Справа № 360/307/25
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2025-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2025 року справа №360/307/25

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Гаврищук Т.Г., суддів: Блохіна А.А., Компанієць І.Д., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2025 р. у справі №360/307/25 (головуючий І інстанції Качанок О.М.) за позовом адвоката Закопайло Вікторії Сергіївни в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні дострокової пенсії за віком відповідно до пункту 4 частини 1 статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та скасувати відповідне рішення про відмову у призначенні пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 24.01.2025 №67 «Про пенсійне забезпечення ОСОБА_1 »;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу, що дає право на отримання пенсії за віком, період навчання в Луганському державному педагогічному інституті ім. Т.Г. Шевченка з 01.09.1987 по 24.06.1988, з 02.09.1989 по 26.06.1993 та період роботи з 01.09.1993 по 14.04.1999 в Луганській митниці митний пост «Лисичанськ»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити ОСОБА_1 , починаючи з 04 грудня 2024 року дострокову пенсію за віком відповідно до вимог пункту 4 частини 1 статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2025 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 від 24.01.2025року № 67.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити ОСОБА_1 пенсію за віком, у відповідності до пункту 4 частини 1 статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 04.12.2024, за його заявою про призначення пенсії від 17.01.2025, зарахувавши до його страхового стажу періоди навчання з 01.09.1987 по 24.06.1988, з 02.09.1989 по 26.06.1993 у Ворошиловградському державному педагогічному інституті імені Т.Г. Шевченка та період роботи з 01.09.1993 по 31.12.1997 у Луганській митниці.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм матеріального права, просив рішення місцевого суду скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволені позовних вимог.

Відповідач вважає, що ним правомірно було відмовлено в призначенні позивачеві пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку, як учаснику бойових дій, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу та оригіналу довідки про участь особи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях.

Відповідно наданих до заяви документів про стаж (довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру, диплом, військовий квиток, уточнюючі довідки) та даних в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування загальний страховий стаж складає 23 роки 8 днів. До загального страхового стажу не враховано: період навчання з 01.09.1987 по 26.06.1993 (перетинається з періодом проходження військової строкової служби); період роботи з 01.09.1993 по 14.04.1999 (відсутня трудова книжка, архівна довідка, документи, які підтверджують факт пошкодження чи знищення майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України). До уваги не взято довідки: від 03.09.2024 № 50 (не вказано підстави навчання); від 08.10.2023 №85 (копія).

Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому проти доводів апеляційної скарги заперечував, вважає, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалено судом відповідно до норм матеріального та процесуального права на підставі повного і всебічного з`ясування обставин в адміністративній справі.

Справа розглянута у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є учасником бойових дій, що підтверджується копіями паспорта громадянина України, картки платника податків та довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 09.12.2023 № 3008-, посвідченням серії НОМЕР_1 .

17.01.2025 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області із заявою про призначення пенсії за віком, як учаснику бойових дій.

Вказану заяву за принципом екстериторіальності було направлено на розгляд до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 24.01.2025р. № 67 позивачу відмовлено в призначенні пенсії.

В обґрунтування вказаного рішення зазначено, що відповідно наданих до заяви документів про стаж (довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру, диплом, військовий квиток, уточнюючі довідки) та даних в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування загальний страховий стаж складає 23 роки 8 днів. До загального страхового стажу не враховано: період навчання з 01.09.1987 по 26.06.1993 (перетинається з періодом проходження військової строкової служби), період роботи з 01.09.1993 по 14.04.1999 (відсутня трудова книжка, архівна довідка, документи, які підтверджують факт пошкодження чи знищення майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України). До уваги не взято довідки: від 03.09.2024 № 50 (не вказано підстави навчання), від 08.10.2023 №85 (копія). Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку, як учаснику бойових дій, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу та оригіналу довідки про участь особи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях.

Наведені обставини сторонами не оспорюються.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 115 Закону № 1058-IV право на призначення дострокової пенсії за віком мають військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейські, особи начальницького і рядового складу Державного бюро розслідувань, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, а також ті, яким встановлено інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час захисту Батьківщини або під час виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських, осіб начальницького і рядового складу Державного бюро розслідувань, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, особи, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пунктів 20, 21 і 25 частини першої статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пунктів 12, 13 і 16 частини другої статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (крім працівників підприємств, установ, організацій, які залучалися та брали безпосередню участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів), особи з числа резервістів, військовозобов`язаних і осіб, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пункту 11 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки, яким надано статус сім`ї загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України відповідно до пунктів 3 і 4 частини першої статті 10-1 зазначеного Закону, пункту 5 частини першої статті 10-1 зазначеного Закону з числа членів сімей резервістів і військовозобов`язаних, а також пункту 6 частини першої статті 10-1 зазначеного Закону, - після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.

Особи, яким надано статус особи, на яку поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо уточнення норм, що регулюють питання визначення категорій осіб, які визнаються ветеранами війни та членами сімей загиблих Захисників і Захисниць України, та надання їм соціальних гарантій" з числа осіб, зазначених у статтях 10 і 10-1 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", продовжують користуватися правом на призначення дострокової пенсії за віком відповідно до цього пункту, передбаченим для членів сімей загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України, без заміни відповідного посвідчення.

Як встановлено судом та не заперечується відповідачем, станом на момент звернення за призначенням пенсії, позивач, який є учасником бойових дій, досяг 55 років, що є достатнім пенсійним віком, відповідно до вищенаведених положень статті 114 Закону № 1058-IV.

Зарахований відповідачем страховий стаж позивача відповідно наданих до заяви документів про стаж (довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру, диплом, військовий квиток, уточнюючі довідки) та даних в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, складає 23 роки 00 місяці 08 днів .

При цьому, зі спірного рішення про відмову в призначенні пенсії вбачається, що до загального страхового стажу позивача не враховано: період навчання з 01.09.1987р. по 26.06.1993р. та період роботи з 01.09.1993 по 14.04.1999.

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV зарахування періодів трудової діяльності та інших періодів, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності зазначеним Законом, можливе в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених Законом № 1058-IV.

Перелік видів трудової діяльності, що зараховується до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, визначено статтею 56 Закону № 1788-XII.

Зокрема, підпунктом «д» пункту 1 статті 56 Закону № 1788-XII передбачено, що до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Відповідно до ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пункт 3 Порядку № 637 встановлює, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 8 Порядку № 637 визначено, що період навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти (крім періоду навчання за денною формою здобуття освіти на підготовчих відділеннях у закладах вищої освіти), професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження періоду навчання за денною формою здобуття освіти приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.

Згідно з пунктом 18 Порядку № 637 за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, стаж роботи установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

У такому ж порядку підтверджується стаж роботи за відсутності документів у разі, коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються (розміщувалися) на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, в районі проведення антитерористичної операції або здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, а також на територіях територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають/перебували в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), а також у разі, коли майно (документи) підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (незалежно від місця їх реєстрації на території України) розташоване на території України та/або пошкоджене чи знищене внаслідок воєнних (бойових) дій, терористичних актів, диверсій, спричинених військовою агресією Російської Федерації проти України, за умови документального підтвердження пошкодження чи знищення майна (документів).

У позовній заяві зазначено, що належна позивачу трудова книжка втрачена у зв`язку із залишенням позивачем місця свого постійного проживання через активні бойові дії та окупацією міста Лисичанськ Луганської області. Інші документи, які б підтверджували наявний у нього стаж роботи до 2001 року, відсутні.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, період навчання позивача у Ворошиловградському державному педагогічному інституті імені Т.Г. Шевченка підтверджується довідкою від 03.09.2024р. № 50, виданою Державним закладом «Національний університет імені Тараса Шевченка».

Згідно з вказаною довідкою ОСОБА_1 дійсно вступив у 1987 році до Ворошиловградського державного педагогічного інституту імені Т.Г. Шевченка на спеціальність «Загальнотехнічні дисципліни і праця». З червня 1988 по вересень 1989 року знаходився в академічній відпустці у зв`язку з призовом до лав радянської армії. У 1993 році ОСОБА_1 закінчив повний курс денної форми навчання, отримав диплом НОМЕР_2 від 30.06.1993 і на підставі рішення Державної екзаменаційної комісії від 26 червня 1993 року йому було присвоєно кваліфікацію і звання вчителя трудового навчання та загальнотехнічних дисциплін. Додатково вказано, що з початком російської агресії на території України, університет був тимчасово переміщений до м.Полтава, вул. Коваля, 3. На даний час всі архівні документи університету знаходяться у тимчасово окупованому м. Луганськ, доступ університету до них відсутній.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вказана довідка є належним підтвердженням періоду навчання позивача, а тому правомірно було зобов`язано зарахувати до його страхового стажу періоди навчання з 01.09.1987р. по 24.06.1988р., з 02.09.1989р. по 26.06.1993р. у Ворошиловградському державному педагогічному інституті імені Т.Г. Шевченка.

Щодо спірного періоду трудової діяльності позивача з 01.09.1993р. по 14.04.1999 р. в Луганській митниці, судом встановлено, що за відсутності у позивача трудової книжки, він звертався до Луганської митниці Державної митної служби України із заявою від 21.10.2024 № К-572 щодо надання довідки про те, що позивач дійсно проходив службу в Луганській митниці з 1993 року по 1999 рік.

Листом Луганської митниці Державної митної служби України від 30.10.2024 № 7.15-1/12/К-5/3 повідомлено, що у зв`язку з тим, що доступ до майна Луганської митниці, документації, особових справ та серверів з інформацією до 2014 року відсутній, оригінали документів залишились на тимчасово окупованій території в м. Луганськ, підтвердити чи спростувати факт, що ОСОБА_1 працював у Луганській митниці неможливо.

За наведених обставин, позивач скористався наданим пунктами 3, 18 Порядку № 637 правом підтвердити вищевказаний період роботи показаннями свідків.

Так, згідно з актом опитування свідків, складеним 18.12.2024 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, ОСОБА_2 підтвердив, що у період з 01.09.1993 по 14.04.1999 працював разом з позивачем у Луганській митниці митний пост «Лисичанськ».

Аналогічні за змістом твердженням викладені і в акті опитування свідків від 20.12.2024, складеним Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, щодо свідка ОСОБА_3 .

Вказані акти про опитування свідків підписані уповноваженими особами Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, засвідчені печаткою установи та направлені листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 23.12.2024 № 0400-010204-9/251920 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області для відома та певних дій.

Тобто, наведені акти були наявні в матеріалах пенсійної справи позивача при вирішенні питання про призначення йому пенсії за віком.

Також судом встановлено, що вказані особи - ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , зокрема у період з 01.09.1993р. по 14.04.1999р. працювали у Луганській митниці.

Відтак, колегія суддів дійшла висновку про те, що судом першої інстанції правомірно було зобов`язано відповідача зарахувати до страхового стажу позивача період роботи з 01.09.1993 р. по 31.12.1997р. у Луганській митниці.

З матеріалів справи також вбачається, що у відповідності до вимог п. 2.1. Розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затв. постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, до заяви на призначення пенсії за віком позивачем було додано, зокрема, посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_1 від 04 жовтня 2018р., завірені ІНФОРМАЦІЯ_2 копії довідки «Про безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальній цілісності України» за №84 від 08.10.2023 р. та довідки за №85 від 08.10.2023 р. «Про участь особи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення».

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що судом першої інстанції правомірно задоволено позов.

За правилами частини другої статті 133 КАС України витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо сплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

Відтак, колегія суддів дійшла висновку про те, що судом правомірно було стягнуто з Міністерства оборони України до Державного бюджету України витрати на сплату судового збору у розмірі 968,96 грн..

За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, суд зазначає, що ці доводи були ретельно перевірені та проаналізовані судом першої інстанції під час розгляду та ухвалення рішення, їм була надана відповідна правова оцінка, жодних нових аргументів, які б доводили порушення судом першої інстанцій норм матеріального права, у апеляційній скарзі не наведено.

У контексті оцінки доводів апеляційної скарги колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.

Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Оскільки судом першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Апеляційний суд дійшов висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.

Керуючись 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2025 р. у справі № 360/307/25 - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2025 р. у справі №360/307/25 - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 28 серпня 2025 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Т.Г. Гаврищук

Судді: А.А. Блохін

І.Д. Компанієць