Справа № 619/3634/25
Суддя: Коваленко Н. В.
Дата ухвалення: 2025-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 619/3634/25
провадження № 2-а/619/56/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2025 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області у складі:

головуючої судді Коваленко Н.B.,

за участю секретаря судового засідання Носачової І. В.,

розглянувши в м. Дергачі в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови за справою про адміністративне правопорушення,

УСТАНОВИВ:

До Дергачівського районного суду Харківської області 26.06.2025 надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови за справою про адміністративне правопорушення від 16.05.2025 за ч. 3 ст. 210 КпАП України.

В обґрунтування позову зазначено, що 16.05.2025 року офіцером ІНФОРМАЦІЯ_2 майором ОСОБА_2 , відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 210 КУпАП №753 від 16.05.2025 року. Суть правопорушення: ОСОБА_1 16.05.2025 о 15:39 було доставлено співробітниками поліції до відділу ІНФОРМАЦІЯ_3 , у зв`язку із тим, що начебто порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а саме не повідомив про зміну проживання ТЦК та СП що до взяття на облік в семиденний термін, чим порушив ст. 37 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу». Того ж дня я дізнався, що перебуваю у розшуку ІНФОРМАЦІЯ_4 з 15.12.2024. Повідомлено про те, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 15 год. 00 хв. 16.05.2025 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_5 за адресою: АДРЕСА_1 . Мною підписано протокол та надано пояснення, що з протоколом я не згоден та маю інвалідність І групи.

16.05.2025 року мене ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн.

Згідно постанови №1/753 від 16.05.2025 по прибуттю ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_6 , начебто було встановлено факт порушення правил військового обліку, а саме, встановлено, що «Під час перевірки документів в ІНФОРМАЦІЯ_3 відомостей (персональних та службових даних) узагальнених в облікових документах та внесених до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів встановлено факт порушення законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію військовозобов`язаним ОСОБА_1 .

Нібито, своєю бездіяльністю, ОСОБА_1 , який перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 , в особливий період в порушення вимог абзацу 7 частини 3 ст.22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» аб.4 п.1 ч.2 прикінцевих і перехідних положень Закону 3633-ІХ, абзацу 2 ч.10 ст.1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» - не уточнив протягом 60 днів з дня набрання чинності Законом 3633-ІХ свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного резервіста або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП.

З вказаною оскаржуваною постановою позивач не згоден та вважає, що т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 майором ОСОБА_3 при винесенні оскаржуваної постанови допущено грубі порушення відповідних норм чинного законодавства України, не досліджено належним чином усі обставини справи, порушено мої, визначені чинним законодавством України права, а тому винесена постанова є безпідставною, необґрунтованою, незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Того ж дня, до ТЦК з`явилась моя мати, надала даткові пояснення, документи та з огляду на це, тво начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 майором ОСОБА_3 було винесено постанову №723, якою нібито справу про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210 КУпАП відносно мене ОСОБА_1 , в частині порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію було закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення. Однак, вказана постанова не має підпису посадової особи та печатки, тобто за відсутності цих елементів не має юридичної сили.

Підставою для винесення постанови є те, що ОСОБА_1 порушив правила військового обліку, а саме невчасно надав військово-облікові дані. Відповідно до військового квитка Серія НОМЕР_1 , я зарахований в запас 27.04.2009 за станом здоров`я з відміткою, що медичною комісією визнаний обмежено здатним у воєнний час.

При цьому, 22 травня 2024 року, незважаючи на те, що в позивача сповільнене мовлення, йому тяжко пересуватися та він пересувається на інвалідному візку, прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 щоб знятися з військового обліку, де мені повідомили, що відносно мене відсутня будь-яка інформація, відсутня облікова картка. Я надав співробітникам ТЦК всі відомості про себе, в тому числі інформацію про місце проживання, та йому надали направлення на медичний огляд військово-лікарською комісією з метою визначення ступеня придатності до військової служби за станом здоров`я. Пройшовши медкомісію йому повідомили, що більш нічого не потрібно.

Тобто, 22.05.2024 року він уточнив дані щодо свого місця проживання, на підставі довідки «переселенця» від 23.05.2022.

ОСОБА_1 є особою, яка має І «Б» групу інвалідності з лютого 2018 року, причина захворювання загальне захворювання, інвалідність встановлена на безтерміновий строк та потребую постійного стороннього догляду, що підтверджується Довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА №706148 від 16.02.2018.

Відповідно до пенсійного посвідчення № НОМЕР_2 від 29.03.2018, серія НОМЕР_3 , ОСОБА_4 отримую пенсію по інвалідності з терміном дії довічно.

Довідка № 6329-/14284 від 23.05.2024 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи підтверджує той факт, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 по теперішній час.

Тобто, ОСОБА_1 є особою, якій надана відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п.9 ч.1 ст. 23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Позивач має єдиний офіційний статус особи з інвалідністю І Б групи безстроково. Дану обставину підтверджує довідка МСЕК. Також позивач зазначив о йому не вручалася повістка про необхідність явитися до ІНФОРМАЦІЯ_7 для уточнення військово-облікових даних. Однак, відповідачем не було врахованого цього при винесенні оскаржуваної постанови. Отже, позивач просив скасувати та на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП України закрити справу у зв`язку з відсутністю події та складу правопорушення.

Суд ухвалою від 01 липня 2025 року прийняв справу до розгляду, відкрив провадження у справі та призначив розгляд справи. Цією ж ухвалою суд запропоновано відповідачу надати відзив на позовну заяву. Проте вимоги ухвали суду так і не були виконані. Відповідач правом на подання відзиву та будь-яких інших документів не скористалися.

Позивачем була подана заява про розгляд справи без його участі.

У судове засідання представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відповідач є користувачем Електронного суду, тому усі документи долучені до справи отримав у електронному вигляді, про що свідчать довідка сформована АСДС у автоматичному режимі. Причин неявки суду не повідомив.

Згідно з ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Підстав, визначених ст. 205 КАС України, для відкладення розгляду справи немає.

Відповідно до ч. 6 ст.162КАК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У зв`язку з викладеним, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних доказів.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 16.05.2025 відносно позивача ОСОБА_1 начальником ІНФОРМАЦІЯ_6 винесено постанову №1/753 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210 КУпАП.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що ОСОБА_1 , 16.05.2025 року о 15 год. 39 хв. у м. Дергачі під час перевірки документів в ІНФОРМАЦІЯ_8 відомостей (персональних та службових даних) узагальнених в облікових документах та внесених до єдиного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, виявлено факт порушення законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію військовозобов`язаним ОСОБА_1 , а саме: не було уточнено протягом 60 днів персональні облікові дані у встановлений законом спосіб, чим порушено вимоги ч. 3 статті 210 КУпАП, вимоги абз. 7 ч.3 ст. 22 Закону України «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку», абз. 4 п.1 ч.2 розділу П Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку", абзацу 2. ч. 10 ст. 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Підставою для винесення постанови є те, що позивач порушив правила військового обліку, а саме невчасно надав військово-облікові дані.

Відповідно до військового квитка Серія НОМЕР_1 , позивач зарахований в запас 27.04.2009 за станом здоров`я з відміткою, що медичною комісією визнаний обмежено здатним у воєнний час.

При цьому, 22 травня 2024 року позивач добровільно прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 щоб знятися з військового обліку, де йому повідомили, що відносно нього відсутня будь-яка інформація, відсутня облікова картка. Позивач надав співробітникам ТЦК всі відомості про себе, в тому числі інформацію про місце проживання, йому надали направлення на медичний огляд військово-лікарською комісією з метою визначення ступеня придатності до військової служби за станом здоров`я.

Тобто, 22.05.2024 року позивач уточнив дані щодо свого місця проживання, на підставі довідки «переселенця» від 23.05.2022.

ОСОБА_1 є особою, яка має І «Б» групу інвалідності з лютого 2018 року, причина захворювання загальне захворювання, інвалідність встановлена на безтерміновий строк та потребую постійного стороннього догляду, що підтверджується Довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА №706148 від 16.02.2018.

Відповідно до пенсійного посвідчення № НОМЕР_2 від 29.03.2018, серія НОМЕР_3 , ОСОБА_4 отримую пенсію по інвалідності з терміном дії довічно.

Довідка № 6329-/14284 від 23.05.2024 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи підтверджує той факт, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 по теперішній час.

ОСОБА_1 є особою, якій надана відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п.9 ч.1 ст. 23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

ОСОБА_1 в розумінні законодавства військовозобов`язаним не є, не є й призовником і також не є і резервістом. Призовником є особа чоловічої статті відповідного, визначеного законодавствам, віку (на час призовного віку позивача позивач мав непридатність для військової служби у мирний час, резервістом є особа, яка звільнена із строкової військової служби, перебуває до певного віку на військовій службі у резерві, а військовозобов`язаним може бути, наприклад, особа, яка закінчила навчання у ВНЗ, де параллельно отримала і освіту з військової справи та військове звання.

Позивач має єдиний офіційний статус особи з інвалідністю І Б групи безстроково. Дану обставину підтверджує довідка МСЕК.

Отже, на момент винесення відповідачем оскаржуваної постанови позивач був визнаний в установленому порядку особою з інвалідністю та відповідно до висновку військово-лікарської комісії від 22.05.2024 непридатним до військової служби за станом здоров`я.

За таких обставин, у відповідності до положень п.2 ч.1 ст.23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та ч.6 ст.37 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» позивач не підлягав призову на військову службу під час мобілізації.

Таким чином, позивач на момент винесення оскаржуваної постанови не був суб`єктом адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП, яка передбачає відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.

Також, в матеріалах справи наявна постанова №723, прийнята тво начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 майором ОСОБА_3 , якою справу про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 , в частині порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію було закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення. Однак, вказана постанова не має підпису посадової особи та печатки, тобто за відсутності цих елементів не має юридичної сили.

Відповідно до пунктів 1, 8 частини другої статті 2КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Згідно з частинами другою, третьою статті 7КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

З матеріалів справи вбачається, що предметом оскарження є акт територіального центру комплектування (далі ТЦК) про притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення порядку уточнення даних військовозобов`язаного.

Диспозиція частини третьої статті 210 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил військового обліку призовниками, військовозобов`язаними та резервістами

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначає Закон від 25.03.1992 року №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу».

Правила військового обліку встановлені Законом України «Про військовий обов`язок та військову службу», Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Порядком організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженим постановою КМУ №921 від 07.12.2016 року(далі - Порядок).

Згідно п.2 ч.1 ст.23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані визнані в установленому порядку особами з інвалідністю або відповідно до висновку військово-лікарської комісії тимчасово непридатними до військової служби за станом здоров`я на термін 6-12 місяців (з наступним проходженням військово-лікарської комісії).

У силу статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу», частиною першою статті 1 якого передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Частиною третьою статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

При цьому за приписами частини сьомої статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

В силу пункту 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 за № 154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

З 24.02.2022 відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено режим воєнного стану.

Пунктом 2 ч.1 ст.37 Закону України №2232-ХІІ "Про військовий обов`язок і військову службу" було передбачено, що взяттю на військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів у територіальних Центрах комплектування та соціальної підтримки, у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України підлягають громадяни України: на військовий облік військовозобов`язаних підлягають зокрема, громадяни України, які досягли граничного (27-річного) віку під час перебування на військовому обліку призовників. Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 30.05.2023 № 3127-IX, який набрав чинності 04.04.2024 вік перебування на обліку призовників знижено з 27 років до 25 років.

Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" до 19.05.2024 не визначав строку виконання громадянами України військового обов`язку, зокрема і щодо виконання правил військового обліку. Проте з 19.05.2024 в Законі №2232-ХІІ діє положення ч.10 ст.1, яким визначено, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема: уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Статтею 210 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за декілька різних правопорушень, які розмежовані відповідними частинами даної статті.

У оскаржуваній постанові відносно позивача вказано, що ним вчинено адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210 КУпАП.

Стаття 210 КУпАП передбачала адміністративну відповідальність за:

- порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку (частина 1);

- повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню (частина 2).

Законом України від 09.05.2024 №3696-ІХ «Про внесення змін до КУпАП щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію», який набрав чинності 19.05.2024 ст. 210 КУпАП було доповнено частиною 3, а саме порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період.

Указом Президента України від 24.02.2024 №69/2022 «Про загальну мобілізацію», оголошено про загальну мобілізацію, тому з цього часу діє особливий період.

Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Частиною 1ст.283КУпАП передбачено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 258 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Положеннями ч.1ст.268КУпАП передбачено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до змісту позову позивач уважає її незаконною, посилаючись на викладені у позовній заяві порушення.

Указане стороною відповідача не спростоване.

Також судом встановлено, що протокол відносно позивача було складено відповідачем за вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП, однак на підставі цього протоколу оскаржуваною постановою відповідач притягнув позивача до адміністративної відповідальності за інше правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210 КУпАП.

Тобто є слушним зауваження позивача у його позовній заяві щодо того, що протокол склали за одне порушення, а до відповідальності притягнули за інше порушення.

Відповідачем не надано суду будь-яких доказів на підтвердження вчинення позивачем інкримінованого правопорушення. Наявні у справі протокол та оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення не є беззаперечними доказами вчинення позивачем адміністративного правопорушення у силу виявлених судом недоліків у цих документах.

З приписів п. 1 ст. 247 КУпАП вбачається, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Однак в порушення ст.ст. 251, 255 КУпАП під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідач формально та недбало поставився до розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частинами 1, 2 ст. 7 КАС України встановлено, що суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Водночас вимогами ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Тому відповідач, як суб`єкт владних повноважень, зобов`язаний був надати докази правомірності своєї діяльності у силу закону. Однак таких належних доказів подано не було.

На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, у суді жодним чином не доведено правомірності свого рішення, не надано суду доказів, які б підтверджували, що позивач вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Позивач вказує на протиправність притягнення його до адміністративної відповідальності, а тому право останнього є порушеним, у зв`язку із чим воно підлягає захисту шляхом скасування рішення суб`єкта владних повноважень і закриття справи про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст.ст. 194, 242-246, 286, 295, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про адміністративне правопорушення, задовольнити.

Скасувати постанову від 16.05.2025 року №1/753 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП та провадження у справі закрити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги особою, яка її оскаржує, протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених ч. 2 ст. 299 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 01 вересня 2025 року.

Суддя Н. В. Коваленко