Справа № 160/15785/25
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2025-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Ількова В.В.,
УСТАНОВИВ:
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті, третя особа: В.о. начальника відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Дяденчук Дмитро Вікторович, в якому позивач, з урахуванням уточнень від 10.06.2025 року, просить суд:
Ухвалою суду від 03.06.2025 року позовну заяву залишено без руху, з підстав передбачених ст.ст.122,123,160,161 КАС України.
Позивачем усунуті недоліки позовної заяви.
Також ухвалою суду від 16.06.2025 року витребувано у відповідача додаткові докази по справі, зокрема:
- відомості/інформацію щодо проведення службового розслідування та притягнення в. о. начальника відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті Дяденчука Дмитра Вікторовича до дисциплінарної відповідальності;
- матеріали службового розслідування (за наявності);
- всі наявні докази щодо суті спору.
У відповідності до приписів статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
У відповідності до вимог ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Отже, рішення у цій справі приймається судом 26.08.2025 року, тобто у межах строку встановленого ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що на його думку, відповідачем та третьою особою (Укртрансбезпекою та ОСОБА_2 ) порушено частину 2 статті 85 Закону України «Про адміністративну процедуру», в якій встановлено, що суб`єкт розгляду скарги скасовує повністю або частково адміністративний акт у разі порушення норм матеріального права, істотного порушення процедури (включаючи компетенцію) або неправильного чи неповного встановлення обставин справи, що призвело до прийняття протиправного адміністративного
Вважає, що у разі невиконання або неналежного виконання винною особою, уповноваженою на виконання функцій держави, своїх посадових обов`язків, таку особу необхідно притягнути до дисциплінарної відповідальності.
Вказує, про те, що відповідачу достеменно відомо про наведені рішення судів як першої, так і апеляційної інстанцій, в яких було встановлено порушення чинного законодавства його працівником, а саме в. о. начальника відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Дяденчуком Д.В., але станом на сьогодні не вжито жодних заходів дисциплінарного характеру.
Зазначає також про те, що ним направлялася скарга на дії в. о. начальника відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Дмитра Дяденчука, однак, відповідач не вчиняє жодних дій щодо притягнення останнього до дисциплінарної відповідальності, тому позивач змушений звернутись до суду із цим позовом за захистом своїх порушених прав.
ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА
Додатково вказують про те, що рішення першої та апеляційної інстанції не містять жодного висновку та вимоги про зобов`язання притягнути до відповідальності ОСОБА_2 .
Рішення суб`єкта владних повноважень - це результат вчинення певних дій його посадовими (службовими) особами, серед яких може бути проведення перевірки з питання, якого стосується це рішення.

Оскільки правові наслідки для особи породжуються рішенням, порушене право особи може бути захищено судом у спосіб скасування рішення за відповідним позовом особи.

Дії (бездіяльність) посадових (службових) осіб суб`єкта владних повноважень щодо прийняття рішення не можуть бути оскаржені в адміністративному позові окремо від рішення суб`єкта владних повноважень.

Оцінка таких дій (бездіяльності) входить до предмету доказування в адміністративній справі за позовом про скасування рішення суб`єкта владних повноваження.

Отже, підставами для відмови в задоволенні позовних вимог є відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту.

Тому, вважають, що захист прав позивача у сфері-публічно правових відносин з приводу реалізації Державною службою України з безпеки на транспорті державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, Здійснено та завершено ухваленням постанови Третім апеляційним адміністративним судом від 25.05.2025р. у справі №160/23029/24.

ІV. ПОЯСНЕННЯ ТРЕТЬОЇ ОСОБИ

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.06.2025 року провадження у справі відкрито та справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження, з призначенням підготовчого судового засідання.

Також, цією ухвалою суду від 16.06.2025 року, третій особі було запропоновано надати пояснення по справі.

Станом на 26.08.2025 року від третьої особи письмові пояснення по справі не надали, хоча третя особа повідомлялася судом належним чином згідно з положень КАС України, що також підтверджується матеріалами справи.

V. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

Суд, дослідив матеріали справи, з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, оцінив докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізував застосування норм матеріального та процесуального права, встановив таке.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (ідентифікаційний код: НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) є власником транспортного засобу спеціалізований вантажний сідловий тягач марки «DAF», реєстраційний номерний знак: НОМЕР_2 , серія і номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_3 .

19 червня 2024 під час здійснення рейдової перевірки посадовими особами Укртрансбезпеки, як зазначено в Акті №АР009450 проведення рейдової перевірки, на ділянці дороги м. Запоріжжя, Північне Шосе, для здійснення перевірки документів було зупинено вантажний автомобіль марки «DAF» , номерний знак НОМЕР_4 .

Водієм транспортного засобу зазначений ОСОБА_3 . Документ, що засвідчує особу, - посвідчення водія НОМЕР_5 .

19 червня 2024 року Відповідачем складено Акт №АР009450 про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом (надалі Акт №АР009450).

Як вбачається з Акта №АР009450, уповноваженою особою відповідача виявлено порушення статті 34 Закону України «Про автомобільний транспорт», п. 11.1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в України, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 №363, а саме: під час перевезень вантажів перевізник не забезпечив водія оформленою товарно-транспортною накладною або іншим визначеним документом на вантаж, чим порушено статтю 48 Закону України «Про автомобільний транспорт».

14 серпня 2024 року Відділом державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області винесено Постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №041651 від 14 серпня 2024 року.

Не погоджуючись з правомірністю прийняття вказаної постанови, позивач звернувся з позовом до суду про визнання її протиправною та скасування.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.10.2024 року, яке набрало законної сили, по справі №160/23029/24 адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті, співвідповідач: Державна служба України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови, задоволено.

Скасовано постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №041651 від 14.08.2024, видану Відділом державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 25.02.2025 року апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті залишено без задоволення. Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.10.2024 в адміністративній справі №160/23029/24 залишено без змін.

Позивач у позові вказує про те, що вказаними вище рішеннями суду підтверджено та відповідно встановлено порушення чинного законодавства його працівником, а саме в.о. начальника відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Дяденчуком Д.В., але станом на сьогодні не вжито жодних заходів дисциплінарного характеру.

12.08.2024 року позивачем направлялася скарга на дії старшого державного інспектора відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області під час зупинення транспортного засобу та складання Акту перевірки щодо проведення службового розслідування відносно цієї особи за фактом проведення зупинки, перевірки документів транспортного засобу DAF державний номер НОМЕР_6 , складання Акту перевірки та притягнення його до дисциплінарної відповідальності у вигляді винесення догани.

05.09.2024 року отримано відповідь від Державної служби України з безпеки на транспорті, в якій зазначено, що вбачається недостатність підстав для ініціювання процесу службового розслідування відносно старшого державного інспектора відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області Григорія Рибалки.

16.09.2024 року позивачем направлялася скарга на дії в.о. начальника відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Дмитра Дяденчука під час розгляду ним Акту перевірки за фактом проведення розгляду адміністративної справи, а саме: складання ним Постанови, і притягнення ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності у вигляді винесення догани.

15.10.2024 року отримано відповідь від Державної служби України з безпеки на транспорті, в якій зазначено, що відсутні підстави для притягнення в. о. начальника відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Дмитра Дяденчука до дисциплінарної відповідальності.

19.11.2024 року позивачем повторно направлялася скарга на дії старшого державного інспектора відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області під час зупинення транспортного засобу та складання Акту перевірки за фактом проведення зупинки, перевірки документів транспортного засобу DAF державний номер НОМЕР_4 , складання Акту перевірки і притягнення старшого державного інспектора відділу державного нагляду (контролю) в Запорізькій області ОСОБА_4 до дисциплінарної відповідальності у вигляді винесення догани.

Також, 19.11.2024 направлялася повторно скарга на дії в.о. начальника відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Дмитра Дяденчука під час розгляду ним Акту перевірки за фактом проведення розгляду адміністративної справи, а саме: складання ним Постанови, і притягнення ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності у вигляді винесення догани.

04.12.2024 року отримано відповідь від Державної служби України з безпеки на транспорті, в якій було відмовлено в розгляді вищезазначених скарг.

Отже, на думку позивача, відповідачем та третьою особою (Укртрансбезпекою та ОСОБА_2 ) порушено частину 2 статті 85 Закону України «Про адміністративну процедуру», в якій встановлено, що суб`єкт розгляду скарги скасовує повністю або частково адміністративний акт у разі порушення норм матеріального права, істотного порушення процедури (включаючи компетенцію) або неправильного чи неповного встановлення обставин справи, що призвело до прийняття протиправного адміністративного, а отже, у разі невиконання або неналежного виконання винною особою, уповноваженою на виконання функцій держави, своїх посадових обов`язків, таку особу необхідно притягнути до дисциплінарної відповідальності, що відповідачем станом на день звернення до суду із цим позовом здійснено так і не було.

Враховуючи наведене, позивач вважає, що у Відповідача наявна протиправна бездіяльність, яка полягає у непритягнені винної у порушенні закону особи, а саме в. о. начальника відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Дяденчука Д.В. до дисциплінарної відповідальності, що і стало підставою для звернення до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, та доводам відповідача, викладених в відзиві на позов, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, та релевантні їм джерела права.

VІ. ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

Статтею 19 Конституції України встановлено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року № 103 Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і, який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Згідно з пунктом 4 зазначеного Положення основними завданнями Укртрансбезпеки є, зокрема: здійснення державного нагляду (контролю) за безпекою на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті.

Відповідно до ст. 6 Закону України від 05.04.2001 року №2344-III "Про автомобільний транспорт" (далі Закон №2344-III) реалізація державної політики у сфері автомобільного транспорту здійснюється через центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Згідно з п. 3 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року №1567 (далі - Порядок №1567, у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 19.08.2022 року №727), органами державного контролю на автомобільному транспорті є Укртранбезпека, її територіальні органи.

Відповідно до ст. 6 Закону №2344-III, державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Рейдові перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 1 Закону №2344-III, рейдова перевірка (перевірка на дорозі) - перевірка транспортних засобів суб`єкта господарювання на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, контрольно-вагові комплекси та інші об`єкти, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту).

Постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2006 року №1567 затверджено Порядок - здійснення державного контролю на автомобільному транспорті (далі Порядок).

Пунктом 15 Порядку №1567 визначено, що під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону; додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) (далі - Європейська угода); відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам; оснащення таксі справним таксометром; відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу; додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху; наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду - відповідного посвідчення; додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів; виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Статтею 1 Закону №2344-III визначено, що автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення перевезення вантажів вантажними автомобілями.

Відповідно до ст. 34 Закону № 2344-ІІІ передбачено зокрема, що автомобільний перевізник повинен виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих та нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та вантажів; забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства.

Статтею 48 Закону № 2344-III обумовлено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Таким чином, положеннями чинного законодавства покладено на перевізника обов`язок з забезпечення, а водія - пред`явлення для перевірки відповідних документів.

VІІ. ОЦІНКА СУДУ

Згідно матеріалів справи, посадовою особою Відділу державного нагляду (контролю) в Запорізькій області Державної служби України з безпеки на транспорті, 19.06.2024 року було проведено рейдову перевірку транспортних засобів, автомобільних перевізників, водіїв, що здійснюють перевезення пасажирів, вантажів щодо дотримання вимог чинного автотранспортного законодавства України.

У ході рейдової перевірки проведено перевірку транспортного засобу марки DAF, н.з. НОМЕР_6 .

За наслідками перевірки складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №АР 009450 від 19.06.2024. яким зафіксовано порушення, передбачене абзацом третім частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» - надання послуг з перевезення вантажу без оформлення документів, перелік яких визначене статтею 48 цього Закону, а саме - товарно-транспортна накладна або інший визначений документ на вантаж.

В.о. начальника відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Дяденчуком Дмитром Вікторовичем було винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 041651 від 14.08.2024., якою на підставі абзацу третього частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» відносно ОСОБА_1 застосовано адміністративно-господарський штраф у розмірі 17000,00 гривень.

Позивач не погодився із вказаною постановою та оскаржила її в судовому порядку.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.10.2024 року, яке набрало законної сили, по справі №160/23029/24 адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті, співвідповідач: Державна служба України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови, задоволено.

Скасовано постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №041651 від 14.08.2024, видану Відділом державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 25.02.2025 року апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті залишено без задоволення. Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.10.2024 в адміністративній справі №160/23029/24 залишено без змін.

Слід вказати про те, що вказані вище рішення першої та апеляційної інстанції не містять висновків чи вимог про зобов`язання притягнути до відповідальності ОСОБА_2 .

У подальшому, позивач листом від 12.08.2025 року звернувся до Укртрансбезпеки з вимогою провести службове розслідування щодо старшого державного інспектора Відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області Григорія Рибалки.

Укртрансбезпека листом від 05.09.2024 року №8918/6.2/15-24 поінформувала позивача про недостатність підстав для ініціювання процесу службового розслідування відносно старшого державного інспектора Відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області Григорія Рибалки, з метою притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

Листом від 16.09.2024 року позивач звернувся до Укртрансбезпеки з вимогою провести службове розслідування щодо начальника відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Дяденчука Дмитра.

Укртрансбезпека листом від 15.10.2024 року №9992/6.2/15-24 поінформувала Позивача про недостатність підстав для ініціювання процесу службового розслідування відносно начальника відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області ОСОБА_5 , з метою притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

Листами від 19.11.2024 року позивач повторно звернувся до

Укртрансбезпеки з вимогами провести службові розслідування щодо старшого державного інспектора Відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області Григорія Рибалки та відносно начальника відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області ОСОБА_5 , з метою притягнення їх до дисциплінарної відповідальності.

Укртрансбезпека листом від 04.12.2024 №11403/6.2/15-24 поінформувала Позивача, що зазначена в листах інформація раніше вже була розглянута Укртрасбезпекою та за результатами її опрацювання були надані відповіді листами та скеровані на адресу Позивача.

Слід вказати про те, що відповідачем розглянуті всі звернення позивача, проаналізовано усі викладені у них обставини та надано відповідь в межах та у строк, визначений чинним законодавством, що також не спростовується і самим позивачем.

Щодо посилання позивача на бездіяльність відповідача, яка полягає у непритягненні винної у порушенні закону особи, а саме в.о. начальника відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Дяденчука Дмитра до дисциплінарної відповідальності, слід зазначити про таке.

Так, згідно з ч. 1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів. Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено право кожної особи у порядку, встановленому цим Кодексом, на звернення до адміністративного суду, якщо особа вважає, що суб`єктом владних повноважень порушені права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Великою Палатою Верховного Суду у справі №640/7310/19 (ЄДРСР 94394125) зазначено: особа, яка вважає, що порушені її права, свободи чи інтереси, і яка у зв`язку із цим звертається за їх захистом до адміністративного суду, має зазначити в позовній заяві: хто, який саме суб`єкт владних повноважень порушив її права чи інтереси, яким чином, якими діями (рішенням, бездіяльністю) відбулося втручання в її права, які саме права були порушені, чи належать вони позивачу, які обставини про це свідчать.

Верховний Суд № 826/9751/14 ЄДРСР 100973142 звертає увагу на те, що саме з метою виконання завдання адміністративного судочинства сторона у справі має користуватися процесуальними правами, сприяючи тим самим суду у здійсненні правосуддя.

Верховний Суд у справі № 640/11938/20 зазначає: порушення вимог Закону рішенням чи діями суб`єкта владних повноважень не є достатньою підставою для визнання їх судом протиправними, оскільки обов`язковою умовою визнання їх протиправними є доведеність позивачем порушення його прав та охоронюваних законом інтересів цими діями чи рішенням з боку відповідача, зокрема наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов.

Відповідно до ст.12 Закону України від 02 жовтня 1996 р. № 393/96-ВР «Про звернення громадян» дія цього Закону не поширюється на порядок розгляду заяв і скарг громадян, встановлений кримінальним процесуальним, цивільним процесуальним, трудовим законодавством, законодавством про захист економічної конкуренції, Кодексом адміністративного судочинства України, законами України «Про судоустрій і статус суддів», «Про доступ до судових рішень», «Про запобігання корупції», «Про виконавче провадження», «Про адміністративну процедуру». Якщо вирішення питань, порушених у заявах (клопотаннях) і скаргах громадян, належить до предмета регулювання Закону України «Про адміністративну процедуру», вони розглядаються у порядку, встановленому зазначеним Законом України.

Індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк (п.19 ч.1 ст.4 КАС України).

Слід вказати про те, що будь-який суб`єкт владних повноважень, утворений на підставі Конституції та законів України, обмежений у можливості здійснювати дії колом повноважень, способом їх реалізації.

Верховний Суд у справі №640/16224/19 (провадження №К/9901/22967/20) зауважує, що як протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Так, позивач посилається на протиправну бездіяльність Укртрансбезпеки, яка полягає у непритягненні винної у порушенні закону особи, а саме в.о. начальника відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Дяденчука Дмитра до дисциплінарної відповідальності.

Скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об`єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду (ст.16 Закону України «Про звернення громадян»).

Одним із способів відновлення порушених є оскарження неправомірних рішень, дій чи бездіяльності органів, що мають владні повноваження.

Слід вказати про те, що фактично, у цьому випадку, рішенням суб`єкта владних повноважень, яке порушило права позивача є винесення Постанови № 041651 від 14.08.2024 року, яка була скасована рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.10.2024 року та постановою Третього апеляційного адміністративного суду у справі №160/23029/24, цими ж рішеннями було відновлено порушені права.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в своєму Рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначив, що особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Це означає, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

Порушення має бути реальним, обґрунтованим, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи позивача з боку відповідача, яка стверджує про їх порушення.

Рішення суб`єкта владних повноважень - це результат вчинення певних дій його посадовими (службовими) особами, серед яких може бути проведення перевірки з питання, якого стосується це рішення.

Оскільки правові наслідки для особи породжуються рішенням, порушене право особи може бути захищено судом у спосіб скасування рішення за відповідним позовом особи.

Дії (бездіяльність) посадових (службових) осіб суб`єкта владних повноважень щодо прийняття рішення не можуть бути оскаржені в адміністративному позові окремо від рішення суб`єкта владних повноважень. Оцінка таких дій (бездіяльності) входить до предмету доказування в адміністративній справі за позовом про скасування рішення суб`єкта владних повноваження.

Отже, підставами для відмови в задоволенні позовних вимог є відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту.

Дослідивши докази по справі, слід дійти висновку, про те, що фактично, захист прав позивача у сфері-публічно правових відносин з приводу реалізації Державною службою України з безпеки на транспорті державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, наразі здійснено та завершено ухваленням рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.10.2024 року та постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 25.05.2025р. у справі №160/23029/24.

Отже, суд не встановив протиправності дій/бездіяльності відповідача щодо непроведения службового розслідування та непритягнення в.о. начальника відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності.

Також, слід вказати про те, що згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Відповідно до пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Деякі аргументи не можуть бути підставою для надання детальної відповіді на такі доводи.

Враховуючи встановлені судом обставини, системно проаналізувавши норми законодавства, оцінивши наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності при безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, за результатами з`ясування обставин у справі та їх правової оцінки, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

VІІІ. ВИСНОВКИ СУДУ

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини четвертої статті 242 КАС України судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо.

Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.

Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права, яка проявляється в рівності всіх перед законом, цілях і засобах, що обираються для їх досягнення.

Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід та неупередженість.

Положеннями частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про залишення позовної заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті, третя особа: В.о. начальника відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Дяденчук Дмитро Вікторович про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, без задоволення.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, про таке.

Розподіл судових витрат не здійснюється відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті, третя особа: В.о. начальника відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Дяденчук Дмитро Вікторович про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії залишити без задоволення.

Розподіл судових витрат не здійснюється відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач: ФОП ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Державна служба України з безпеки на транспорті (03150, м.Київ, вул. Фізкультури, 9, ).

Третя особа: В.о. начальника відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Дяденчук Дмитро Вікторович (51812, Дніпропетровська область, Петриківський район, с. Іванівка, вул. Польова, 96, РНОКПП НОМЕР_7 ).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 26.08.2025 року.

Суддя В.В. Ільков