Справа № 348/673/25
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2025-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2025 рокуЛьвівСправа № 348/673/25 пров. № А/857/23690/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Глушка І.В., Судової-Хомюк Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 20 травня 2025 року, прийняте суддею Гундяком Т.Д. у м. Надвірна, у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови,-

встановив:

ОСОБА_1 (надалі позивач) звернувся з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (надалі ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідач), в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову від 11 березня 2025 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та провадження у справі закрити.

Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 20 травня 2025 позов задоволено, постанову за №6163 від 11 березня 2025 скасовано та справу про адміністративне правопорушення закрито.

Суд виходив із недоведеності у діях позивача складу адмінправопорушення, позаяк останній вчасно оновив персональні дані, у додатку «Резерв+» наявні його адреса проживання, телефон, відомості про проходження ВЛК, постанова ВЛК «непридатний в мирний час, обмежено придатний у воєнний час».

В ході розгляду справи не знайшло свого підтвердження належне повідомлення позивача про явку до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 23.01.2025, оскільки надіслана засобами поштового зв`язку повістка про виклик була повернута з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», а проінформувати адресата по телефону про надходження вказаного листа не надалось можливим, зважаючи на те, що відправником, тобто відповідачем, не зазначено номер телефону адресата.

Таким чином, було порушено порядок вручення повістки, а саме не дотримано процедури інформування одержувача про надходження рекомендованого листа, що спростовує твердження відповідача про встановлений факт обізнаності позивача про виникнення у нього обов`язку явки, а також, що останній був належним чином оповіщений про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ІНФОРМАЦІЯ_2 подав апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення із неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі звертає увагу на те, що повістка про виклик позивача до ІНФОРМАЦІЯ_3 для уточнення облікових даних була надіслана позивачеві відповідно до вимог Порядку №560 і останній вважається таким, що був належним чином оповіщений про його виклик.

Вказує на те, що виходячи з Порядку №560 та ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», позивач навіть не отримавши поштового відправлення з повісткою вочевидь був повідомлений про наявність в поштовому відділенні повістки ТЦК, а відтак він зобов`язаний був прибути до відповідача в семиденний термін.

Право на відстрочку від призову позивач набув 26.02.2025 з терміном дії до 31.12.2025, тоді як прибути до ІНФОРМАЦІЯ_3 по повістці зобов`язаний був ще 23.01.2025.

Просить скасувати рішення та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову.

Відзиву протилежною стороною не подано.

У судове засідання для розгляду апеляційної скарги учасники справи не прибули, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, а тому відповідно до ч.4 ст.229, ст.313 КАС України апеляційний суд ухвалив розгляд апеляційної скарги здійснити за відсутності учасників справи та без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. В клопотанні сторони позивача про відкладення розгляду справи відмовлено за необґрунтованості.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд не в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що постановою від 11 березня 2025, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210-1 КУпАП та накладено штраф у сумі 17000 грн.

Приймаючи вказану постанову відповідач виходив з того, що опрацьовуючи дані по базі автоматизованої інформаційно-телекомунікаційної системи «Оберіг» на ОСОБА_1 , який з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_3 для оформлення відстрочки по інвалідності, було виявлено, що даний громадянин не з`явився по повістці 03.01.2025 без поважних причин, чим вчинив адміністративне правопорушення в особливий період.

Із вказаною постановою позивач не погодився та звернувся до суду з даним позовом.

У частині 3 ст.210-1 КУпАП визначена відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Згідно ч.1 ст.210-1 КУпАП адміністративна відповідальність настає за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Дана норма права є бланкетною, тобто закріплює лише загальні ознаки правила поведінки, а для їх встановлення необхідно керуватись положеннями інших нормативно-правових актів.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу», Закон України «Про оборону України», Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», «Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» затверджений постановою Кабінету Міністрів України за №1487 від 30.12.2022, інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 введено на всій території України воєнний стан, який триває і по теперішній час.

З метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, Указом Президента України від 24.02.2022 №65/2022 «Про загальну мобілізацію» на всій території України оголошено проведення загальної мобілізації.

З огляду на викладене, з 24 лютого 2022 на всій території Україні триває особливий період.

Відповідно до ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України для оформлення військово-облікових документів (посвідчень призовника, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.

Згідно п.1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, вбачається, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Згідно ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду; проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно п.п.21, 23, 24 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560 (далі як і раніше - Порядок №560), за викликом районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувальних органів) резервісти та військовозобов`язані зобов`язані з`являтися у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово - обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки), проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби. Поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форми власності), визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк; смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка). У разі неприбуття у строк, визначений у повістці, громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше ніж протягом трьох днів від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ), повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ) або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги виходив з того, що не знайшло свого підтвердження належне повідомлення позивача про явку до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 23.01.2025, оскільки надіслана засобами поштового зв`язку повістка про виклик була повернута з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», а проінформувати адресата по телефону про надходження вказаного листа не надалось можливим, зважаючи на те, що відправником, тобто відповідачем, не зазначено номер телефону адресата.

Відтак, було порушено порядок вручення повістки, а саме не дотримано процедури інформування одержувача про надходження рекомендованого листа, що спростовує твердження відповідача про встановлений факт обізнаності позивача про виникнення у нього обов`язку явки, а також, що останній був належним чином оповіщений про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Надаючи правову оцінку правовідносинам сторін, колегія суддів не погоджується з наведеним судом обґрунтуванням та висновками покладеними в основу оскарженого рішення та вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

З аналізу вказаних вище правових норм, саме на територіальні центри комплектування та соціальної підтримки законодавцем покладено обов`язок здійснювати заходи оповіщення та призову громадян.

Водночас, військовозобов`язані чи резервісти повинні прибути за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, вказані у повістці, а у разі неможливості прибуття, повідомити ІНФОРМАЦІЯ_4 про поважність причин не прибуття за повісткою.

Як вже було зазначено вище, здійснено оповіщення ОСОБА_1 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 шляхом формування повістки за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі Державний реєстр), у відповідності до Порядку №560, а також надіслано йому рекомендованим поштовим відправленням відповідної повістки.

Відповідно до оригіналу конверта з відправленням №444 (ф.119) рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (довідки про причини повернення ф.20), лист повернувся у зв`язку з тим, що «адресат відсутній за вказаною адресою» та стоїть печатка «Укрпошти» від 12.01.2025 з індексом №10. На зазначеному конверті вказана адреса доставки листа : ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 .

Суд першої інстанції підтримав позицію сторони позивача про порушення порядку вручення повістки, а саме не дотримано процедури інформування одержувача про надходження рекомендованого листа, а саме по телефону, у відповідності до пункту 82 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №270 від 05.03.2009 (надалі Правила 270). Відповідно і з цієї підстави задоволив позов.

Разом з тим, суд не надав оцінки тому, що повістка сформована за допомогою Державного реєстру, містить унікальний електронний ідентифікатор у вигляді QR коду та містить інформацію, зазначену в п. 29 Порядку №560, а також реєстраційний номер поштового відправлення при відправленні повістки засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням, що й мало місце в нашому випадку.

З аналізу вказаних вище законодавчих норм, передбачається альтернативне оповіщення про виклик в ТЦК і зокрема, як зазначено в п. 30-2 Порядку №560 ( в редакції постанови КМ України за №951 від 16.08.2024), повістки, сформовані за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, можуть, а не обов`язково, друкуватися і надсилатися військовозобов`язаним та резервістам засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення; друкуватися та вручатися військовозобов`язаним та резервістам під час оповіщення у роздрукованому вигляді.

Також, законодавець чітко передбачив, що належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:

1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки;

2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку:

день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;

- день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;

- день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Відтак інші підстави, зокрема й на які покликається сторона позивача відсутні.

Повертаючись до досліджуваних правовідносин, повістка в нашому випадку була сформована за допомогою Державного реєстру, а тому відповідно до п. 41 - 1 Порядку №560 (в редакції постанови КМ України за №951 від 16.08.2024) перевірка чинності повісток, сформованих за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, проводиться шляхом зчитування QR-коду за допомогою технічних засобів, які дають змогу відтворити відомості, зазначені у повістці, у тому числі засобами електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста, зокрема з використанням мобільного додатка.

Слід наголосити, що згідно п. 41-2 Порядку №560 ( в редакції постанови КМ України за №951 від 16.08.2024), повістки, сформовані за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (у тому числі роздруковані), та повістки, оформлені на бланку, мають однакову юридичну силу.

Таким чином, оповіщення позивача про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 проведено відповідно до вимог Порядку №560.

Згідно ст. 235 КУпАП, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Водночас, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу, що порядок та підстави притягнення до адміністративної відповідальності регулюються КУпАП.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 283 КУпАП України, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Відповідно до статті 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Провівши аналіз оскарженої постанови, колегія суддів приходить до висновку, що така складена у відповідності до вимог ст.283 КУпАП.

При обґрунтуванні цієї постанови суд апеляційної інстанції також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Пронін проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги докази, наявні в матеріалах справи, колегія суддів прийшла до висновку, що доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, містять належні обґрунтування та переконливі докази, які були безпідставно залишені без уваги судом першої інстанції.

Судові витрати розподілу не підлягають з огляду на результат вирішення апеляційної скарги та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243, 286, 308, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 20 травня 2025 року в справі №348/673/25 скасувати та прийняти постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді І. В. Глушко
Н. М. Судова-Хомюк
Повне судове рішення складено 27.08.2025.