Справа № 360/1268/25
Суддя: Т.І. Чернявська
Дата ухвалення: 2025-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

01 вересня 2025 рокум. ДніпроСправа № 360/1268/25

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Чернявська Т.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом заступника керівника Лисичанської окружної прокуратури Луганської області в інтересах держави в особі Державної служби геології та надр України до Товариства з обмеженою відповідальністю «Карбон-Інвест» про припинення дії спеціального дозволу на користування надрами від 30 листопада 2011 року № 5427,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Луганського окружного адміністративного суду на розгляді перебуває справа за позовом заступника керівника Лисичанської окружної прокуратури Луганської області (далі прокурор) в інтересах держави в особі Державної служби геології та надр України (далі позивач, Держгеонадра) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Карбон-Інвест» (далі відповідач, ТОВ «Карбон-Інвест»), в якій прокурор просить припинити дію спеціального дозволу на користування надрами від 30 листопада 2011 року № 5427, виданого Товариству з обмеженою відповідальністю «Карбон-Інвест» (ідентифікаційний код 37134168, юридична адреса: Україна, 93302, Луганська область, Попаснянський район, м. Попасна, вул. Леніна, буд. 155-В).

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що Лисичанською окружною прокуратурою Луганської області в порядку статті 23 Закону України «Про прокуратуру» вивчено стан додержання вимог законодавства у сфері видобування корисних копалин суб`єктами господарської діяльності на території, на яку розповсюджується юрисдикція Лисичанської окружної прокуратури Луганської області. За результатами вивчення встановлено факт порушення Товариством з обмеженою відповідальністю «Карбон-Інвест» вимог чинного законодавства, що висуваються до надрокористувачів, яким видані спеціальні дозволи на користування надрами, та факт протиправної бездіяльності уповноваженого органу Державної служби геології та надр України, що проявляється у незверненні до суду з позовною заявою про припинення дії спеціального дозволу на користування надрами, виданого відповідачу, у зв`язку із допущеними порушеннями, в порядку статті 26 Кодексу України «Про надра».

Лисичанською окружною прокуратурою достовірно встановлено, що відповідачем не виконані приписи, передбачені частинами першою, третьою статті 5-1 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», що стало підставою для зупинення дії спеціального дозволу від 30 листопада 2011 року № 5427, про що позивачем винесено наказ від 28 березня 2023 року № 176.

При цьому, позивачем відповідачу надавався достатній строк для усунення порушень добровільно, що останній не зробив станом на час звернення до суду з цим адміністративним позовом.

Прокурор зазначає, що позивачем залишено поза належним контролем стан виконання вказаних приписів на час звернення до суду з цим адміністративним позовом, не вжито відповідних заходів реагування (не розпочато процес припинення дії спеціального дозволу, виданого відповідачу), тобто допущено протиправну бездіяльність.

З огляду на викладене, наявні всі підстави для задоволення позовних вимог щодо припинення дії спеціального дозволу на користування надрами від 30 листопада 2011 року № 5427, виданого Товариству з обмеженою відповідальністю «Карбон-Інвест».

2 липня 2025 року від позивача через підсистему (модуль) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» за вхідним реєстраційним № 14285/2025 надійшли пояснення від 1 липня 2025 року б/н, в яких зазначено таке.

Позивач зазначає, що у спорі, який виник у цій справі, прокурор мав право розпочати захист інтересів держави в суді, лише у разі якщо уся вертикаль органів виконавчої влади, до повноважень якої входить здійснення контролю за законністю процедури надання надр у користування, самоусунулась від виконання своїх завдань (повноважень).

Згідно з частинами четвертою та п`ятою статті 53 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

До Держгеонадр надійшов запит Лисичанської окружної прокуратури щодо встановлення підстав для вжиття заходів представницького характеру та надання до Лисичанської окружної прокуратури Луганської області завірених у встановленому порядку копій документів. Також Лисичанська окружна прокуратура ставила питання, чи наявні достатні правові підстави для анулювання зазначеного спеціального дозволу, з урахуванням перебування шахти на тимчасово окупованій території, відсутності до неї доступу, відсутності інформації щодо здійснення видобувної діяльності, передбаченої спеціальним дозволом, з боку ТОВ «Карбон-інвест» та з огляду на відсутність відомостей про кінцевого бенефіціарного власника або його відсутність.

Держгеонадра листом від 12 червня 2025 року № 4423/03-4/2-25 проінформувала Лисичанську окружну прокуратуру про те, що наказом Державної служби геології та надр України від 28 березня 2023 року № 176 зупинено дію спеціального дозволу на користування надрами від 30 листопада 2011 року № 5427, наданого ТОВ «Карбон-Інвест». Рішення про тимчасову заборонену (зупинення) прийнято відповідно до пункту 2 частини першої статті 57 Кодексу України про надра у зв`язку з відсутністю у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомостей про кінцевого бенефіціарного власника або інформації про його відсутність. Станом на 2 червня 2025 року порушення, що стали підставою для зупинення дії спеціального дозволу на користування надрами від 30 листопада 2011 року № 5427, ТОВ «Карбон-Інвест» не усунені.

Позивач зазначає, що відповідно до частини третьої статті 26 Кодексу України про надра дія спеціального дозволу на користування надрами припиняється з підстав, визначених пунктами 1, 3, 8 і 9 частини другої цієї статті, відповідним дозвільним органом, а з підстав, визначених пунктами 2, 4-7 і 10 частини другої цієї статті - виключно судом.

Припинити дію спеціального дозволу на користування надрами відповідно до пункту 7 частини другої статті 26 Кодексу України про надра Держгеонадра не має правових підстав, оскільки заяв від надрокористувача не надходило, заходів державного нагляду (контролю) не проводилось, фактів подання в заяві про видачу спеціального дозволу на користування надрами та документах, що додаються до неї, недостовірних відомостей не встановлювалось.

Анулювання спеціального дозволу на користування надрами з підстав, визначених пунктами 4, 5, 7 і 10 частини другої цієї статті, дозволяється виключно у разі, якщо такі підстави були встановлені за результатами проведення заходів державного нагляду (контролю). Анулювання спеціального дозволу на користування надрами з підстави, визначеної пунктом 8 частини другої цієї статті, здійснюється з урахуванням вимог, передбачених частинами п`ятою - сьомою статті 13 цього Кодексу.

Разом з цим, позивач зазначає, що Держгеонадра в цей час не має правових підстав для анулювання спеціальних дозволів на території Луганської області відповідно до пунктів 4, 5, 7 і 10 частини другої статті 26 Кодексу України про надра, що були зупинені не за результатами заходів державного нагляду (контролю).

Порушення, які були встановлені Держгеонадрами у ТОВ «Карбон-Інвест», не були зафіксовані у ході проведення державного геологічного контролю. Таким чином, правові підстави для звернення до суду у Держгеонадр відсутні.

На думку Держгеонадр, позивачем доведено обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов підлягає задоволенню.

ТОВ «Карбон-Інвест» позов не визнало, про що 10 липня 2025 року через підсистему (модуль) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» за вхідним реєстраційним № 14725/2025 подало відзив на позовну заяву від 9 липня 2025 року б/н.

В обґрунтування заперечень проти позову відповідач зазначив, що дійсно, відповідач фактично припинив діяльність із добування кам`яного вугілля на ділянці шахти у межах поля проектної шахти «Кадіївська 2-2», у межах ділянки Кадіївська Південна 2-2 Луганська. Але це сталося внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України і окупації тієї частини території України, на якій розташовано виробничий об`єкт і здійснювалося добування кам`яного вугілля згідно Дозволу. Вини відповідача в цьому немає.

За таких обставин Лисичанська окружна прокуратура Луганської області, зокрема в особі заступника її керівника Невечері Є.І., вважає основним завданням своєї діяльності захист інтересів держави у сфері надрокористування. При цьому, Лисичанська окружна прокуратура Луганської області і заступник її керівника, вочевидь, не взмозі захистити належні державі надра від окупації та повернути українським виробникам можливість законно та безпечно працювати на своїй території, але вважають за потрібне «захищати» інтереси держави шляхом позбавлення права на користування надрами господарюючих суб`єктів, які не внесли до Єдиного державного реєстру відомості щодо кінцевих бенефіціарних власників.

З огляду на наведене, відповідач просить суд розглядати заявлений прокурором позов в аспекті добросовісності, чесності і пропорційності процесуальної поведінки прокурора, рішення та дії якого повинні відповідати цим чинникам, як і рішення (дії) будь-якого іншого суб`єкта владних повноважень.

По суті публічно-правового спору відповідач зазначив таке.

Статтею 5-1 Закону № 361-ІХ передбачено обов`язок юридичних осіб мати інформацію про кінцевого бенефіціарного власника або його відсутність та структуру власності і подавати таку інформацію для внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (по тексту відзиву - ЄДР) у порядку, визначеному Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань».

Вказана норма доповнена до Закону № 361-ІХ Законом від 6 вересня 2022 року № 2571-IX та набрала чинності з 29 грудня 2022 року.

При цьому, згідно з пунктом 4 розділу Х «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 361-ІХ (у редакції, чинній до 29 грудня 2022 року) юридичні особи, зареєстровані до набрання чинності цим Законом, подають державному реєстратору інформацію про кінцевого бенефіціарного власника в обсязі, визначеному цим Законом, та структуру власності протягом одного року з дня набрання чинності нормативно-правовим актом, яким буде затверджена форма та зміст структури власності.

Положення про форму та зміст структури власності затверджено наказом Міністерства фінансів України від 19 березня 2021 року № 163, яке набрало чинності 11 липня 2021 року.

Підпунктом 4 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 18 березня 2022 року № 314 «Деякі питання забезпечення провадження господарської діяльності в умовах воєнного стану» (у редакції, чинній у період спірних правовідносин) встановлено, що на період воєнного стану зупиняється перебіг строків звернення за отриманням публічних послуг, визначених законодавством. З дня припинення чи скасування воєнного стану перебіг зазначених строків продовжується з урахуванням часу, що минув до їх зупинення.

Згідно з пунктом 4 розділу Х «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 361 (у редакції, чинній з 29 грудня 2022 року) юридичні особи, зареєстровані до набрання чинності нормативно-правовими актами, якими затверджені положення про форму та зміст структури власності і методологія визначення юридичною особою кінцевого бенефіціарного власника (крім осіб, зазначених у частині восьмій статті 5-1 цього Закону, та юридичних осіб, які подали відомості про кінцевих бенефіціарних власників та структуру власності), подають інформацію про кінцевого бенефіціарного власника в обсязі, визначеному цим Законом, та структуру власності в порядку, встановленому Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», протягом шести місяців з дня набрання чинності нормативно-правовими актами, якими будуть затверджені положення про форму та зміст структури власності і методологія визначення юридичною особою кінцевого бенефіціарного власника, але не раніше 90 днів з дня припинення або скасування воєнного стану в Україні.

Після цього нове Положення про форму та зміст структури власності не затверджувалося.

Методологію визначення юридичною особою кінцевого бенефіціарного власника затверджено постановою Кабінету Міністрів України і Національного банку України від 19 вересня 2023 року № 1011, яка набрала чинності 3 жовтня 2023 року.

Отже, відповідач (юридична особа, зареєстрована до набрання чинності Законом № 361-ІХ) повинен був внести (зареєструвати) до Єдиного державного реєстру відомості про кінцевих бенефіціарних власників до 11 липня 2022 року, але цей строк із введенням воєнного стану було зупинено постановою Кабінету Міністрів України від 18 березня 2022 року № 314 «Деякі питання забезпечення провадження господарської діяльності в умовах воєнного стану», а в подальшому відстрочено зміною пункту 4 розділу Х «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 361-ІХ.

Отже, позивач під час прийняття наказу від 28 березня 2023 року № 176, а прокурор під час подання позову не врахували наведені вище норми, якими встановлюється відстрочення обов`язку юридичної особи щодо подання до Єдиного державного реєстру інформації про кінцевого бенефіціарного власника та структури власності. Наказ від 28 березня 2023 року № 176, яким встановлено порушення відповідачем законодавства та зупинено дію Дозволу, є незаконним.

Крім того, відповідач до ознайомлення із позовом нічого не знав про існування такого наказу і не мав можливості оскаржити його у встановлений законодавством строк та порядок.

Враховуючи наведені обставини та викладену правову позицію, відповідач вважає позов, який розглядається у справі № 360/1268/25, безпідставним та просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Користуючись правом на подання заяв по суті справи, прокурором подана відповідь на відзив від 14 липня 2025 року № 50-2357ВИХ-25, в якій зокрема зазначено, що на підставі частин першої, третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист таких інтересів, у випадках та порядку, встановлених законом.

Прокурор здійснює представництво інтересів держави в суді за одночасної наявності двох елементів: порушення або загрози порушення інтересів держави та нездійснення чи неналежного здійснення захисту таких інтересів відповідним суб`єктом владних повноважень, а також у разі його відсутності.

До повноважень органів прокуратури не входить забезпечення фізичного контролю над тимчасово окупованими територіями, організація оборони чи протидія воєнній агресії. Ці функції належать до компетенції Збройних Сил України, органів сектору безпеки та оборони, а не органів прокуратури.

Таким чином, посилання відповідача на те, що прокуратура «не взмозі захистити належні державі надра від окупації та повернути українським виробникам можливість законно та безпечно працювати на своїй території» - не лише юридично некоректне, але й виходить за межі предмету адміністративного спору, який стосується законності дій у сфері надрокористування та дотримання спеціального режиму користування надрами. Обов`язки надрокористувача, у тому числі щодо дотримання умов дозволу, не скасовуються обставинами воєнного стану чи окупації.

Водночас надані відповідачем пояснення щодо неможливості провадження господарської діяльності у зв`язку з тимчасовою окупацією території, на якій розташовані відповідні об`єкти, не підтверджені належними доказами. З матеріалів справи не слідує, що відповідач повідомляв уповноважені органи, зокрема Державну службу геології та надр України, про неможливість користування надрами у зв`язку з настанням форс-мажорних обставин, або звертався із заявами щодо зупинення або припинення дії спеціального дозволу. У разі наявності таких заяв, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відповідних обставин і подання належних доказів.

Також прокурор зазначив, що закон покладає на надрокористувача обов`язок приводити свої документи у відповідність до вимог чинного законодавства.

Законом України від 6 вересня 2022 року № 2571-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення регулювання кінцевої бенефіціарної власності та структури власності юридичних осіб» пункт 9 частини другої статті 9 Закону України від 15 травня 2003 року № 755-IV «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» викладено у новій редакції, відповідно до якої юридичні особи зобов`язані вносити до Реєстру відомості про кінцевого бенефіціарного власника засновника юридичної особи або інформацію про його відсутність.

Згідно з частиною першою статті 5-1 Закону № 361 юридичні особи повинні мати інформацію про кінцевого бенефіціарного власника або його відсутність та структуру власності. Юридичні особи зобов`язані подавати інформацію про кінцевого бенефіціарного власника або про його відсутність та структуру власності для внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань у порядку, визначеному Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань».

Частиною третьою статті 5-1 вказаного Закону передбачено, що юридичні особи зобов`язані підтримувати відомості про кінцевого бенефіціарного власника та структуру власності юридичної особи в актуальному стані, повідомляти державного реєстратора про зміни протягом 30 робочих днів з дня їх виникнення та подавати державному реєстратору документи, що підтверджують зазначені зміни, у порядку, визначеному Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань».

Прокурор зазначає, що посилання відповідача на воєнний стан та норми законодавства щодо відстрочки не скасовує обов`язку юридичної особи забезпечити наявність достовірної інформації у Єдиному державному реєстрі.

Стаття 57 Кодексу України про надра дає право зупиняти дозвіл при порушенні законодавства, що й було зроблено. Відповідач не надав доказів, що з моменту зупинення дозволу вжив заходів для усунення порушень. Більш того, відповідачем не виконано вимог наказу Державної служби геології та надр України від 28 березня 2023 року № 176 «Про зупинення дії спеціальних дозволів на користування надрами та внесення змін до наказів Держгеонадр», яким було зупинено дію спеціального дозволу від 30 листопада 2011 року № 5427 та встановлено 30-денний строк для усунення порушень, що стали підставою для зупинення.

Незважаючи на сплив значного часу, вимоги цього наказу залишаються не виконаними, що свідчить про систематичне та тривале недотримання відповідачем законодавства у сфері надрокористування. Така поведінка свідчить не лише про формальне ставлення до виконання умов спеціального дозволу, а й про нехтування приписами уповноваженого органу, що підтверджує обґрунтованість позовних вимог прокурора.

Крім того, посилання відповідача на відсутність затвердженої форми структури власності не є поясненням того, чому інформація про кінцевого бенефіціарного власника не була подана хоча б у довільній формі ані державному реєстратору, ані до Державної служби геології та надр України. Закон не забороняє подання таких відомостей за власною ініціативою, особливо якщо є усвідомлення порушення та бажання його усунути. Відповідач таких дій не вчинив, що свідчить про його бездіяльність як надрокористувача.

Відповідач правом на подання заперечень на відповідь на відзив не скористався.

Ухвалою від 26 червня 2025 року про відкриття провадження в адміністративній справі суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні)

Ухвалою від 16 липня 2025 року відмовлено в задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Карбон-Інвест» про залишення позову без розгляду у справі за позовом заступника керівника Лисичанської окружної прокуратури Луганської області в інтересах держави в особі Державної служби геології та надр України до Товариства з обмеженою відповідальністю «Карбон-Інвест» про припинення дії спеціального дозволу на користування надрами від 30 листопада 2011 року № 5427.

Дослідивши матеріали судової справи в електронній формі, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 КАС України, судом встановлено таке.

За даними витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 16 липня 2025 року № 35541539 Товариство з обмеженою відповідальністю «Карбон-Інвест», ідентифікаційний код 37134168, зареєстроване як юридична особа 16 червня 2010 року за № 0036357, у стані припинення не перебуває, місцезнаходження юридичної особи: вул. Леніна, буд. 155-В, м. Попасна, Попаснянський район, Луганська область, 93302; Інформація про кінцевого бенефіціарного власника юридичної особи: відомості відсутні.

30 листопада 2011 року Державна служба геології та надр України видала Товариству з обмеженою відповідальністю «Карбон-Інвест» спеціальний дозвіл на користування надрами № 5427 на видобування кам`яного вугілля, місцезнаходження ділянки надр: шахтоділянка у межах поля проектної шахти «Кадіївська-2-2», пласти h-11, h-10-1; місцезнаходження: Перевальський район, Луганська область.

Згідно з Витягом з бази даних спеціальних дозволів на користування надрами, сформованим Державним науково-виробничим підприємством «Державний інформаційний геологічний фонд України», спеціальний дозвіл на користування надрами від 30 листопада 2011 року № 5427 є дійсним; строк дії спеціального дозволу на користування надрами 19 років (дев`ятнадцять) років до 30 листопада 2030 року; відомості про дію: тимчасово заборонено (зупинено) дію дозволу (підстава - пункт 2 частини першої статті 57 Кодексу України про надра), надано 30 календарних днів для усунення порушень.

28 березня 2023 року Держгеонадра наказом № 176 «Про зупинення дії спеціальних дозволів на користування надрами та внесення змін до наказів Держгеонадр» відповідно до пункту 2 частини першої статті 57 Кодексу України про надра, у зв`язку з відсутністю у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомостей про кінцевого бенефіціарного власника або інформації про його відсутність, та враховуючи рекомендації Робочої групи з питань надрокористування (протокол від 28 березня 2023 року № 2023-1), зупинили дію спеціальних дозволів на користування надрами та встановили строк для усунення порушень законодавства про надра згідно з переліком, наведеним у додатку № 1 до цього наказу, зокрема й Товариству з обмеженою відповідальністю «Карбон-Інвест» (порядковий № 46) зупинено дію спеціального дозволу на користування надрами та встановлено 30 календарних днів для усунення порушень.

Перелік надрокористувачів, яким зупинено дію спеціальних дозволів на користування надрами та встановлено терміни для усунення порушень законодавства про надра, оприлюднено на офіційному сайті Держгеонадр (https://www.geo.gov.ua/diyalnist/nakazy/arhiv-nakaziv/).

Заступник керівника Лисичанської окружної прокуратури Луганської області листом від 27 травня 2025 року № 50-1849вих-25, адресованим голові Держгеонадр, з метою встановлення підстав для вжиття заходів представницького характеру, просила надати до Лисичанської окружної прокуратури Луганської області інформацію щодо усунення Товариством з обмеженою відповідальністю «Карбон-Інвест» підстав для зупинення дії спеціального дозволу на видобування надр та повідомила Держгеонадра про виявлені порушення та підстави для звернення до суду з позовною заявою про припинення дії спеціального дозволу на користування надрами.

На вищевказаний запит Державною службою геології та надр України надано відповідь від 12 червня 2025 року № 4423/03-4/2-25, яка зареєстрована у Лисичанській окружній прокуратурі Луганської області 12 червня 2025 року за вхідним № 3191-25, що Держгеонадра не вбачає правових підстав для припинення дії зазначеного вище спеціального дозволу, оскільки заяв від надрокористувача не надходило, заходів державного нагляду (контролю) не проводилось, фактів подання в заяві про видачу спеціального дозволу на користування та документах, що додаються до неї, недостовірних відомостей не встановлювалось.

З метою встановлення підстав для вжиття заходів представницького характеру заступник керівника Лисичанської окружної прокуратури Луганської області листом від 13 червня 2025 року № 50-2012ВИХ-25 повідомила Держгеонадра про звернення Лисичанської окружної прокуратури Луганської області до суду з позовом в інтересах держави в особі Державної служби геології та надр України до Товариства з обмеженою відповідальністю «Карбон-Інвест» про припинення дії спеціального дозволу на користування надрами від 30 листопада 2011 року № 5427 на видобування кам`яного вугілля.

Вирішуючи справу по суті, до спірних правовідносин суд застосовує нижченаведені правові норми.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу геології та надр України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2015 року № 1174, Державна служба геології та надр України (Держгеонадра) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра економіки, довкілля та сільського господарства і який реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр, є уповноваженим органом з питань реалізації угод про розподіл продукції.

Пунктом 4 зазначеного Положення визначено, що Державна служба геології та надр України відповідно до покладених на неї завдань, зокрема: надає в установленому порядку спеціальні дозволи на користування надрами (у тому числі на користування нафтогазоносними надрами); зупиняє та припиняє в установленому порядку дію спеціальних дозволів на користування надрами (у тому числі на користування нафтогазоносними надрами), поновлює їх дію у разі зупинення.

Отже, позивач у справі - суб`єкт владних повноважень, на якого чинним законодавством покладені владні управлінські функції для забезпечення реалізації державної політики у сфері надрокористування.

Питання надання спеціальних дозволів на користування надрами у межах території України, її континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони, а також процедура продовження строку дії, переоформлення, поновлення дії, зупинення дії чи анулювання дозволу та внесення до нього змін врегульовані Порядком надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 2011 року № 615 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 19 лютого 2020 року № 124), який був чинним до 26 липня 2023 року (далі Порядок № 615).

Згідно з пунктом 22 Порядку № 615 право користування надрами припиняється з підстав та у порядку, передбачених Кодексом України про надра, Законами України «Про нафту і газ» та «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності».

Відповідно до абзаців першого, дванадцятого пункту 24 Порядку № 615 про надання, продовження строку дії, зупинення дії, поновлення дії, переоформлення, анулювання дозволу та внесення змін до нього Держгеонадра видає наказ, а Рада міністрів Автономної Республіки Крим - розпорядження. Наказ Держгеонадр та розпорядження Ради міністрів Автономної Республіки Крим про надання, переоформлення, продовження строку дії, внесення змін до дозволу, зупинення дії, поновлення дії, анулювання, відмову в наданні чи продовженні строку дії дозволу можуть бути оскаржені в установленому законодавством порядку.

За приписами пункту 2 частини першої статті 57 Кодексу України про надра (в редакції, чинній на час винесення наказу про зупинення дії спеціального дозволу) право користування надрами може бути тимчасово заборонено (зупинено) виключно з таких підстав: відсутність у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відомостей про кінцевого бенефіціарного власника або інформації про його відсутність та (або) наявність невідповідності відомостей про кінцевого бенефіціарного власника, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, інформації (даним), що дає змогу встановити кінцевого бенефіціарного власника, поданій заявником, а в разі зареєстрованого іноземного представництва - інформації про кінцевого бенефіціарного власника відповідно до Закону України «Про забезпечення прозорості у видобувних галузях».

Згідно з абзацами першим, третім частини другої статті 57 Кодексу України про надра (в редакції, чинній на час винесення наказу про зупинення дії спеціального дозволу) тимчасова заборона (зупинення) права користування надрами здійснюється шляхом зупинення дії спеціального дозволу на користування надрами з підстав: визначених пунктом 2-4 частини першої цієї статті, - центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр.

Відповідно до частини шостої статті 57 Кодексу України про надра (в редакції, чинній на час винесення наказу про зупинення дії спеціального дозволу) зупинення дії спеціального дозволу на користування надрами не є підставою для переривання строку його дії.

Дія спеціального дозволу на користування надрами поновлюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр, після усунення надрокористувачем порушень, що були підставою для прийняття ним або судом рішення про тимчасову заборону (зупинення) права користування надрами, та (або) у разі закінчення строку дії або вирішення питання про зняття спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій) з відповідного надрокористувача чи усунення підстави, передбаченої пунктом 2 частини першої цієї статті. У разі визнання за рішенням суду, що набрало законної сили, незаконним (безпідставним) зупинення дії спеціального дозволу на користування надрами строк дії такого спеціального дозволу на користування надрами та відповідно строк користування надрами продовжується дозвільним органом на строк такого зупинення (частини сьома, восьма статті 57 Кодексу України про надра (в редакції, чинній на час винесення наказу про зупинення дії спеціального дозволу)).

Частиною другою статті 26 Кодексу України про надра (в редакції, чинній на час звернення прокурора до суду з адміністративним позовом) визначено, що припинення дії спеціального дозволу на користування надрами здійснюється у разі:

1) звернення користувача надр із заявою про припинення дії спеціального дозволу на користування надрами, в тому числі якщо відпала потреба у користуванні надрами;

2) виявлення факту вичерпання запасів, визначених спеціальним дозволом на користування надрами, на основі звітності, поданої надрокористувачем, - якщо надрокористувач не звернувся у встановленому цим Кодексом порядку із заявою про внесення змін до спеціального дозволу на користування надрами на підставі пункту 5 частини першої статті 16-5 цього Кодексу;

3) наявності в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відомостей про припинення юридичної особи, яка є надрокористувачем, шляхом ліквідації або відомостей про припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, яка є надрокористувачем, а також у разі неподання надрокористувачем заяви про внесення змін до спеціального дозволу на користування надрами у зв`язку з перетворенням юридичної особи - власника спеціального дозволу на користування надрами у строк, встановлений пунктом 14 частини першої статті 16-5 цього Кодексу;

4) заподіяння внаслідок проведення робіт, пов`язаних з користуванням ділянкою надр, безпосередньої шкоди життю чи здоров`ю людей або виникнення істотного забруднення навколишнього природного середовища;

5) невиконання, за винятком наявності обставин, не залежних від надрокористувача, затвердженої програми робіт з порушенням строків на більш як один рік з дати закінчення виконання відповідного етапу програми робіт;

6) встановлення факту подання в заяві про видачу спеціального дозволу на користування надрами та документах, що додаються до неї, недостовірних відомостей щодо заявника;

7) невжиття надрокористувачем заходів для усунення причин зупинення дії спеціального дозволу на користування надрами у зв`язку з порушенням вимог законодавства - після зупинення дії спеціального дозволу на користування надрами у зв`язку з таким порушенням із наданням достатнього часу для їх усунення;

8) застосування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій) відповідно до Закону України «Про санкції» у вигляді припинення дії спеціального дозволу на користування надрами;

9) наявності підстави, передбаченої частиною четвертою статті 16-1 цього Кодексу;

10) виявлення підстав для припинення дії спеціального дозволу на користування надрами, передбачених Законом України «Про газ (метан) вугільних родовищ» - для спеціальних дозволів на геологічне вивчення, у тому числі дослідно-промислову розробку, та видобування газу (метану) вугільних родовищ.

Згідно з частиною третьою статті 26 Кодексу України про надра дія спеціального дозволу на користування надрами припиняється з підстав, визначених пунктами 1, 3, 8 і 9 частини другої цієї статті, відповідним дозвільним органом, а з підстав, визначених пунктами 2, 4-7 і 10 частини другої цієї статті - виключно судом.

Частиною п`ятою статті 26 Кодексу України про надра передбачено, що припинення дії спеціального дозволу на користування надрами з підстав, визначених пунктами 4, 5, 7 і 10 частини другої цієї статті, дозволяється виключно у разі, якщо такі підстави були встановлені за результатами проведення заходів державного нагляду (контролю). Припинення дії спеціального дозволу на користування надрами з підстави, визначеної пунктом 8 частини другої цієї статті, здійснюється з урахуванням вимог, передбачених частинами п`ятою - сьомою статті 13 цього Кодексу.

Суд зазначає, що до набрання чинності Законом України від 1 грудня 2022 року № 2805-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення законодавства у сфері користування надрами» норма частини третьої статті 26 Кодексу України про надра визначала, що законодавством України можуть бути передбачені й інші випадки припинення права користування надрами.

Проте Законом України від 1 грудня 2022 року № 2805-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення законодавства у сфері користування надрами» виключено вказане положення частини третьої статті 26 Кодексу України про надра.

Отже, станом на дату звернення прокурора до суду з цим позовом стаття 26 Кодексу України про надра не містить припису про можливість припинення права користування надрами шляхом анулювання спеціального дозволу на підставі інших випадків, аніж визначені положеннями частини другої статті 26 Кодексу України про надра.

Як встановлено судом з матеріалів судової справи зупинення дії спеціального дозволу на користування надрами відповідачу Держгеонадра здійснила на підставі наказу від 28 березня 2023 року № 176 «Про зупинення дії спеціальних дозволів на користування надрами та внесення змін до наказів Держгеонадр» відповідно до пункту 2 частини першої статті 57 Кодексу України про надра, у зв`язку з відсутністю у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомостей про кінцевого бенефіціарного власника або інформації про його відсутність, та враховуючи рекомендації Робочої групи з питань надрокористування (протокол від 28 березня 2023 року № 2023-1).

У письмових поясненнях від 1 липня 2025 року б/н позивач зазначив, що порушення, які були встановлені Держгеонадрами у ТОВ «Карбон-Інвест», не були зафіксовані у ході проведення державного геологічного контролю.

З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що оскільки підставою для зупинення відповідачу дії спеціального дозволу стала відсутність у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомостей про кінцевого бенефіціарного власника або інформації про його відсутність, і така підстава не була встановлена за результатами проведення заходів державного нагляду (контролю), у суду відсутні підстави для припинення дії спеціального дозволу на користування надрами від 30 листопада 2011 року № 5427, виданого Товариству з обмеженою відповідальністю «Карбон-Інвест», на підставі частини третьої статті 26 Кодексу України про надра.

Законом України від 6 вересня 2022 року № 2571-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення регулювання кінцевої бенефіціарної власності та структури власності юридичних осіб», який набрав чинності 29 грудня 2022 року, у Законі України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» (Відомості Верховної Ради України, 2020 р., № 25, ст. 171 із наступними змінами) розділ I доповнено статтею 5-1.

Статтею 5-1 Закону України від 6 грудня 2019 року № 361-IX «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» (далі Закон № 361-IX) передбачена інформація про кінцевих бенефіціарних власників та структуру власності.

Так, частиною першою статті 5-1 Закону № 361-IX визначено, що

юридичні особи повинні мати інформацію про кінцевого бенефіціарного власника або його відсутність та структуру власності (абзац перший);

юридичні особи зобов`язані подавати інформацію про кінцевого бенефіціарного власника або про його відсутність та структуру власності для внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань у порядку, визначеному Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» (абзац другий);

юридичні особи, які є засновниками (учасниками) юридичних осіб, і фізичні особи, які є засновниками (учасниками) юридичних осіб та/або здійснюють вирішальний вплив на їхню діяльність, зобов`язані надавати на запит юридичних осіб інформацію, необхідну для подання юридичною особою для внесення або актуалізації в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань інформації про кінцевого бенефіціарного власника та структуру власності юридичної особи, а також самостійно повідомляти юридичних осіб про зміну кінцевого бенефіціарного власника та/або структури власності юридичної особи протягом 5 робочих днів з дати виникнення такої зміни (абзац третій).

Згідно з абзацом четвертим частини другої статті 5-1 Закону № 361-IX методологія визначення юридичною особою кінцевого бенефіціарного власника розробляється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення, за результатами проведеного обговорення з громадськістю, затверджується Кабінетом Міністрів України та Національним банком України.

Положення про форму та зміст структури власності юридичної особи оприлюднюється на офіційному веб-сайті органу, який затвердив таке положення. Методологія визначення юридичною особою кінцевого бенефіціарного власника оприлюднюються на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення (абзац п`ятий частини другої статті 5-1 Закону № 361-IX).

Відповідно до частини восьмої статті 5-1 Закону № 361-IX вимоги цієї статті не поширюються на політичні партії, структурні утворення політичних партій, професійні спілки, їх об`єднання, організації профспілок, передбачені статутом профспілок та їх об`єднань, творчі спілки, місцеві осередки творчих спілок, організації роботодавців, їх об`єднання, адвокатські об`єднання, адвокатські бюро, організації, що здійснюють професійне самоврядування у сфері нотаріату, релігійні організації, державні органи, органи місцевого самоврядування, їх асоціації, публічні компанії (юридичні особи, створені у формі публічного акціонерного товариства, акції яких допущені до торгів принаймні на одній фондовій біржі (регульованому ринку) з переліку іноземних фондових бірж (регульованих ринків), який формується в порядку визначеному Кабінетом Міністрів України, на які розповсюджуються вимоги щодо розкриття інформації про кінцевих бенефіціарних власників, рівнозначні тим, що були прийняті Європейським Союзом), державні та комунальні підприємства, установи, організації, торгово-промислові палати, державні пенсійні фонди, житлово-будівельні кооперативи, дачні (дачно-будівельні) кооперативи, садівничі та гаражні (гаражно-будівельні) кооперативи (товариства), об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, асоціації власників житлових будинків, внесені до Реєстру неприбуткових установ та організацій сільськогосподарські кооперативи, сільськогосподарські кооперативні об`єднання, відокремлені структурні підрозділи із статусом юридичної особи (крім відокремленого підрозділу іноземної неурядової організації).

Методологія визначення юридичною особою кінцевого бенефіціарного власника затверджена постановою Кабінету Міністрів України і Національного банку України від 19 вересня 2023 року № 1011 та набрала законної сили 3 жовтня 2023 року.

Пунктом 4 розділу X «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 361-IX (в редакції, яка діяла до 10 жовтня 2021 року) було передбачено, що юридичні особи, зареєстровані до набрання чинності цим Законом, подають державному реєстратору інформацію про кінцевого бенефіціарного власника в обсязі, визначеному цим Законом, та структуру власності протягом трьох місяців з дня набрання чинності нормативно-правовим актом, яким буде затверджена форма та зміст структури власності.

Пунктом 4 розділу X «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 361-IX (в редакції, яка діяла з 10 жовтня 2021 року до 29 грудня 2022 року) було передбачено, що юридичні особи, зареєстровані до набрання чинності цим Законом, подають державному реєстратору інформацію про кінцевого бенефіціарного власника в обсязі, визначеному цим Законом, та структуру власності протягом одного року з дня набрання чинності нормативно-правовим актом, яким буде затверджена форма та зміст структури власності.

Пунктом 4 розділу X «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 361-IX (в редакції, яка діє з 29 грудня 2022 року і дотепер) передбачено, що:

юридичні особи, зареєстровані до набрання чинності нормативно-правовими актами, якими затверджені положення про форму та зміст структури власності і методологія визначення юридичною особою кінцевого бенефіціарного власника (крім осіб, зазначених у частині восьмій статті 5-1 цього Закону, та юридичних осіб, які подали відомості про кінцевих бенефіціарних власників та структуру власності), подають інформацію про кінцевого бенефіціарного власника в обсязі, визначеному цим Законом, та структуру власності в порядку, встановленому Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», протягом шести місяців з дня набрання чинності нормативно-правовими актами, якими будуть затверджені положення про форму та зміст структури власності і методологія визначення юридичною особою кінцевого бенефіціарного власника, але не раніше 90 днів з дня припинення або скасування воєнного стану в Україні (абзац перший);

у разі виявлення юридичною особою після набрання чинності нормативно-правовими актами, якими будуть затверджені положення про форму та зміст структури власності і методологія визначення юридичною особою кінцевого бенефіціарного власника, неповноти, неточностей чи помилок у раніше поданій державному реєстратору інформації про кінцевого бенефіціарного власника та структуру власності юридичної особи така особа протягом шести місяців з дня набрання чинності такими нормативно-правовими актами повторно подає виправлені відомості в порядку, передбаченому Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» (абзац другий).

Отже, відповідач, який зареєстрований юридичною особою 16 червня 2010 року, тобто до набрання чинності нормативно-правовим актом, яким затверджена методологія визначення юридичною особою кінцевого бенефіціарного власника, і який до 3 жовтня 2023 року не подавав відомостей про кінцевого бенефіціарного власника, має право подати інформацію про кінцевого бенефіціарного власника в обсязі, визначеному Законом № 361-IX, та в порядку, встановленому Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», не раніше 90 днів з дня припинення або скасування воєнного стану в Україні.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/202 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

В подальшому, законами України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в України» затверджено відповідні Укази Президента України та востаннє продовжено строк дії воєнного стану в України з 05 години 30 хвилин 7 серпня 2025 року строком на 90 діб.

Станом на час звернення прокурора до суду з позовом і станом на час вирішення справи воєнний стан в Україні триває, а отже, строк обов`язкового подання інформації про кінцевого бенефіціарного власника для відповідача відтерміновано через воєнний стан і він настане протягом трьох місяців після його припинення або скасування.

Отже, відсутність у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань станом на 28 березня 2023 року (день винесення наказу про зупинення дії спеціального дозволу на користування надрами від 30 листопада 2011 року № 5427) та станом на день звернення прокурора до суду з адміністративним позовом відомостей про кінцевого бенефіціарного власника Товариства з обмеженою відповідальністю «Карбон-Інвест» або інформації про його відсутність не є порушенням вимог законодавства.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.1994, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Підсумовуючи викладене, зважаючи на встановлені судом обставини та нормативне регулювання спірних правовідносин, суд встановив, що основні (суттєві) аргументи позовної заяви є необґрунтованими, тому вимоги заступника керівника Лисичанської окружної прокуратури Луганської області в інтересах держави в особі Державної служби геології та надр України є безпідставними та в їх задоволенні належить відмовити.

За правилами статті 139 КАС України понесені органом прокуратури витрати у виді судового збору за подання адміністративного позову покладаються на орган прокуратури та відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 91, 94, 132, 139, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити повністю у задоволенні позову заступника керівника Лисичанської окружної прокуратури Луганської області (місцезнаходження: вул. ім. Д. І. Менделєєва, буд. 65, м. Лисичанськ, Сіверськодонецький район, Луганська область) в інтересах держави в особі Державної служби геології та надр України (ідентифікаційний код 37536031, місцезнаходження: вул. Цедіка Антона, буд. 16, м. Київ, 03057) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Карбон-Інвест» (ідентифікаційний код 37134168, місцезнаходження: вул. Леніна, буд. 155-В, м. Попасна, Попаснянський район, Луганська область, 93302) про припинення дії спеціального дозволу на користування надрами від 30 листопада 2011 року № 5427.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т.І. Чернявська