Справа № 200/3415/25
Суддя: Тарасенко І.М.
Дата ухвалення: 2025-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2025 року Справа№200/3415/25

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тарасенка І.М., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання нарахувати компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати сум грошового забезпечення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить суд: 1) визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо ненарахування ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати сум грошового забезпечення з 05.05.2022 року по 20.05.2023 року, яке нараховане та виплачене на підставі рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21.05.2024 року по справі № 200/2538/24, за період з 04.04.2022 року по день фактичної виплати основної суми доходу, а саме 19.03.2025 року; 2) зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати сум грошового забезпечення з 05.05.2022 року по 20.05.2023 року, яке нараховане та виплачене на підставі рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21.05.2024 року по справі № 200/2538/24, за період з 05.05.2022 року по день фактичної виплати основної суми доходу, а саме 19.03.2025 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що вона проходила військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_3 в період з 05.05.2022 року по 27.07.2023 року та перебувала в ньому на грошовому забезпеченні

19 березня 2025 року ІНФОРМАЦІЯ_4 виконано рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21.05.2024 року по справі № 200/2538/24.

11 квітня 2025 року ІНФОРМАЦІЯ_2 позивачу було надано відповідь № 09/02/524 про відмову у нарахуванні та виплаті втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати з підстав того, що в затвердженому кошторисі для ІНФОРМАЦІЯ_5 відсутні бюджетні асигнування на здійснення таких видатків - як компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Отже, позивач вважає, що має право на отримання компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати сум грошового забезпечення з 05.05.2022 року по 20.50.20223 року, яке нараховане та виплачене на підставі рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21.05.2024 року по справі № 200/2538/24, за період з 04.04.2022 року по день фактичної виплати основної суми доходу, а саме 19.03.2025 рокую.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 16 травня 2025 року було відкрито провадження у справі та призначено розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Представник відповідача надав суду відзив на позов ОСОБА_1 , в якому просив суд відмовити у задоволені позову, оскільки право на перерахунок грошового забезпечення позивач набула після ухвалення судового рішення по справі № 200/2538/24. Враховуючи специфіку фінансування ІНФОРМАЦІЯ_5 , даний факт виключає неправомірні дії зі сторони Відповідача в частині несвоєчасного перерахунку грошового забезпечення з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого законом на 1 січня календарного року, у зв`язку із відсутністю правової норми.

За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Розглянувши наявні заяви по суті справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, дослідивши докази, які наявні в матеріалах справи, суд встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_1 , є громадянкою України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_3 .

Згідно посвідчення серія НОМЕР_4 від 09.04.2016 року ОСОБА_1 є учасником бойових дій.

ОСОБА_1 проходила військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_3 в період з 05.05.2022 року по 27.07.2023 року та перебувала в ньому на грошовому забезпеченні

Відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № 212 від 27.07.2023 року ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 21 травня 2024 року у справі № 200/2538/24 було визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 за період з 05 травня 2022 року по 20 травня 2023 року грошового забезпечення, а також фактично виплачених за вказаний період додаткових видів грошового забезпечення та премії, виходячи із розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня відповідного календарного року, а саме встановленого, Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022 року, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01.01.2023 року на відповідні тарифні коефіцієнти та зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату грошового забезпечення за період з 05 травня 2022 року по 20 травня 2023 року, а також фактично виплачених за вказаний період додаткових видів грошового забезпечення та премії, визначивши їх розмір, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня відповідного календарного року, а саме встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022 року, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01.01.2023 року на відповідні тарифні коефіцієнти та провести їх виплату, з урахуванням раніше виплачених сум.

Вказане рішення набрало законної сили 29 серпня 2024 року.

19 березня 2025 року ІНФОРМАЦІЯ_2 виконав вказане судове рішення.

08 квітня 2025 року ОСОБА_1 на адресу відповідача направила запит з проханням нарахувати та виплатити компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати передбачену Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ (Далі - Закон 2050-ІІІ).

Позивач в своєму запиті просила: 1) нарахувати їй компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за період з 05.05.2022 року по день здійснення фактичних виплат, а саме по 19.03.2025 року; 2) розрахунок компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за період з 05.05.2022 року по день здійснення фактичних виплат направити на адресу: АДРЕСА_3 , а копію на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_7 ; 3) виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за період з 05.05.2022 року по день фактичного розрахунку, а саме по 19.03.2025 року; 4) кошти які підлягають виплаті перерахувати на банківські реквізити ОСОБА_1 , які є в розпорядженні ІНФОРМАЦІЯ_1 .

11 квітня 2025 року ІНФОРМАЦІЯ_2 було надано відповідь № 09/02/524 позивачу про відмову у нарахуванні та виплаті втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати з підстав того, що в затвердженому кошторисі для ІНФОРМАЦІЯ_5 відсутні бюджетні асигнування на здійснення таких видатків - як компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та аргументам учасників справи, суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується, та на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України від 19.10.2000 року за № 2050-III «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» (далі - Закон № 2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159 (далі - Порядок № 159).

Відповідно до статей 1, 2 Закону № 2050-III підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Відповідно до статті 3 Закону № 2050-III сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Отже, основною умовою для виплати громадянину компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі невірно обрахованого розміру складових грошового забезпечення). Водночас компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (відповідачем) добровільно чи на виконання судового рішення.

При цьому зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1-3 Закону № 2050-ІІІ, окремих положень Порядку № 159 дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але невиплачені.

Отже, суд доходить висновку, що умовами для виплати суми компенсації у справі, що розглядається, є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів та нарахування доходів (у тому числі, за рішенням суду). А виплата компенсації втрати частини доходів повинна здійснюватися у тому ж місяці, в якому здійснюється виплата заборгованості.

При цьому норми Закону № 2050-ІІІ і Порядку № 159 не покладають на особу, якій несвоєчасно виплатили компенсацію втрати частини доходів, обов`язку додатково звертатися до відповідача за виплатою такої компенсації.

Аналіз норм статей 1, 2, 4 Закону № 2050-ІІІ та Порядку № 159 свідчить, що ними фактично встановлено (визначено) обов`язок відповідного підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання у разі порушення встановлених строків виплати доходу громадянам провести їх компенсацію (нарахувати та виплатити) у добровільному порядку в тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості відповідних сум.

Крім того, суд вважає, що відмова відповідача у виплаті компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати у розумінні статті 7 Закону № 2050-ІІІ не обов`язково має висловлюватися через ухвалення окремого акта індивідуальної дії, оскільки це не передбачено законодавством.

Зазначену норму варто тлумачити у її системному зв`язку з нормами статей 2-4 Закону № 2050-ІІІ, які визначають, що компенсація втрати частини доходів через порушення строку їх виплати повинна нараховуватись, у цій справі відповідачем, у місяці, в якому проведено виплату заборгованості. Відповідно невиплата компенсації у вказаний період свідчить про відмову виплатити таку згідно із Законом № 2050-ІІІ і не потребує оформлення відмови окремим рішенням.

Допущення ж відповідачем пасивної поведінки, що проявляється, зокрема, у невиплаті спірної компенсації, слід розглядати як протиправному бездіяльність відповідача

Вказаний правовий висновок підтверджується усталеною практикою Верховного Суду.

Отже відповідач, з вини якого не було вчасно нараховано та виплачено позивачеві грошове забезпечення в повному обсязі, повинен здійснити виплату таких коштів з одночасною виплатою сум компенсації. Невиплата позивачеві суми компенсації у тому ж місяці, у якому здійснена виплата окремих складових грошового забезпечення позивача, є порушенням прав військовослужбовця на отримання такої компенсації.

Як вже встановив суд, ОСОБА_1 виключена зі списків особового складу військової частини, де вона проходила військову службу, з 27.07.2023 року.

19 березня 2025 року ІНФОРМАЦІЯ_4 виконано рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21.05.2024 року по справі № 200/2538/24.

З огляду на викладене суд доходить висновку, що відповідача слід зобов`язати нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за період з 04.04.2022 року по день, що передує остаточному розрахунку, 19.03.2025 року (день фактичного виконання рішення суду).

Згідно частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно статей 74-76 Кодексу адміністративного судочинства України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Згідно частин першої-третьої статі 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наявних у справі доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є такими, що підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. ст. 2-15, 19-20, 42-48, 72-77, 90, 139, 118, 159-165, 199, 205, 244-250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання нарахувати компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати сум грошового забезпечення- задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) щодо ненарахування ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати сум грошового забезпечення з 05.05.2022 року по 20.05.2023 року, яке нараховане та виплачене на підставі рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21.05.2024 року по справі № 200/2538/24, за період з 04.04.2022 року по день фактичної виплати основної суми доходу, а саме 19.03.2025 року.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати сум грошового забезпечення з 05.05.2022 року по 20.05.2023 року, яке нараховане та виплачене на підставі рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21.05.2024 року по справі № 200/2538/24, за період з 05.05.2022 року по день фактичної виплати основної суми доходу, а саме 19.03.2025 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.М. Тарасенко