Справа № 140/5511/25
Суддя: Плахтій Наталія Борисівна
Дата ухвалення: 2025-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2025 року ЛуцькСправа № 140/5511/25

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Плахтій Н.Б.,

розглянувши за правилами спрощеного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі відповідач1, ГУ ПФУ у Волинській області), Головного управління Пенсійного фонду в Рівненській області (далі відповідач2, ГУ ПФУ в Рівненській області) про визнання протиправними дій ГУ ПФУ у Волинській області та ГУ ПФУ в Рівненській області щодо відмови у зарахуванні під час призначення пенсії за віком до страхового стажу періодів роботи та отримання допомоги по безробіттю на території російської федерації з 01 листопада 1992 року по 05 січня 1999 року;

зобов`язання ГУ ПФУ у Волинській області зарахувати до страхового стажу періоди роботи та отримання допомоги по безробіттю па території російської федерації з 01 листопада 1992 року по 05 січня 1999 року.

Позовні вимоги вимоги обгрунтовані тим, що ОСОБА_1 21.02.2025 звернулась до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до вимог статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-1V (далі - Закон 1058-IV).

Позивач зазначає, що її заява за принципом екстериторіальності розглядалась ГУ ПФУ в Рівненській області, яким було прийняте рішення про відмову у призначенні пенсії від 28.02.2025 №52 у зв`язку з відсутністю страхового стажу для призначення пенсії за віком, у тому числі не зараховані до страхового стажу відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_1 від 31.08.1984 періоди роботи в росії з 01.01.1992 по 14.09.1992, з 07.10.1992 по 12.05.1995 та з 28.05.1995 по 29.09.1997, період отримання допомоги по безробіттю в росії.

Рішенням ГУ ПФУ у Волинській області №52 від 01.04.2025 за результатами розгляду додаткових документів про підтвердження страхового стажу та заяви від 21.02.2025 про зарахування в страховий стаж до призначеної пенсії за віком періодів її роботи та періоду отримання допомоги по безробіттю з 01.11.1992 по 05.01.1999 на території російської федерації, з 21.01.2025 призначена їй пенсія за віком відповідно до вимог статті 26 Закону №1058-IV, з урахуванням неповного страхового стажу.

22.03.2025 позивач отримала лист ГУ ПФУ у Волинській області від 19.03.2025 №3646-2410/0-02/8-0300/25 про відмову у зарахуванні до страхового стажу періодів роботи та періоду отримання допомоги по безробіттю в рф.

ОСОБА_1 вважає протиправними дії відповідачів щодо відмови зарахувати до страхового стажу періоди роботи та отримання допомоги по безробіттю на території рф з 01.1.1992 по 05.01.1999, оскільки припинення участі рф в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, так само, як і постанова Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 №1328 «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення», не є підставою для відмови в обчисленні стажу її роботи, оскільки такий стаж нею набутий до ухвалення відповідних рішень.

З наведених підстав просив позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 27.05.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с.34).

У відзиві на позов представник ГУ ПФУ у Волинській області позовні вимоги ОСОБА_1 не визнала (а.с.38-46). В обґрунтування своєї позиції вказала, що з 01.01.2023 російська федерація припинила участь в Угоді від 13.03.1992. Отже, до страхового стажу зараховуються періоди роботи на території РРФСР по 31.12.1991. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача2 у відзиві на позовну заяву (а.с.45-48) позовні вимоги позивача не визнав з тих підстав, що за доданими документами підстав для зарахування до страхового стажу періодів роботи в російській федерації та отримання допомоги по безробіттю в центрі зайнятості російській федерації немає, оскільки з 01.01.2023 російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць СНД у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 згідно з листа Мінсоцполітики №411/0/2-23/54 від 12.01.2023 року.

Через повномасштабну агресію рф проти нашої держави дипломатичні відносини між Україною та російською федерацією розірвано, функціонування закордонних дипломатичних установ України на території держави-агресора припинено.

Представлення інтересів України в рф дипломатичним представництвом третьої держави не здійснюється. Зазначене унеможливлює надання органами дипломатичної служби України сприяння у підтвердженні інформації про нездійснення пенсійних виплат громадянам України на території рф.

Якщо відсутня можливість здійснення обміну інформацією між територіальними органами Пенсійного фонду України та органами, що здійснюють пенсійне забезпечення в інших державах, запит надсилається після появи можливості здійснення обміну.

Згідно з документами, доданими до заяви про призначення пенсії та даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, страховий стаж позивача становить 24 роки 1 місяць 29 днів.

Враховуючи вищенаведене, відповідачем2 прийнято рішення про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону №1058-IV через відсутність необхідного страхового стажу 32 роки, а тому представник відповідача2 просила відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовної заяви.

Інших заяв по суті справи не надходило.

Враховуючи вимоги статті 262 КАС України судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 21.02.2025 звернулася до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії за віком (а.с.8).

28.02.2025 ГУ ПФУ в Рівненській області прийняло рішення №52 про відмову у призначенні пенсії. Вказане рішення мотивоване серед іншого тим, що за доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди роботи в росії з 01.01.1992 по 14.09.1992, з 07.10.1992 но 12.05.1995 та з 28.05.1995 по 29.09.1997, оскільки з 01.01.2023 російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 згідно листа Мінсоцполітики №411/0/2-23/54 від 12.01.2023; період отримання допомоги по безробіттю центрі зайнятості росії згідно довідки без номера та дати видачі, оскільки з 01.01.2023 російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 згідно листа Мінсоцполітики №411/0/2- 23/54 від 12.01.2023 (а.с.7).

Також у відповідь на звернення позивачки від 21.02.2025 відповідач1 листом від 19.03.2025 повідомив про те, що для зарахування до страхового стажу періодів роботи набутих на території рф немає підстав (а.с.9-10).

01.04.2025 ГУ ПФУ у Волинській області прийнято рішення про призначення пенсії з 21.01.2025 (а.с.25). Відповідно розрахунку стажу відповідач1 не врахував до страхового стажу позивача спірні періоди роботи позивача в російській федерації та отримання нею в цій країні допомоги по безробіттю (а.с.26).

Вважаючи протиправними дії відповідачів щодо не зарахування спірних періодів до страхового стажу, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом шостим частини першої статті 92 Конституції України визначено, що виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Згідно із преамбулою Закону №1058-IV, цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Частиною 1 статті 9 Закону №1058-ІV визначено, що в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати, зокрема, пенсія за віком.

За правилами частини першої статті 26 Закону №1058-ІV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років.

Отже, право на призначення пенсії за віком протягом 2025 року мають особи, які досягнули віку 60 років та за умови наявності у таких осіб страхового стажу не менше 32 років.

Відповідно до статті 1 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Таке ж визначення містить і частина перша статті 24 Закону №1058-IV, яка передбачає, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з частиною другою статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Таким чином, до 01.01.2004 стаж роботи підтверджується в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності Законом №1058-IV.

Так, приписами статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі Закон №1788-ХІІ) визначено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до частин першої, третьої статті 44 Закону №1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Статтею 62 Закону №1788-XII передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Такий порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637).

Відповідно до пункту 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з пунктом 3 Порядку №637 За відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що основним документом, який підтверджує трудовий стаж позивача є його трудова книжка. При цьому, лише у разі відсутності трудової книжки або записів в ній органи пенсійного фонду мають право встановлювати трудовий стаж на підставі інших первинних документів.

Так, спірні правовідносини у даній справі виникли у зв`язку з відмовою пенсійного органу у призначенні пенсії внаслідок неврахування до загального страхового стажу періодів роботи позивачки на території рф з 01.01.1992 по 14.09.1992, з 07.10.1992 по 12.05.1995 та з 28.05.1995 по 29.09.1997; період отримання допомоги по безробіттю в центрі зайнятості росії.

З наявної в матеріалах справи копії трудової книжки позивача НОМЕР_1 (а.с.11-18) слідує, що ОСОБА_1 (Жук) працювала на території російської федерації, зокрема у періоди:

з 15.11.1988 по 14.09.1992 в дорожній профспілковій бібліотеці на посаді старшого бібліотекаря;

з 07.10.1992 по 12.05.1995 у військовій частині НОМЕР_2 на посаді завідуючою бібліотекою;

з 28.05.1995 по 29.09.1997 у військовій частині НОМЕР_3 на посаді завідуючою бібліотекою.

Судом встановлено, що зазначені записи у трудовій книжці позивача завірені печатками та підписом відповідальних осіб.

Крім того, згідно з довідкою про час безробіття, який зараховується у трудовий стаж (без номера та дати), виданою позивачу Департаментом федеральної державної служби зайнятості по Республіції Бурятії (рф), загальний час безробіття з 03.10.1997 до 05.01.1999, який зараховується у трудовий стаж за час безробіття, склав один рік 3 місяці 2 дні (а.с.19-21)

Разом з тим, періоди роботи позивача з 01.01.1992 по 14.09.1992, з 07.10.1992 по 12.05.1995 та з 28.05.1995 по 29.09.1997 та період безробіття не зараховані відповідачами до страхового стажу у зв`язку з припиненням участі рф з 01.01.2023 в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992.

Відповідно до частини другої статті 4 Закону №1058-ІV якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Згідно зі статтею 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної угоди та членів їх сімей проводиться по законодавству держави, на території якої вони проживають.

Статтею 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення встановлено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання. Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Згідно із статтею 11 зазначеної Угоди необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані у належному порядку на території держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав і держав, що входили до складу СРСР або до 1 грудня 1991 року, приймаються на території держав - учасниць Співдружності без легалізації.

Крім того, частиною другою статті 4 Угоди про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудящих-мігрантів від 15 квітня 1994 року, ратифікованої Законом України від 11 липня 1995 року №290/95-ВР, визначено, що трудовий стаж, стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами.

Отже, наведені положення вказаних Угод передбачають, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди враховується при встановленні права на пенсію і її обчисленні. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.

29.11.2022 Кабінет Міністрів України ухвалив постанову №1328 «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення» (далі - Постанова №1328), яка набрала чинності 02.12.2022 та якою постановив вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 р. у м. Москві.

Разом із тим, відповідно до статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, положення Постанови №1328 підлягають застосуванню щодо правовідносин, які виникли після набрання нею чинності, тобто з 02.12.2022.

Крім того, дію Угоди про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудящих-мігрантів від 15 квітня 1994 року, ратифікованої Законом України від 11 липня 1995 року №290/95-ВР, зупинено у відносинах України з російською федерацією та Республікою Білорусь на підставі Закону України №3192-IX від 29.06.2023 «Про зупинення у відносинах України з російською федерацією та Республікою Білорусь дії Угоди про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудящих-мігрантів та Протоколу про внесення змін і доповнень до Угоди про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудящих-мігрантів від 15 квітня 1994 року» (набуття чинності 21.07.2023).

Відтак, з огляду на те, що записами у трудовій книжці підтверджується робота позивачки у періоди з 01.01.1992 по 14.09.1992, з 07.10.1992 по 12.05.1995 та з 28.05.1995 по 29.09.1997, а також відповідною довідкою підтверджується період безробіття з 03.10.1997 до 05.01.1999, то такі спірні періоди підлягають зарахуванню до загального стажу роботи ОСОБА_1 в силу норм міжнародних договорів, які були чинними у вказані періоди.

На думку суду, неврахування пенсійним органом періодів роботи позивачки на території рф та періоду безробіття, які підтверджені записами в трудовій книжці та довідкою, з посиланням на припинення участі рф в Угоді не повинно порушувати законні права та інтереси позивача на належне пенсійне забезпечення.

Відповідно до частини першої статті 28 Закону №1058-ІV мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, пенсії або аналогічної виплати, встановленої в інших державах, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі встановлюється з урахуванням зазначених сум.

За кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більш як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, передбаченого абзацом першим цієї частини. Наявний в особи понаднормовий страховий стаж не може бути обмежений.

Вищенаведені норми закону передбачають, що кількість років трудового стажу прямо впливає на розмір отримуваної пенсії.

Отже, відповідачі при розгляді заяв позивача про призначенні пенсії безпідставно не врахували спірні періоди страхового стажу, а тому такі їхні дії є протиправними.

Повноваження суду при вирішенні справи визначені статтею 245 КАС України. Як встановлено частиною другою вказаної статті, у разі задоволення позову суд може прийняти, зокрема, інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Беручи до уваги надані суду повноваження, суд дійшов висновку, що належним способом захисту порушеного права позивача є прийняття судом рішення про визнання протиправними дій ГУ ПФУ в Рівненській області та ГУ ПФУ у Волинській області щодо не зарахування до страхового стажу позивачки періодів роботи з 01.01.1992 по 14.09.1992, з 07.10.1992 по 12.05.1995 та з 28.05.1995 по 29.09.1997, перебування на обліку в центрі зайнятості з 03.10.1997 до 05.01.1999 в російській федерації; зобов`язання ГУ ПФУ у Волинській області зарахувати до страхового стажу позивача періоди роботи з 01.01.1992 по 14.09.1992, з 07.10.1992 по 12.05.1995 та з 28.05.1995 по 29.09.1997, перебування на обліку в центрі зайнятості з 03.10.1997 по 05.01.1999 в російській федерації.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Звертаючись до суду, позивачка сплатила судовий збір у сумі 1211,20 грн.

Таким чином, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Рівненській області та ГУ ПФУ у Волинській області судовий збір по 605,60 грн з кожного.

Керуючись статтями 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду в Рівненській області та Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи 01.01.1992 по 14.09.1992, з 07.10.1992 по 12.05.1995 та з 28.05.1995 по 29.09.1997, перебування на обліку в центрі зайнятості з 03.10.1997 по 05.01.1999 в російській федерації.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 01.01.1992 по 14.09.1992, з 07.10.1992 по 12.05.1995 та з 28.05.1995 по 29.09.1997, перебування на обліку в центрі зайнятості з 03.10.1997 по 05.01.1999 в російській федерації.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605,60 грн (шістсот п`ять грн 60 коп).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605,60 грн (шістсот п`ять грн 60 коп).

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 );

Відповідач1: Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43027, Волинська обл., м.Луцьк, Київський м-н, 6, );

Відповідач2: Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (33608, Рівненська обл., м.Рівне, вул.Борисенка Олександра, 7, ).

Головуючий-суддя Н.Б.Плахтій