Справа № 200/3137/24
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2025-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2025 року справа №200/3137/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Казначеєва Е.Г., суддів Блохіна А.А., Гайдара А.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 08 квітня 2025 р. у справі № 200/3137/24 (головуючий І інстанції Льговська Ю.М.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання до вчинення певних дій,-

ВСТАНОВИВ:

21 травня 2024 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) з вимогами до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі відповідач, ГУПФУ), в якому просив:

-визнати протиправними дій відповідача щодо перерахунку позивачеві пенсійного забезпечення відповідно до постанови Кабінету Міністрів України Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб від 30 серпня 2017 року № 704, а саме зменшення пенсійного забезпечення з 80 % на 70% сум грошового забезпечення;

-зобов`язати відповідача перерахувати та виплатити позивачеві пенсійне забезпечення в розмірі 80 % сум грошового забезпечення з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб від 21 лютого 2018 року № 103 (50%, 75%, і 100% підвищення пенсії), починаючи з 01 січня 2018 року;

-визнати протиправними дій відповідача щодо нарахування позивачеві пенсії з урахуванням індексації згідно з постановою Кабінету Міністрів України Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році від 24 лютого 2023 року № 168 та постанови Кабінету Міністрів України Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році від 23 березня 2024 року № 185, обмеживши індексацію пенсії розміром 1 500 грн;

-зобов`язати відповідача перерахувати та виплатити позивачеві пенсійне забезпечення з урахуванням індексації за 01 березня 2022 року, 01 березня 2023 року та 01 березня 2024 року на основі пенсійного забезпечення у розмірі 80 % сум грошового забезпечення та без обмеження максимального розміру пенсії пунктом 10 постанови Кабінету Міністрів України Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році від 24 лютого 2023 року № 168 та пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році від 23 березня 2024 року № 185 за 01 березня 2023 рік та 01 березня 2024 рік відповідно з урахуванням раніше виплачених сум;

-зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачеві компенсацію втрати частини доходів відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159, за весь період прострочення, починаючи з лютого 2018 року до дня фактичної виплати заборгованості.

- Стягнути з відповідача понесені судові витрати: судовий збір у розмірі 4 844, 80 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 36 000 грн.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 12 серпня 2024 року позов залишено без руху. Зобов`язано позивача усунути недоліки, зокрема, шляхом надання суду обґрунтованої заяви про поновлення строку звернення до суду та доказів поважності причин його пропуску.

Позивачем на виконання вказаної ухвали подана до суду заява, в якій він просив суд поновити строк звернення до суду, посилаючись на необізнаність про порушення своїх прав до отримання відповіді відповідача від 26 квітня 2024 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 08 квітня 2025 року повернуто позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області в частині вимог, що стосуються перерахунку та виплати позивачеві пенсійного забезпечення з урахуванням індексації до листопада 2023 року. Роз`яснено позивачеві, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому КАС України.

Позивач, не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, посилаючись на неправильне застосування судом норм процесуального права, просить ухвалу скасувати, поновити позивачу строк звернення до суду та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Скарга обґрунтована тим, що враховуючи листування з ГУ ПФУ в Донецькій області з початку надсилання адвокатських запитів до ГУ ПФУ в Донецькій області щодо зменшення пенсії з 80% до 70%, вперше, 26.04.2024, ГУ ПФУ в Донецькій області надало копії протоколів з яких можна було дізнатися та впевнитися, що ОСОБА_1 було призначено пенсію у розмірі 80% сум грошового забезпечення та те, що 01.01.2018 таке пенсійне забезпечення було неправомірно зменшено з 80% до 70%, що призвело до вчинення подальших неодноразових правопорушень проти прав та інтересів позивача при нарахування пенсії по день подання позову. Тобто, позивач дізнався про неправомірні дії ГУ ПФУ в Донецькій області саме 26.04.2024.

Отже, враховуючи те, що позивач мав підозри протягом довгого часу, але стовідсотково не знав як саме та в якому обсязі були порушені його права, а тому і вагався з поданням позовної заяви до отримання фактів, які доведуть незаконні дії ГУ ПФУ в Донецькій області.

Позивач звернувшись до суду з цим позовом 21.05.2024 заявив вимоги про зобов`язання відповідача перерахувати та виплатити позивачеві пенсійне забезпечення з урахуванням індексації за 01 березня 2022 року, 01 березня 2023 року та 01 березня 2024 року на основі пенсійного забезпечення у розмірі 80% сум грошового забезпечення та без обмеження максимального розміру пенсії пунктом 10 постанови Кабінету Міністрів України «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» від 24 лютого 2023 року № 168 та пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році» від 23 березня 2024 року № 185 за 01 березня 2023 рік та 01 березня 2024 рік відповідно з урахуванням раніше виплачених сум.

В ухвалі суд посилається на постанову Верховного Суду від 13 січня 2025 року у справі № 160/28752/23.

Скаржник зазначає, що важливим фактором, який необхідно врахувати при вирішенні питання про поновлення строку звернення до суду, є воєнний стан, запроваджений в Україні з 24 лютого 2022 року у зв`язку з повномасштабним вторгненням росії та веденням нею широкомасштабних бойових дій на території нашої держави. Ця ситуація створила як для громадян України, так і для ОСОБА_1 численні перешкоди для належної реалізації їхніх прав та законних інтересів, у тому числі для своєчасного звернення до суду. Державні установи Донецької області змінили своє місце розташування, не повідомивши населення контактну інформацію зв`язку.

Також, позивач цікавився порядком розрахунку та розміром виплат грошового пенсійного забезпечення, звертаючись особисто до ГУ ПФУ в Донецькій області, однак всі його звернення залишалися без відповіді, тому він змушений був звернутися за кваліфікованою правовою допомогою до АБ «Євгена Бойка» та уклав договір про надання правової допомоги № 01/11/22 від 01 листопада 2022 року.

Усі державні установи Донецької області змінили своє місцерозташування, в тому числі і ГУ ПФУ в Донецької області, яке раніше було зареєстровано за адресою: Україна, 84100, Донецька обл., м. Слов`янськ, вул. Генерала Батюка,8, тобто в місті, яке з початку повномасштабної війни знаходиться під окупацією.

Інформацією щодо нової адреси ГУ ПФУ в Донецькій області ОСОБА_1 не володів, а отже на яку фізичну адресу писати листи не знав, а на дзвінки до ГУ ПФУ в Донецькій області з приводу різних питань щодо пенсії ОСОБА_1 ніхто не відповідав, у зв`язку з чим останній не міг зв`язатися з ГУ ПФУ в Донецькій області щодо отримання інформації, яка стосується його пенсійного забезпечення, в тому числі і перерахунку пенсії з 2018 року та нарахування індексації пенсії починаючи з 01 березня 2022 року 01 березня 2024 року.

Також, позивач не володіє належними комп`ютерними навичками та враховуючи те, що ГУ ПФУ в Донецькій області не повідомляв йому інформацію про наявність Електронного кабінету на сайті ПФУ, ОСОБА_1 не міг довгий час дізнатися про те, що його пенсію було проіндексовано, і що це ніяким чином не стосується зміни грошового забезпечення, з якого вираховується пенсія.

Отже, ОСОБА_1 та АБ «Євгена Бойка» протягом періоду з 01 січня 2022 року по 26 квітня 2024 року не мали можливості прослідковувати, який фактичний розмір його пенсійного забезпечення, не знали чи це додаткові виплати, які збільшили розмір його пенсії чи саме зміна грошового забезпечення або однієї з його складових, які впливають на перерахунок пенсії.

Адвокатське бюро «Євгена Бойка» не отримувало зрозумілої та повної відповіді на запити, а також деякі з них взагалі були проігноровані, у зв`язку з чим представником ОСОБА_1 було складено і направлено до Ради адвокатів заяву про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.2123 КупАП Заступника начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області - Зрожевську Ольгу.

Пізніше було складено протокол, та притягнуто до відповідальності Заступника начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області - Зрожевську Ольгу, за ненадання та надання несвоєчасної відповіді на адвокатські запити.

01 березня 2022 року, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області, на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 р. №118 , здійснено перерахунки пенсії ОСОБА_1 з урахуванням індексації пенсії. Пенсійне забезпечення ОСОБА_1 станом на день подання позову повинно б було становити 26 484,26 грн.

Дані розрахунки надані суду для того, щоб зрозуміти наскільки Головним управлінням ПФУ в Донецькій області обмежується право Позивача на соціальний захист, та показати, що внаслідок повернення пенсії у розмірі 80% сум грошового забезпечення, як наслідок потрібно здійснити і перерахунки індексації пенсії.

ОСОБА_1 виявлялася активна зацікавленість та вчинялися активні дії, як наприклад намагання зв`язатися з ГУ ПФУ в Донецькій області, всупереч обставин, які не залежали від ОСОБА_1 , а саме те, що способи зв`язку з таким органом довгий час були відсутні та довгий час відповідач уникав надання правдивої відповіді на звернення як самого позивача так і його згодом його представника.

ОСОБА_1 не є юридично-обізнаний у пенсійному законодавстві, у зв`язку з чим не знав відповідно до яких нормативно-правових положень здійснювався перерахунок пенсії, вважав, що підвищення пенсії було здійснено внаслідок зміни грошового забезпечення та/або його складових, та був впевнений, що органи ГУ ПФУ в Донецькій області не можуть порушувати законодавства, а відповідно всі його дії щодо перерахунку та нарахувань пенсії є правомірними.

Так, як він вперше дізнався, що до його пенсії було застосовано індексацію саме за березень 2022 року, березень 2023 року, березень 2024 року із встановленим максимальним обмеженням, ОСОБА_1 звернувся до представника за консультацією, після якої вже з`явилися підозри щодо неправомірних дій ГУ ПФУ в Донецькій області, які підтвердилися в квітні 2024 року, а саме після отримання відповіді на адвокатський запит від ГУ ПФУ в Донецькій області.

Порушення права ОСОБА_1 на належний перерахунок пенсії у зв`язку з індексацією за 2022 -2023 рр. сталося з вини Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Від відповідача надійшов відзив на скаргу.

В обґрунтування зазначено, зокрема, що правова позиція щодо застосування строку звернення до суду, передбаченого статтею 122 КАС України, викладена у постанові Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав від 31.03.2021 у справі №240/12017/19.

Позивач наводить доводи щодо вимоги про відсоткове зменшення пенсійного забезпечення, а суд в ухвалі від 12 серпня 2024 року зазначав про пропуск строку звернення з вимогою про обмеження індексації пенсії розміром 1 500 грн, про що вказано в мотивувальній частини ухвали.

Від позивача надшила відповідь на відзив.

В обґрунтування зазначено, зокрема, що поважними причинами пропуску процесуального строку є ті, які унеможливлюють або ускладнюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду та підтверджені належними і допустимими доказами.

ОСОБА_1 повинен був дізнатися про порушення своїх прав та інтересів ще 01.01.2018, в день коли ГУ ПФУ в Донецькій області здійснила перерахунок пенсії застосувавши не 80%, а лише 70% сум грошового забезпечення для визначення основного розміру пенсії.

Ураховуючи те, що протягом тривалого часу, починаючи з 01.01.2018 ГУ ПФУ в Донецькій області здійснювалися перерахунки пенсії у зв`язку зі зміною грошового забезпечення, те що пенсія від 01.01.2018 виплачувалася не в повному обсязі, а лише певним відсотком від всього підвищення, що Позивач розцінював, як певне щорічне підвищення пенсії, а також те що виплачувалися різні доплати та з 2022 року почали нараховувати індексацію пенсії, Позивач не міг дізнатися що відбулося зменшення його пенсії з 80% на 70% сум грошового забезпечення та нарахування індексація пенсії в обмеженому доступі.

Вперше ОСОБА_1 почав підозрювати про таке зменшення під час підготовки позовної заяви по іншій судовій справи, про що повідомив представнику.

Так, представником позивача починаючи з квітня 2023 року надсилалися неодноразово адвокатські запити з приводу питання, чи дійсно ГУ ПФУ в Донецькій області здійснило таке перерахування пенсії та зменшило пенсію з 80% до 70%, на які відповідач не надавало відповіді, а якщо і надавало, то неповну, недійсну та неправдиву інформацію, що призвело до Заяви в Раду адвокатів на заступника начальника Головного управління ОСОБА_2 .

У зв`язку з наявністю неповної та недостовірної інформації щодо розміру пенсії, що була надана Головним управлінням ПФУ в Донецькій області, у 2023 році представником вже подавалася позовна заява, на яку у відзиві ГУ ПФУ в Донецькій області, діючи недобросовісно, ввівши в оману як і Позивача, так і суд, зазначив що розмір пенсії Позивача становить 80% сум грошового забезпечення, як наслідок таке твердження спричинило затримку в оскарженні незаконних дій ГУ ПФУ в Донецькій області.

Так, враховуючи листування з ГУ ПФУ в Донецькій області з початку надсилання адвокатських запитів до ГУ ПФУ в Донецькій області щодо зменшення пенсії з 80% до 70%, вперше, 26.04.2024, ГУ ПФУ в Донецькій області надало копії протоколів з яких можна було дізнатися та впевнитися, що ОСОБА_1 було призначено пенсію у розмірі 80% сум грошового забезпечення та те, що 01.01.2018 таке пенсійне забезпечення було неправомірно зменшено з 80% до 70%, що призвело до вчинення подальших неодноразових правопорушень проти прав та інтересів Позивача при нарахування пенсії по день подання позову.

Тобто, саме 26.04.2024 позивач дізнався про неправомірні дії ГУ ПФУ в Донецькій області.

ОСОБА_1 та АБ «Євгена Бойка» протягом періоду з 01 січня 2022 року по 26 квітня 2024 року не мали можливості прослідковувати, який фактичний розмір його пенсійного забезпечення, не знали чи це додаткові виплати, які збільшили розмір його пенсії чи саме зміна грошового забезпечення або однієї з його складових, які впливають на перерахунок пенсії.

ОСОБА_1 не погоджується з судовою практикою, що викладена в ухвалі Донецького окружного адміністративного суду від 08.04.2025, оскільки, як вже зазначав в своїй позовній заяві, колегія суддів Конституційного Суду України в рішенні від 15 жовтня 2013 року № 8-рп/2013 дійшла до висновку, що у разі порушення законодавства про пенсійне забезпечення органом, що призначає і виплачує пенсію, адміністративний позов з вимогами, пов`язаними з виплатами сум пенсії за минулий час, у тому числі сум будь-яких її складових, може бути подано без обмеження будь-яким строком.

Неможливість обмеження шестимісячним строком обов`язку України як держави забезпечити реалізацію громадянином України свого конституційного права на соціальний захист підтверджується також встановленим статтями 256 та 257 Цивільного кодексу України трирічним строком позовної давності, який означає строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. У протилежному випадку обов`язок громадянина, зокрема, у формі майнового зобов`язання перед державою підлягав б судовому захисту протягом 3 років, а такий же обов`язок держави перед громадянином - 6 місяцями.

Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

Повертаючи позовну заяву з підстав пропуску строку, суд першої інстанції, виходив з правової позиції Верховного Суду викладеній в постанові від 13 січня 2025 року у справі № 160/28752/23, та встановлених судом обставин які суд вважав достатніми доказами, щодо надання оцінки поважності причин пропуску звернення до суду.

Також суд зазначив, що позивач в клопотанні про поновлення строку звернення до суду наводить доводи щодо вимоги про відсоткове зменшення пенсійного забезпечення, а суд в ухвалі від 12 серпня 2024 року зазначав про пропуск строку звернення з вимогою про обмеження індексації пенсії розміром 1 500 грн, про що вказано в мотивувальній частини ухвали.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За статтею 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності.

Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Частина 1 статті 118 КАС України визначає, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно із частиною 3 статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 КАС України, відповідно до частини 3 якої якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. У той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Вказаний висновок сформовано в постанові Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 31 березня 2021 року у справі № 240/12017/19.

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття "дізнався" та "повинен був дізнатись". Так, під поняттям "дізнався" необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Суд зауважує, що пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії чи був здійснений її перерахунок, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових. Отже, з дня отримання пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів. Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання пенсійної виплати, демонструючи свою необізнаність щодо видів та розміру складових призначеної (перерахованої) їй пенсії звернулась до пенсійного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. У такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від пенсійного органу відповіді на подану нею заяву.

Суд звертає увагу, що спірні виплати, носять щомісячний характер (регулярні платежі), тому про порушення свого права позивач мав бути обізнаний на кожне 1 число місяця, що настає за місяцем, у якому повинна була здійснюватись така виплата (з першого до першого числа).

У вищезазначеній постанові Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 31 березня 2021 року у справі № 240/12017/19 дійшла висновку щодо застосування строку звернення до суду, передбаченого статтею 122 КАС України у спорах цієї категорії:

1) для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

2) пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує щомісячно. Відтак, отримання пенсіонером листа від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання інформації про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку, тощо.

Отже, отримання позивачем листа відповідача від 24 січня 2023 року на його звернення не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в цьому випадку.

Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звертався за його захистом до суду протягом певного строку від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. У той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у нього можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Також, Верховний Суд неодноразово вирішував питання дотримання строків звернення до адміністративного суду в аналогічних правовідносинах при вирішенні позовних вимог по суті.

Так у постанові від 13.05.2025 у справі № 560/8245/24 суд дійшов висновку:

« 25. Звернувшись до суду з цим позовом 04.06.2024, позивачка заявила вимоги про зобов`язання відповідача здійснити індексацію її пенсії із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, з 01.05.2020 у розмірі 1,11, 01.03.2021 1,11, з 01.03.2022 1,14, з 01.03.2023 1,197, з 01.03.2024 1,0796.

26. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.12.2020 у справі № 510/1286/16-а дійшла висновку, що норми, зокрема, статті 46 Закону № 1058-IV (щодо необмеження будь-яким строком невиплаченої пенсіонерові суми пенсії) підлягають застосуванню у справах за позовами про оскарження бездіяльності, дій та/або рішень суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку пенсійних виплат виключно за наявності таких умов: 1) ці суми мають бути нараховані пенсійним органом; 2) ці суми мають бути невиплаченими саме з вини держави в особі пенсійного органу.

27. У справі, що розглядається, індексація у 2020 2024 роках позивачці фактично не нараховувалася, тому відсутні підстави для застосування норми щодо необмеження будь-яким строком невиплаченої пенсіонерові суми пенсії.»

Такий підхід у питанні застосування передбаченого статтею 122 КАС України строку звернення до суду відповідає висновкам Верховного Суду у постановах від 28.01.2025 у справі № 400/4663/24 та від 24.04.2025 у справі № 300/4424/24.

Так, позивач у позові просив зокрема визнати протиправними дій відповідача щодо нарахування позивачеві пенсії з урахуванням індексації згідно з постановою Кабінету Міністрів України Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році від 24 лютого 2023 року № 168 та постанови Кабінету Міністрів України Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році від 23 березня 2024 року № 185, обмеживши індексацію пенсії розміром 1 500 грн, та зобов`язати перерахувати та виплатити позивачеві пенсійне забезпечення з урахуванням індексації з 01 березня 2022 року, 01 березня 2023 року та 01 березня 2024 року.

Позивач з цим позовом звернулася лише 21 травня 2024 року.

Як вірно зазначено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, виплата пенсії позивачу після проведення індексації здійснювалась з 01 березня 2022 року, 01 березня 2023 року та 01 березня 2024 року, та після цієї виплати позивач мав можливість у передбачений законом строк в разі незгоди з сумою нарахованої пенсійної виплати звернутись до суду з позовом.

Тобто враховуючи встановлені судом обставини з позовом позивач звернувся з пропуском строку, встановленого статтею 122 КАС України.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24 грудня 2020 року у справі № 510/1286/16-а дійшла висновку, що норми, зокрема статі 87 Закону № 1788-ХІ та статті 46 Закону № 1058-ІV (щодо необмеження будь-яким строком невиплаченої пенсіонерові суми пенсії), підлягають застосуванню у справах за позовами про оскарження бездіяльності, дій та/або рішень суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку пенсійних виплат виключно за наявності таких умов:

1) ці суми мають бути нараховані пенсійним органом;

2) ці суми мають бути не виплаченими саме з вини держави в особі пенсійного органу.

Спірні пенсійні виплати не були нараховані пенсійним органом, а тому строк звернення до суду підлягає застосуванню.

Аналіз практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних причин, внаслідок непереборних, незалежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

За таких обставин колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що позивач пропустив строк звернення до суду з цим позовом, не навівши при цьому поважних та об`єктивних причин пропуску вказаного строку.

Так, колегія суддів наголошує, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права при ухваленні оскаржуваного судового рішення і погоджується з його висновками.

Також позивач в скарзі посилаєтсья на поважність пропуску строку в частині позовних вимог про відсоткове зменшення пенсійного забезпечення, а не обмеження індексації пенсії розміром 1 500 грн. При цьому, суд у спірній ухвалі позов в цій частині не повернув, а зазначив про пропуск строку звернення саме щодо позовних вимог про обмеження індексації пенсії розміром 1 500 грн.

Щодо посилання скаржника на те, що позивач не є спеціалістом у галузі права та самостійно підготувати та подати позовну заяву без отримання правової допомоги не має можливості, не є тією обставиною, що підтверджує об`єктивну неможливість подати позовну заяву у визначений КАС України строк. Юридична необізнаність не може визнаватися тією непереборною обставиною, явищем чи фактором, що завадили позивачу з дотриманням установлених законом строків звернутися до суду з позовом. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 24 лютого 2021 року у справі № 540/2097/18.

Труднощі в пошуку кваліфікованого спеціаліста для оформлення позовної заяви належним чином не є об`єктивними та непереборними обставинами, які перешкоджають оскаржити рішення суб`єкта владних повноважень в судовому порядку в межах встановленого законодавством строку звернення до суду. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 07 серпня 2018 року у справі №826/4213/18.

Щодо посилання скаржника на введення в Україні воєнного стану, колегія суддів зазначає, що у постанові від 28 листопада 2022 року (справа № 140/11951/21) Верховний Суд також вказував, що при оцінці поважності причин пропуску процесуального строку з причини введення воєнного стану в Україні додатково слід брати до уваги, зокрема: територіальне місцезнаходження суду, порядок його функціонування; місце проживання (місцезнаходження) заявника; ведення на відповідній території бойових дій або розташування у безпосередній близькості до такої території, посилення ракетних обстрілів у відповідний проміжок часу, що об`єктивно створювало реальну небезпеку для життя учасників процесу; тривалість самого процесуального строку та часу, який минув із дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали конкретній особі реалізувати своє право (повноваження) у межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) у межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску), та інші доречні обставини.

Колегія суддів оцінюючи такі доводи скаржника, дійшла висновку, що введення воєнного стану може бути визнано судом поважною причиною пропуску відповідного процесуального строку або його продовження за умови, якщо пропуск строку знаходиться в прямому причинному зв`язку з такою обставиною. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є безумовною підставою для поновлення процесуального строку, а тому це питання має вирішуватися в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві та обставин, які існували та об`єктивно перешкоджали вчиненню процесуальних дій. Такий підхід відповідає усталеній практиці Верховного Суду.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Верховного Суду від 17 жовтня 2022 року у справі № 320/3537/19, від 17 жовтня 2022 року у справі №640/32298/20, від 17 жовтня 2022 року у справі №990/134/22, від 13 жовтня 2022 року у справі №200/7905/20-а, від 12 жовтня 2022 року у справі № 520/6082/21, від 12 жовтня 2022 року у справі №420/22078/21.

Належних доказів на підтвердження факту існування обмежень, зумовлених впровадженням воєнного стану, скаржником не надало.

Посилання скаржника на те, що місцерозташування ГУ ПФУ в Донецької області з початку повномасштабної війни м. Слов`янськ, знаходиться під окупацією не відповідає дійсності, що підтверджується як матеріалами справи так і є загальновідомими відомостями.

Суд також не приймає посилання скаржника на зміну розташування державних установ після початку повномасштабної війни, що призвело до труднощів у пошуках дійсного розташування відповідача, що унеможливило своєчасне отримання відомостей щодо розрахунку розміру пенсії, оскільки інформація про місцезнаходження та адресу відповідача міститься на офіційному сайті відповідача. Також враховуючи дату звернення з цим позовом до суду та період за який позивач просить захистити його права, суд вважає, що у нього було достатньо часу дізнатись про місце знаходження відповідача та звернутись до суду у визначений законом строк.

Враховуючи викладене та відсутність доказів, які б підтверджували приведені скаржником об`єктивні обставини поважності пропуску строку, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку щодо пропуску позивачем строку звернення до суду без поважних причин.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про повернення позову.

За приписами частини 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 08 квітня 2025 р. у справі № 200/3137/24 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню до Верховного Суду, крім випадків, встановлених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 27 серпня 2025 року.

Суддя-доповідач Е.Г. Казначеєв

Судді А.А. Блохін

А.В. Гайдар