Справа № 520/14292/25
Суддя: Панов М.М.
Дата ухвалення: 2025-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2025 р. № 520/14292/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Панова М.М., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати старшому сержанту ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2025 рік;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити старшому сержанту ОСОБА_1 грошову допомоги на оздоровлення за 2025 рік.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати під час виключення зі списків військової частини НОМЕР_1 грошової допомоги для оздоровлення, є протиправною та такою, що суперечить нормам законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Ухвалою суду відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 257 Кодексу адміністративного судочинства України, та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана та вручена відповідачу, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа до Електронного кабінету, яка міститься в матеріалах справи.

Представником відповідача надано до суду відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, та зазначає, що діяв в межах повноважень та згідно норм чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 (далі - позивач) 01.05.2025 наказом №125 ДСК командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині), копія якого додана до позову, був виключений зі списків особового складу призначеного наказом начальника Генерального штабу Збройних Сил України (по особову складу) від 09.04.2025 №696-РС до військової частини НОМЕР_2 .

Зазначеним наказом визначено виплатити позивачу:

- надбавку за особливості проходження служби у розмірі 50% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавку за вислугу років за 01 травня 2025 року;

- премію у розмірі 480% від посадового окладу за 01 травня 2025 року.

Із зазначеного наказу про виключення позивача зі списків військової частини НОМЕР_1 вбачається, що грошову допомогу для оздоровлення відповідно до розділу XXIII Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260 (зі змінами), за 2025 рік позивач не отримував.

17.04.2025 засобами поштового зв`язку позивачем подано рапорт про виплату грошової допомоги для оздоровлення до командира військової частини НОМЕР_1 , зазначений рапорт отримано відповідачем 22.04.2025, проте виплата відповідачем так і не була здійснена.

Позивач у позові зазначає, що станом на день звернення до суду, право позивача в частині отримання грошової допомоги на оздоровлення за 2025 рік порушено відповідачем.

Позивач, не погоджуючись з бездіяльністю відповідача щодо ненарахування та невиплати грошової допомоги для оздоровлення за 2025 рік, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

З приводу спірних правовідносин суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 9 Закону України №2011-XII від 20.12.1991 "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон №2011-XII) визначено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно із частиною другою статті 9 Закону №2011-ХІІ, до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (ч. 3 ст. 9 Закону №2011-ХІІ).

Відповідно до частини 4 статті 9 Закону №2011-ХІІ грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

30.08.2017 Кабінет Міністрів України прийняв Постанову №704, якою затверджено тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, схеми тарифних розрядів, тарифних коефіцієнтів, додаткові види грошового забезпечення, розміри надбавки за вислугу років.

Відповідно до статті 9 Закону №2011-XII, постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» наказом Міністерства оборони України № 260 від 07.06.2018 затверджено «Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», який визначає механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам (далі - Порядок №260).

Відповідно до пункту 2 розділу I Порядку №260, грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років. До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; винагорода за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду); премія.

Пунктами 1, 2, 6 розділу XXIII Порядку №260 передбачено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які набули (набувають) право на отримання щорічної основної (канікулярної) відпустки, один раз на рік виплачується грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення (п. 1 розділу XXIII Порядку №260).

Грошова допомога для оздоровлення надається військовослужбовцям у разі вибуття їх у щорічну основну відпустку повної тривалості, або у другу частину щорічної основної відпустки (у тому числі в дозволених випадках за невикористану відпустку за минулі роки), або без вибуття у відпустку (за їх рапортом протягом поточного року) на підставі наказу командира військової частини, а командиру (начальнику) - на підставі наказу вищого командира (начальника) із зазначенням у ньому суми грошової допомоги.

Розмір грошової допомоги для оздоровлення визначається виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років і щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород) за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги (п. 6 розділу XXIII Порядку №260).

Отже, грошова допомога для оздоровлення надається військовослужбовцям у разі вибуття їх у щорічну основну відпустку, або без вибуття у відпустку за їх рапортом протягом поточного року на підставі наказу командира військової частини.

Розділом XXIII Порядку №260 чітко передбачено право військовослужбовців на отримання грошової допомоги для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення один раз на рік.

Відповідно до абз. 2 п. 2 розділу XXIII Порядку №260 військовослужбовцям, звільненим з військової служби, які мали право на грошову допомогу для оздоровлення та не отримали її протягом року, виплата цієї допомоги здійснюється на підставі наказу командира військової частини про виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини, в якому оголошується про її виплату.

Згідно з п. 3 розділу XXIII Порядку №260 військовослужбовцям, які прибули для подальшого проходження військової служби і зараховані до Збройних Сил України з інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення, а також інших державних органів, грошова допомога для оздоровлення виплачується за умови ненадання цієї допомоги за попереднім місцем служби за рік, у якому вони прибули.

Таким чином, у випадку переміщення військовослужбовця по службі в іншу військову частину, невиплачена грошова допомога на оздоровлення за відповідний рік має виплачуватися вже наступною військовою частиною.

З позовної заяви вбачається, що 17.04.2025 засобами поштового зв`язку позивачем подано рапорт про виплату грошової допомоги для оздоровлення до командира військової частини НОМЕР_1 , зазначений рапорт отримано відповідачем 22.04.2025, проте виплата відповідачем так і не була здійснена.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача - Військової частини НОМЕР_1 не заперечує про надходження рапорту ОСОБА_1 про виплату грошової допомоги для оздоровлення за 2025 рік поштовим зв`язком та зазначає, що даний рапорт був розглянутий та відпрацьований в межах повноважень, наданих командиру військової частини НОМЕР_1 . Позивачу було надано відповідь та було належно поінформовано про те, що 01 травня 2025 року останній був виключений зі списків особового складу частини та направлений для подальшого проходження служби до військової частини НОМЕР_2 . У грошовому атестаті, переданому до військової частини НОМЕР_2 , була прямо зазначена інформація щодо неотримання позивачем грошової допомоги для оздоровлення у 2025 році. Позивача окремо повідомлено, що право на зазначену допомогу залишається за ним і може бути реалізоване за новим місцем служби відповідно до чинного законодавства.

Судом також встановлено, що рапорт про виплату грошової допомоги для оздоровлення за 2025 рік позивачем було подано до Військової частини НОМЕР_1 вже після призначення до військової частини НОМЕР_2 наказом від 09 квітня 2025 року №696-РС.

Враховуючи, що позивача не було звільнено з військової служби, а було переведено до нового місця служби - військової частини НОМЕР_2 , та Військовою частиною НОМЕР_1 не було видано саме наказу про виплату позивачу грошової допомоги для оздоровлення за 2025 рік, суд дійшов висновку, що згідно п. 3 розділу XXIII Порядку №260 такий обов`язок щодо виплати грошової допомоги на оздоровлення за 2025 рік, як військовослужбовцю, який прибув для подальшого проходження військової служби, виникає у військової частини НОМЕР_2 .

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем не було вчинено протиправної бездіяльності щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2025 рік, тому відсутні підстави для зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу на оздоровлення за 2025 рік.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 132, 134, 263, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М.Панов