в момент фіксації порушення в русі був приєднаний напівпричіп-контейнеровоз, а тому ним не були порушені норми про максимально допустимі параметри, то суд вважає їх безпідставними, з огляду на наступне.

Згідно з положеннями статті 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» причіп - транспортний засіб без власного джерела енергії, пристосований для буксирування автомобілем; напівпричіп - причіп, вісь (осі) якого розміщено позаду центра мас транспортного засобу (за умови рівномірного завантаження) і який обладнано зчіпним пристроєм, що забезпечує передачу горизонтальних і вертикальних зусиль на інший транспортний засіб, що виконує функції тягача.

Положеннями п.1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 року №363 визначено, що сідельний тягач - автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для буксирування напівпричепа.

Отже, напівпричеп - це транспортний засіб без джерела енергії та самостійно пересуватись і перевозити вантажі по дорогах не може, отже рушійною силою для нього є саме тягач, який є основним транспортним засобом, котрий здійснює перевезення вантажів.

Відповідно до наказу Міністерства транспорту України від 14.01.1997 року №363 «Про затвердження правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні» (далі - Наказ №363) дано визначення н/причеп-контейнеровоз - транспортний засіб спеціалізованого призначення, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів певних категорій - контейнерів.

Згідно з п.п.17.2-17.5 Наказу №363, забороняється перевозити в універсальних контейнерах вантажі, які швидко псуються, сипучі вантажі без тари, вибухові, займисті, їдкі та отруйні речовини, смердючі вантажі та ті, які забруднюють стіни і підлогу контейнера, а також вантажі, які не можуть бути завантажені в контейнер або вивантажені з нього без застосування вантажно-розвантажувальних механізмів. Універсальні автомобільні контейнери, що належать Перевізникам, повинні мати єдину нумерацію, а також нанесене фарбою, що контрастно виділяється від кольору контейнера, таке маркування: розпізнавальний знак; номер контейнера; найменування власника контейнера; вантажність і маса тари контейнера, кг; внутрішній об`єм контейнера, куб.м, місце, місяць і рік виготовлення контейнера; час останнього капітального ремонту і наступного ремонту контейнера. Номер контейнера наноситься на всіх бокових стінках, даху і всередині контейнера. Універсальні автомобільні та спеціальні контейнери, які належать власникам вантажу, повинні мати маркування, яке запроваджене власником майна. При цьому обов`язково наноситься вантажність і маса тари контейнера, а також внутрішній об`єм контейнера (куб.м).

Як вбачається з фотофіксації вказаного транспортного засобу, перевезення вантажу здійснювалось транспортним засобом, який не є контейнеровозом в розумінні вищезазначених норм, оскільки вантаж, що перевозився на платформі не має відповідних маркувань та позначень для визначення його як контейнер), тобто не використовувався в момент зафіксованого порушення як контейнеровоз, тому фактична маса транспортного засобу повинна бути не більше 40 т.

Таким чином, суд вважає обґрунтованими доводи представника відповідача про те, що сам факт реєстрації за позивачем автомобільного транспорту - контейнеровоза не поширює вагові обмеження, передбачені п.22.5 Правил дорожнього руху, у 44 т для відповідного транспорту з урахуванням вантажу.

Як убачається з оскаржуваної постанови, 06.11.2024 року о 05 год. 48 хв., на автодорозі М-30, км 823+336, Кіровоградська обл, на автоматичному зважувальному комплексі WIM-12,12 зафіксовано проїзд транспортного засобу - Renault Premium 460 DXI, державний номерний знак НОМЕР_1 , з перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР: загальної маси на 8,000% (3.2 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон.

Отже, факт перевищення позивачем нормативних параметрів транспортних засобів, визначених пунктом 22.5 ПДР України доведено належними, допустимими та достовірними доказами, що пов`язано із правомірністю порядку проведення габаритно-вагового контролю, а також використання при проведенні останнього належного технічного приладу.

Щодо доводів позивача про те, що оскаржувана постанова не містить відомостей щодо напівпричепу, суд зазначає, що такий формальний недолік оформлення постанови не є достатньою підставою для її скасування при наявних доказах перевищення загальної маси навантаження.

До того ж, вимоги пункту 22.5 ПДР України стосуються обмежень по загальній масі та/або по окремій масі кожної осі транспортного засобу та не ставляться у залежність від наявності чи відсутності причепу/напівпричепу, оскільки останній приводиться у рух за допомогою тягача.

Виходячи із вказаних обставин справи та положень законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд робить висновок, що відповідачем правильно встановлено максимальну допустиму вагу транспортного засобу позивача, враховані під час накладення стягнення показники вагового обладнання підтверджені належними доказами, тобто сам по собі факт перевищення позивачем нормативних параметрів транспортних засобів, визначених пунктом 22.5 Правил дорожнього руху України доведений належними, допустимими та достовірними доказами, оскаржуване рішення відповідає вимогам КУпАП, а наведені у позові доводи не спростовують факт наявності події адміністративного правопорушення за ч.2 ст.132-1 КУпАП.

Окрім того, суд зазначає, що з метою збереження автомобільних доріг від руйнування через значні навантаження на дорожнє покриття законодавцем установлено заборону перевезення вантажів транспортними засобами та їх составами, що перевищують установлені параметри фактичної маси та навантаження на вісь (осі).

У контексті п. 22.5 ПДР перевізник, зважаючи на особливості та характер вантажу, зобов`язаний обрати вагу, яка не перевищуватиме як повну масу транспортного засобу, так і навантаження на осі.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24 липня 2019 року у справі № 803/1540/16.

Таким чином, долучені відповідачем до матеріалів справи докази є належними та допустимими в розумінні КАС України та такими, що підтверджують правомірність дій відповідача.

Щодо тверджень представника позивача про те, що ОСОБА_1 не є відповідальною особою за вчинення адміністративних правопорушень, оскільки вказані в оскаржуваних постановах транспортні засоби орендує ОСОБА_2 , суд вважає їх необґрунтованими виходячи з наступного.

Відповідно до договору оренди транспортних засобів від 21.10.2024 року ОСОБА_1 (орендодавець), та ОСОБА_2 (орендар) уклали цей Договір за умовами якого орендодавець передає, а орендар приймає в орендне тимчасове користування автомобіль марки Renault Premium 460 DXI, державний номерний знак НОМЕР_1 , та напівпричеп KRONE SDP 27, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Позивачем не надано доказів, що підтверджують наявність відомостей про належного користувача вказаних транспортних засобів, а саме ОСОБА_2 , в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів на момент вчинення порушення.

Таким чином, внаслідок того, що до Єдиного державного реєстру транспортних засобів відомостей про зміну користувача вказаного транспортного засобу не повідомлялось, адміністративну відповідальність повинна нести фізична особа, за якою зареєстровано транспортний засіб, тобто позивач.

Відповідно доводи позивача є необґрунтованими, оскільки відповідні відомості про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів не були внесені, а тому позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності відповідно до вимог чинного законодавства.

Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, обов`язок відповідача щодо доказування правомірності прийнятого ним рішення не звільняє позивача від доказування підстав позову, що відповідає правовому висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 25.06.2020 по справі № 520/2261/19.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач діяв в межах своїх повноважень та правомірно виніс постанову серії АВ №00002470 від 06.11.2024 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, а позовні вимоги позивача є безпідставними у зв`язку з чим не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 139 КАС України у разі відмови в позові судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 18, 19, 139, 241-246, 286 КАС України,

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Литвинов Станіслав Євгенович, до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі відділу впровадження системи автоматичної фіксації порушень управління автоматичної фіксації порушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті, про скасування постанови серії АВ №00002470 від 06.11.2024 року про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.132-1 КУпАП, відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Із повним текстом рішення суду можна ознайомитися у Єдиному державному реєстрі судових рішень за адресою: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про учасників справи:

позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ,

представника позивача адвокат Литвинов Станіслав Євгенович, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №5228 від 24.09.2021 року, договір про надання правової допомоги №14/11-24 від 14.11.2024 року, ордер на надання правничої допомоги серії АЕ №1334354 від 14.11.2024 року, адреса: 49000, м.Дніпро, вул.Дарницька, 11/235, ел.пошта: ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

відповідач Державна служба України з безпеки на транспорті в особі відділу впровадження системи автоматичної фіксації порушень управління автоматичної фіксації порушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті, , адреса: 03150, м.Київ, вул.Антановича, буд.51, ел.пошта: , представник відповідача Бугаєнко Світлана Сергіївна, РНОКПП НОМЕР_6 .

Суддя О.О. Костромітіна