Справа № 640/6524/22
Суддя: К.О. Пляшкова
Дата ухвалення: 2025-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

01 вересня 2025 рокум. ДніпроСправа № 640/6524/22

Луганський окружний адміністративний суд у складі судді Пляшкової К.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва 12 квітня 2022 року надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - відповідач, ГУПФУ в Донецькій області), в якому з урахуванням заяви про зміну підстав позову, поданої до Луганського окружного адміністративного суду 28 лютого 2025 року, заявлено такі позовні вимоги:

визнати протиправним та скасувати рішення ГУПФУ в Донецькій області від 16 вересня 2021 року № 30 про відмову у призначенні пенсії;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі співвідповідач, ГУПФУ у Вінницькій області) зарахувати до стажу роботи позивача, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, час його роботи на посаді гранувальника алмазів у діаманти у Вінницькому заводі «Кристал» з 01.04.1988 по 19.01.1995; в Акціонерному товаристві закритого типу «Руіз» з 30.01.1995 по 31.12.1996; в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Елдіам» з 01.01.1997 по 31.12.2000; в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Шарон» з 01.01.2001 по 12.03.2001; в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Шарон» з 31.07.2001 по 22.08.2002;

зобов`язати ГУПФУ у Вінницькій області призначити, нарахувати та виплатити позивачу пенсію за віком з 09 вересня 2021 року.

У обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах після досягнення 55 річного віку відповідно до частини другої статті 114 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV). Відповідно до записів у трудовій книжці позивача загальний стаж його роботи становить понад 32 роки, при необхідному - 28 років 6 місяців. Пільговий стаж роботи позивача становить 12 років 11 місяців 20 днів. Проте, всупереч приписам чинного законодавства відповідачем зараховано пільговий стаж позивача лише в обсязі 3 роки 9 місяців, що не відповідає дійсності та порушує право позивача на пенсійне забезпечення, передбачене законом. Посада гранувальника алмазів у діаманти, за якою працював позивач протягом спірного періоду, передбачена Списком № 2, затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173, яка була чинною на час роботи позивача на зазначеній посаді.

Позивач зазначає, що відповідно до пункту 1 Постанови № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Відповідно до статей 1 та 6 Угоди про гарантії прав громадян держав учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць цієї Угоди та членів їх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають. Призначення пенсії здійснюється за місцем проживання. Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсій на пільгових підставах та за вислугу років, громадянам держав-учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої держави, а також на території колишнього СРСР за час до вступу в силу цієї Угоди.

Що стосується посилань ГУПФУ в Донецькій області на не зарахування до пільгового стажу позивача, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, періодів роботи з 01.04.1988 по 31.12.1991 у зв`язку із не проведенням атестації робочих місць на підприємстві де він працював, а також у зв`язку із тим, що довідка на підтвердження пільгового стажу, видана ВАТ «Вінницький завод «Кристал» містить підпис начальника загального відділу, а не керівника кадрової служби, то такі посилання не відповідають вимогам закону, оскільки головним критерієм для визначення наявності у особи права на пенсію за віком є наявність страхового стажу необхідної тривалості, але аж ніяк не наявність того чи іншого підпису на довідці.

Також позивач звертає увагу суду, що не проведення атестації робочих місць роботодавцем не тягне за собою наслідків для працівника у вигляді позбавлення його права на пенсійне забезпечення, в тому числі на пільгових умовах.

Оскільки записами у трудовій книжці позивача підтверджений його пільговий стаж роботи протягом 12 років 11 місяців 20 днів, тобто понад 12 років 6 місяців, позивач вважає, що має право на отримання пенсії за віком після досягнення 55 річного віку.

Від ГУПФУ в Донецькій області до суду 15 серпня 2022 року надійшов відзив, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог з тих підстав, що позивачем не надані довідки, що підтверджують пільговий характер роботи позивача у спірному періоді, тому вищевказані періоди не можливо зарахувати до пільгового стажу роботи.

Від представника позивача до суду 28 лютого 2025 року надійшла заява про зміну підстав позову, в якій вказано про зміну обставин за час, що минув з дня звернення позивача до суду з первісним позовом. Так у 2023 році позивач ще раз звернувся до ГУПФУ у Вінницькій області із заявою про призначення пенсії. ГУПФУ в Донецькій області за результатом розгляду цієї заяви протиправно відмовлено позивачеві у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Не погодившись із такою відмовою позивач звернувся із позовом до суду. За результатами розгляду справи № 120/2266/24 Вінницьким окружним адміністративним судом прийнято рішення, яким визнано протиправним та скасовано рішення ГУПФУ в Донецькій області від 16 листопада 2023 року № 30; зобов`язано ГУПФУ у Вінницькій області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу, що дає право на дострокове призначення пенсії періоди роботи з 01.04.1988 по 19.01.1995, з 30.01.1995 по 31.12.1996, з 01.01.1997 по 31.12.2000, з 01.01.2001 по 12.03.2001, з 31.07.2001 по 22.08.2002 на посаді гранувальника алмазів в діаманти і призначено пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 10 листопада 2023 року. Зазначене судове рішення набрало законної сили 02 вересня 2024 року.

Станом на сьогодні, вказане судове рішення частково виконане ГУПФУ у Вінницькій області, зокрема, зараховано ОСОБА_1 до пільгового стажу, що дає право на дострокове призначення пенсії періоди роботи з 01.04.1988 по 19.01.1995, з 30.01.1995 по 31.12.1996, з 01.01.1997 по 31.12.2000, з 01.01.2001 по 12.03.2001, з 31.07.2001 по 22.08.2002 на посаді гранувальника алмазів в діаманти і призначено пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 10 листопада 2023 року.

Від ГУПФУ у Вінницькій області до суду 25 березня 2025 року надійшов відзив, в якому співвідповідач заперечує проти задоволення позовних вимог з тих підстав, що з 01 квітня 2021 року під час розгляду документів для призначення пенсії та прийняття рішення за результатами цього розгляду органами Пенсійного фонду України застосовується принцип екстериторіальності, запроваджений постановою правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 № 25-1 «Про затвердження змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», зареєстрований в Міністерстві юстиції України 16.03.2021 за № 339/35961. Згідно з принципом екстериторіальності заяву позивача від 09 вересня 2021 року розглянуто ГУПФУ в Донецькій області, яким прийнято рішення від 16 вересня 2021 року № 0 «Про відмову в призначенні пенсії». Заяву позивача від 10 листопада 2023 року також розглянуто ГУПФУ в Донецькій області та прийнято рішення від 16 листопада 2023 року № 30, яким ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини другої статті 114 Закону № 1058-IV у зв`язку з відсутністю необхідного страхового та пільгового стажу.

На виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 18 липня 2024 року по справі № 120/2266/24, яким визнано протиправним та скасовано рішення ГУПФУ в Донецькій області від 16 листопада 2023 року № 30, зобов`язано ГУПФУ у Вінницькій області зарахувати позивачу до пільгового стажу, що дає право на дострокове призначення пенсії, періоди роботи з 01.04.1988 по 19.01.1995, з 30.01.1995 по 31.12.1996, з 01.01.1997 по 31.12.2000, з 01.01.2001 по 12.03.2001, з 31.07.2001 по 22.08.2002 на посаді гранувальника алмазів в діаманти і призначити пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 10 листопада 2023 року, ГУПФУ у Вінницькій області зараховано ОСОБА_1 до пільгового стажу, що дає право на дострокове призначення пенсії, вказані у рішенні періоди роботи та призначено пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 10 листопада 2023 року.

З посиланням на положення статті 44 Закону № 1058-IV вказано, що для призначення пенсії за віком особа звертається до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою встановленого зразка та необхідним пакетом документів. Пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку. У випадку звернення до пенсійного органу із відповідною заявою поза межами вказаного строку, пенсія за віком призначається з дня звернення. Оскільки з дати права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах 18 червня 2021 року станом на 10 листопада 2023 року сплив трьохмісячний термін, то пенсія правомірно призначена позивачу з дня звернення за пенсією з 10 листопада 2023 року.

Крім того ГУПФУ у Вінницькій області вважає, що з огляду на приписи пунктів 4.2, 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1 належним відповідачем у спірних правовідносинах є ГУПФУ в Донецькій області, структурний підрозділ якого, визначений за принципом екстериторіальності, розглядав заяву про призначення пенсії та прийняв рішення про відмову у призначенні пенсії. ГУПФУ у Вінницькій області не здійснювало розгляд заяви позивача, не приймало рішення про відмову у призначенні пенсії, а тому відсутні правові та фактичні обставини для задоволення щодо нього будь-яких позовних вимог.

Інших заяв по суті справи від сторін не надходило.

По справі сторонами заявлено такі клопотання, судом вчинено такі процесуальні дії:

- ухвалою Окружного адміністративного суду від 13 квітня 2022 року позовну заяву залишено без руху, запропоновано позивачу усунути недоліки позовної заяви;

- ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 липня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі; визначено, що справа буде розглядатися в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі;

- ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2025 року прийнято адміністративну справу до провадження, розгляд справи продовжено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні);

- від представника позивача 28 лютого 2025 року до суду надійшла заява про зміну підстав позову, в якій заявлено клопотання про залучення співвідповідачем ГУПФУ у Вінницькій області як особи, яка має відповідати за позовною вимогою щодо зарахування до стажу роботи позивача, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, спірних періодів;

- ухвалою від 10 березня 2025 року прийнято до розгляду заяву представника позивача про зміну підстав позову у справі; задоволено клопотання про залучення до участі у справі ГУПФУ у Вінницькій області співвідповідачем; запропоновано співвідповідачу подати відзив та витребувано докази, яких не вистачає для розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи у змішаній формі та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд встановив таке.

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) звернувся до ГУПФУ у Вінницькій області із заявою від 09 вересня 2021 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV.

Згідно із розпискою-повідомленням позивачем разом із заявою про призначення пенсії подано: паспорт, картку платника податків, трудову книжку від 03.08.1983 серії НОМЕР_2 , військовий квиток серії НОМЕР_3 , довідку про період служби в армії від 08.06.2021 № 178, диплом від 12.06.1984 серії НОМЕР_4 , довідки від 02.07.2021 № № 75, 98, 99, від 05.07.2021 № 10/87, від 19.07.2021 № 10/100, від 08.06.2021 № 04.02-19/57-21.

За принципом екстериторіальності для розгляду заяви позивача про призначення пенсії визначено структурний підрозділ Пенсійного фонду України - ГУПФУ в Донецькій області.

За наслідками розгляду заяви позивача та наданих ним документів ГУПФУ в Донецькій області прийнято рішення від 16 вересня 2021 року № 30, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини другої статті 114 Закону № 1058-IV у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу. Так, у рішенні вказано, що відповідно до положень частини другої статті 114 Закону № 1058-IV пенсійний вік становить 55 років, необхідний страховий стаж становить 28 років 6 місяців, необхідний пільговий стаж становить 12 років 6 місяців. Вік заявника 55 років. За результатами розгляду наданих заявником документів встановлено, що його страховий стаж становить 32 роки 4 дні, пільговий стаж становить 3 роки 9 місяців, стаж зараховано в повному обсязі згідно з наданими до заяви документами та даними персоніфікованого обліку.

Згідно з розрахунком стажу позивача форми РС-право за заявою від 09 вересня 2021 року страховий стаж позивача складає 32 роки 4 дні. До пільгового страхового стажу за Списком № 2 зарахований період роботи з 01.04.1988 по 31.12.1991 3 роки 9 місяців.

Також з розрахунку стажу судом встановлено, що спірний період роботи позивача з 01.01.1992 по 19.01.1995; з 30.01.1995 по 31.12.1996; з 01.01.1997 по 31.12.2000; з 01.01.2001 по 12.03.2001; з 31.07.2001 по 22.08.2002 зарахований до загального страхового стажу позивача, до пільгового страхового стажу за Списком № 2 не зарахований.

Підстави для відмови у зарахуванні спірних періодів роботи позивача до пільгового страхового стажу позивача за Списком № 2 у рішенні ГУПФУ в Донецькій області від 16 вересня 2021 року № 30 відсутні.

Дослідженням трудової книжки позивача від 03.08.1983 серії НОМЕР_5 судом установлено наявність таких записів про спірні періоди роботи ОСОБА_1 :

з 01.04.1987 по 19.01.1995 - працював гранувальником алмазів в діаманти в Вінницькому заводі «Кристал» (записи № 10 від 01.04.1987 (наказ від 31.03.1988 № 250-к) № 13 від 19.01.1995 (наказ від 17.01.1995 № 24к));

з 30.01.1995 по 31.12.1996 - працював гранувальником алмазів в діаманти в ЗАТ «Руиз Даймондс Лимитед» (записи № 14 від 30.01.1995 (наказ від 30.01.1995 № 24-к) - № 15 від 31.12.1996 (наказ від 31.12.1996 № 178));

з 01.01.1997 по 31.12.2000 - працював гранувальником алмазів в діаманти в ТОВ «Елдиам» (записи № 16 від 01.01.1997 (наказ від 05.01.1997 № 7-к) - № 17 від 31.12.2000 (наказ від 29.12.2000 № 168-к));

з 01.01.2001 по 12.03.2001 та з 31.07.2001 по 22.08.2002 - працював гранувальником алмазів в діаманти в ТОВ «Шарон» (записи № 18 від 01.01.2001 (наказ від 29.12.2000 № 137-к) - № 19 від 12.03.2001 (наказ від 12.03.2001 № 21-к); № 20 від 31.07.2001 (наказ від 31.07.2001 № 51-к) - № 21 від 22.08.2002 (наказ від 22.08.2002 № 138-к)).

Наданими разом із заявою про призначення пенсії та в матеріали справи довідками від 02.07.2021 № № 75, 98, 99, від 05.07.2021 № 10/87, від 19.07.2021 № 10/100 підтверджено, що ОСОБА_1 в період з 01.04.1987 по 19.01.1995 працював гранувальником алмазів в діаманти в Вінницькому заводі «Кристал». Також підтверджено, що позивач працював повний робочий день і виконував роботи по огрануванню алмазів у діаманти в виробництві «оброблення металів» без використання робототехніки за професією «огранувальник алмазів у діаманти», що передбачена Списком № 2 розділ ХV, пункт 10 а, затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР від 12.04.1990 № 365 (доповнюється до списку № 2 розділ ХV, підрозділ 10 пункт «а», затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173 «Металообробка»). За період роботи з 01.04.1987 по 19.01.1995 пільговий стаж складає 4 роки 8 місяців 28 днів.

Копії вище описаних доказів наявні в матеріалах справи.

Також у рішенні Вінницького окружного адміністративного суду від 18 липня 2024 року у справі № 120/2266/24 за позовом ОСОБА_1 до ГУПФУ у Вінницькій області, ГУПФУ в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії зазначено, що ОСОБА_1 10 листопада 2023 року звернувся до ГУПФУ у Вінницькій області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

За принципом екстериторіальності заяву позивача розглянуто ГУПФУ в Донецькій області та прийнято рішення від 16 листопада 2023 року № 30, яким відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV, оскільки на момент звернення у позивача відсутнє право на пенсію за віком на пільгових умовах. Із наведеного рішення слідує, що до страхового стажу не враховано згідно з трудовою книжкою НОМЕР_5 періоди роботи в Російській Федерації з 30.01.1995 по 31.12.1996, з 01.01.1997 по 31.12.2000, з 01.01.2001 по 12.03.2001, з 31.07.2001 по 22.08.2002, у зв`язку з припиненням з 01.01.2023 РФ участі в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992. Крім того зазначено, що стаж на роботах із шкідливими умовами праці за Списком № 2 відсутній, оскільки довідка від 05.07.2021 № 10/87 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або записів у ній, видана ВАТ «Вінницький завод «Кристал», містить підпис начальника загального відділу, а не керівника кадрової служби, що передбачено формою довідки згідно з додатком 5 Постанови № 637. У довідці пільговий період роботи зазначено двома періодами, які перетинаються: з 01.04.1988 по 31.12.1991 та з 01.04.1987 по 31.12.1991. Також, до розгляду не прийняті довідки від 04.10.2021 № 651/к, від 07.10.2021 № 652/к, видані АТ «Московський ювелірний завод» за період роботи з 30.01.1995 по 31.12.1996, оскільки вони стосуються періодів роботи на підприємстві РФ після 01.01.1992.

Суд не погодився з рішенням ГУПФУ в Донецькій області про відмову в призначенні пенсії, оскільки, на переконання суду, доводи пенсійного органу є неприйнятними, адже у силу пункту 2 статті 13 Угоди пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають. Тож, припинення участі РФ в Угоді, так само, як і постанова Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 № 1328 «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення», не є підставою для відмови в обчисленні стажу роботи позивача, адже такий стаж нею набутий до ухвалення відповідних рішень. Крім того, суд зазначив, що надані позивачем документи не можуть піддаватися сумніву та позбавляти особу права на отримання пенсії тільки з тих міркувань, що у зв`язку з військовою агресією РФ припинено співробітництво з країною-агресором. Право позивача на призначення пенсії не пов`язується з такими чинниками, як припинення дипломатичних відносин з однією з держав-учасниць Угоди. А тому, стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчисленні.

Суд також зазначив, що хоча і РФ припинила участь у вказаній Угоді, натомість у спірні періоди роботи позивача вказана Угода була чинною та передбачала право на пенсію громадянам держав - учасниць Угоди з врахуванням трудового стажу, набутого на території будь-якої з цих держав. При цьому суд зазначив, що за наявності чинних, у період роботи позивача, положень Угоди, що передбачали відповідне право, позивач не може нести негативні наслідки у вигляді відмови у зарахуванні спірного періоду роботи до страхового стажу.

Стосовно не зарахування до пільгового стажу, що дає право на дострокове призначення пенсії періоду роботи у ВАТ «Вінницький завод «Кристал», оскільки довідка від 05.07.2021 № 10/87 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або записів у ній, містить підпис начальника загального відділу, а не керівника кадрової служби, то суд зазначив, що вказана довідка містить підпис керівника, в.о. головного бухгалтера та скріплена печаткою підприємства, а тому відомості зазначені у ній у суду не викликають сумнівів. Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист. Дана позиція суду узгоджується із висновками Верховного Суду у постанові від 11 березня 2024 року у справі № 500/2422/23, відповідно до яких на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. У свою чергу, суд зазначив, що записи про спірний період роботи позивача здійснені в трудовій книжці з дотриманням правил її заповнення та містять всі необхідні відомості, зокрема дати початку та закінчення та реквізити наказів, які слугували підставою для внесення відповідних записів, а тому не викликають сумнівів.

За таких обставин суд дійшов до висновку, що рішення ГУПФУ в Донецькій області від 16 листопада 2023 року № 30 про відмову у призначенні пенсії є протиправним, а тому підлягає скасуванню.

При цьому, суд констатував, що на момент звернення до ГУПФУ у Вінницькій області із заявою про призначення пенсії (10 листопада 2023 року) позивач досяг віку 57 років, його пільговий стаж роботи за Списком № 2 становить більше 12 років 6 місяців, загальний страховий стаж складає більше 30 років, що, на переконання суду, є достатнім для призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 18 липня 2024 року у справі № 120/2266/24, яке набрало законної сили 02 вересня 2024 року, адміністративний позов задоволено;

визнано протиправним та скасовано рішення ГУПФУ в Донецькій області від 16 листопада 2023 року № 30;

зобов`язано ГУПФУ у Вінницькій області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу, що дає право на дострокове призначення пенсії періоди роботи з 01.04.1988 по 19.01.1995, з 30.01.1995 по 31.12.1996, з 01.01.1997 по 31.12.2000, з 01.01.2001 по 12.03.2001, з 31.07.2001 по 22.08.2002 на посаді гранувальника алмазів в діаманти і призначити пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 10.11.2023.

Відповідно до частини четвертої статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлені ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, рішенням суду від 18 липня 2024 року по справі № 120/2266/24, яке набрало законної сили встановлено право позивача на зарахування до його пільгового стажу, що дає право на дострокове призначення пенсії, періодів роботи з 01.04.1988 по 19.01.1995, з 30.01.1995 по 31.12.1996, з 01.01.1997 по 31.12.2000, з 01.01.2001 по 12.03.2001, з 31.07.2001 по 22.08.2002 на посаді гранувальника алмазів в діаманти, а також право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах з дати звернення із заявою про призначення пенсії з 10 листопада 2023 року.

Дослідженням протоколу про призначення пенсії встановлено, що Гайсинським об`єднаним управлінням ГУПФУ у Вінницькій області рішенням від 27 серпня 2024 року № 30 на виконання рішення суду від 18 липня 2024 року у справі № 120/2266/24 призначено ОСОБА_1 пенсію за віком з 10 листопада 2023 року у розмірі 7759,08 грн. Страховий стаж складає 34 роки 4 місяці 3 дні, у тому числі робота за Списком № 2 складає 13 років 11 місяців 25 днів.

Отже, вказані вище обставини свідчать, що на час розгляду цієї адміністративної справи позивачу вже призначено пенсію за віком на пільгових умовах з 10 листопада 2023 року (з дати повторного звернення із заявою про призначення пенсії) та зараховано до пільгового страхового стажу позивача спірні періоди роботи позивача у Вінницькому заводі «Кристал» з 01.04.1988 по 19.01.1995; в Акціонерному товаристві закритого типу «Руіз» з 30.01.1995 по 31.12.1996; в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Елдіам» з 01.01.1997 по 31.12.2000; в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Шарон» з 01.01.2001 по 12.03.2001; в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Шарон» з 31.07.2001 по 22.08.2002 на посаді гранувальника алмазів в діаманти.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до частини першої, другої статті 5 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV, тут і надалі положення Закону наведені в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного та соціального страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом та Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Виключно цим Законом визначаються: принципи та структура системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком; мінімальний розмір пенсії за віком; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування; організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов`язкового державного пенсійного та соціального страхування.

Відповідно до абзацу першого частини першої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно із абзацом першим частини другої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до абзаців першого та третього частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Згідно із частиною першою статті 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Частиною першою статті 44 Закону № 1058-IV визначено, що призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Відповідно до частини другої статті 44 Закону № 1058-IV призначення пенсії за віком здійснюється автоматично (без звернення особи) у разі набуття застрахованою особою права на призначення пенсії за віком при досягненні пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, на підставі відомостей, наявних у системі персоніфікованого обліку, якщо до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, особа не повідомила про бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку.

У разі відсутності в системі персоніфікованого обліку даних про страховий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком (у тому числі за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку), територіальний орган Пенсійного фонду інформує застраховану особу, у тому числі через її особистий електронний кабінет на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду, про відсутність таких відомостей та необхідність їх подання (за наявності). Документи про страховий стаж можуть бути подані до територіального органу Пенсійного фонду або через особистий електронний кабінет на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду.

Згідно із частиною третьою статті 44 Закону № 1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Відповідно до абзаців першого-другого пункту 1 частини першої статті 45 Закону № 1058-IV пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Пенсія за віком, що призначається автоматично (без звернення особи), - з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, крім випадків відсутності в системі персоніфікованого обліку відомостей про страховий стаж застрахованої особи, необхідний для призначення пенсії за віком при досягненні пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону. У разі якщо документи про страховий стаж не подані протягом трьох місяців з дня досягнення застрахованою особою пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, вважається, що застрахована особа виявила бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку.

Згідно з абзацом першим частини п`ятої статті 45 Закону № 1058-IV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Частиною першою статті 114 Закону № 1058-IV визначено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до абзацу першого пункту 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Абзацами першим та другим пункту 2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV визначено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Відповідно до частини першої статті 56 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-XII) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Статтею 62 Закону № 1788-XII визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637, положення наведені в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (абзац перший пункту 3 Порядку № 637).

Відповідно до абзаців першого, сьомого пункту 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли і трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, встановлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383 затверджено Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - Порядок № 383).

Зазначений Порядок № 383 регулює застосування Списків під час обчислення стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Пунктом 3 Порядку № 383 визначено, що при визначені права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. При цьому, до пільгового стажу роботи зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Списки № 1, 2 затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173, застосовуються до пільгової роботи до 31 грудня 1991 року; якщо пільгова робота продовжується після 01 січня 1992 року (або тільки почалася після цієї дати), але не більше як до 11 березня 1994 року, - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року № 10; якщо пільгова робота продовжується після 11 березня 1994 року (або тільки почалась після цієї дати), але не більше як до 16 січня 2003 року, - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162; якщо пільгова робота продовжується після 16 січня 2003 року (або тільки почалась після цієї дати), але не більше як до 24 червня 2016 року, - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року № 36.

Пунктом 10 Порядку № 383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637.

Постановою Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Порядок № 22-1, тут і надалі Порядок наведений в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно з пунктом 1.1 розділу І Порядку № 22-1 заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).

Звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку (пункт 1.7 розділу І Порядку № 22-1).

Відповідно до абзацу першого пункту 1.8 розділу І Порядку № 22-1 днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Згідно із абзацом четвертим пункту 1.8 розділу І Порядку № 22-1 у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через вебпортал таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу). Якщо документи будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата реєстрації заяви на вебпорталі.

Якщо наявних документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон) (абзац п`ятий пункту 1.8 розділу І Порядку № 22-1).

Підпунктом 2 пункту 2.1 розділу II Порядку № 22-1 визначено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення (далі - індивідуальні відомості про застраховану особу).

Відповідно до підпункту 5 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку № 22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах:

довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, видана підприємством, установою, організацією відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу (у випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах згідно з пунктами 1-6, 8 частини другої, частиною третьою статті 114 Закону та пунктом 23 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону). У разі ліквідації підприємства, установи, організації без визначення правонаступника пільговий стаж підтверджується комісією з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії, згідно з Порядком підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 10 листопада 2006 року № 18-1, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2006 року за № 1231/13105. Орган, що призначає пенсію, додає рішення цієї комісії;

документи про проведення атестації робочих місць за умовами праці відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442 «Про Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці» (для зарахування до стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, періодів роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 або із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, після 21 серпня 1992 року).

Згідно з пунктом 4.1 розділу ІV Порядку № 22-1 заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.

Заяви про перерахунок пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Пунктом 4.2 розділу ІV Порядку № 22-1 визначено, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Згідно з абзацами другим, третім, четвертим, шостим пункту 4.3 розділу ІV Порядку № 22-1 рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

Рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії приймається без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Згідно із пунктом 4.7 розділу IV Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження. Якщо пенсію за віком призначено автоматично (без звернення особи), у повідомленні про призначення особі пенсії додатково зазначається інформація про порядок її виплати.

Відповідно до абзацу першого пункту 4.10 розділу IV Порядку № 22-1 після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації, фактичного проживання) особи, за місцезнаходженням установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений до позбавлення (обмеження) волі, для здійснення виплати пенсії.

Завданням адміністративного судочинства є перевірка правомірності дій суб`єкта владних повноважень, відповідності його рішень критеріям правомірності, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та закріплені в частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

З вищеописаних доказів, наявних в матеріалах справи, судом встановлено, що позивач вперше звернувся до ГУПФУ у Вінницькій області із заявою від 09 вересня 2021 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2.

Відповідно до пункту 4.2 розділу ІV Порядку № 22-1 за принципом екстериторіальності заяву позивача від 09 вересня 2021 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах разом з доданими до неї документами розглянуто ГУПФУ в Донецькій області та прийнято рішення про відмову в призначення пенсії від 16 вересня 2021 року № 30.

Як вже вище вказано, оскаржуване рішення мотивоване відсутністю у позивача права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини другої статті 114 Закону № 1058-IV у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.

Співставленням записів у трудовій книжці позивача та розрахунку стажу для визначення права за заявою від 09 серпня 2021 року встановлено, що до пільгового страхового стажу позивача за Списком № 2 ГУПФУ в Донецькій області не зараховані періоди роботи позивача у Вінницькому заводі «Кристал» з 01.01.1992 по 19.01.1995; в Акціонерному товаристві закритого типу «Руіз» з 30.01.1995 по 31.12.1996; в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Елдіам» з 01.01.1997 по 31.12.2000; в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Шарон» з 01.01.2001 по 12.03.2001; в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Шарон» з 31.07.2001 по 22.08.2002.

Однак, оскаржуване рішення не містить жодних підстав для відмови у зарахуванні цього стажу до пільгового страхового стажу позивача за Списком № 2.

Вказана обставина свідчить, що рішення ГУПФУ в Донецькій області від 16 вересня 2021 року № 30 не відповідає критеріям правомірного рішення суб`єкта владних повноважень, визначеним у частині другій статті 2 КАС України, оскільки не може вважатися прийнятим обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для його прийняття, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо та пропорційно.

Навпаки судом установлено, що спірний стаж позивача був у повній мірі підтверджений записами у трудовій книжці позивача, копію якої було надано разом із заявою про призначення пенсії.

Так, дослідженням записів у трудовій книжці позивача за спірний період встановлено, що вказані записи мстять інформацію і про найменування підприємств, де працював позивач, і про його роботу, і періоди його зайнятості, і підстави для внесення таких записів, і про пільговий характер виконуваної позивачем роботи.

Достовірність внесених записів підтверджена підписами уповноважених осіб роботодавців, скріплених печатками цих підприємств.

Значення трудової книжки, як основного документа, що підтверджує пільговий стаж роботи, встановлено статтею 62 Закону № 1788-ХІІ, і будь-які підзаконні нормативно-правові акти, які суперечать цьому положенню, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.

Проте, якщо трудова книжка відсутня або у ній не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

При цьому надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки, як такої, або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема в постановах від 07 березня 2018 року в справі № 233/2084/17, від 16 травня 2019 року в справі № 161/17658/16-а, від 27 лютого 2020 року в справі № 577/2688/17, від 31 березня 2020 року в справі № 446/656/17, від 21 травня 2020 року в справі № 550/927/17, від 10 грудня 2020 року в справі № 195/840/17, від 18 травня 2021 року в справі № 229/2330/17.

Оскільки судом установлено, що записами у трудовій книжці позивача підтверджено всю необхідну інформацію про період його зайнятості, умови і характер праці, суд погоджується з твердженнями представника позивача, що в такому випадку надання уточнюючих довідок не вимагається, а ГУПФУ в Донецькій області безпідставно не врахований цей стаж при прийнятті рішення про призначення позивачу пенсії за заявою від 09 вересня 2021 року.

Щодо відсутності доказів проведення атестації робочих місць, за якими у вказаних періодах працював позивач, на відповідність умовам праці, суд зауважує, що Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року в справі № 520/15025/16-а висловлено правову позицію щодо проведення атестації робочих місць і вказано, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведения або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Тому відсутність доказів проведення атестації робочих місць після 21 серпня 1992 року не є підставою для відмови в зарахуванні вказаних періодів роботи позивача до страхового стажу за Списком № 2.

Отже суд погоджується з твердженнями позивача, що ГУПФУ в Донецькій області безпідставно незараховано до пільгового страхового стажу позивача за Списком № 2 періоди його роботи з 01.01.1992 по 19.01.1995, з 30.01.1995 по 31.12.1996, з 01.01.1997 по 31.12.2000, з 01.01.2001 по 12.03.2001, з 31.07.2001 по 22.08.2002 на посаді гранувальника алмазів в діаманти.

Більш того, як вже вище вказано, право позивача на зарахування спірних періодів роботи до пільгового стажу за Списком № 2 установлено судом у рішенні від 18 липня 2024 року у справі № 120/2266/24.

Оскільки позивач на час звернення із заявою від 09 вересня 2021 року досяг віку 55 років, його страховий стаж становив 32 роки 4 дні (як вказано в оскаржуваному рішенні), а стаж роботи за Списком № 2 (з урахуванням спірних періодів роботи) складав більше 12 років 6 місяців, суд дійшов висновку, що позивач мав право на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV, а ГУПФУ в Донецькій області безпідставно відмовило в її призначенні.

Підсумовуючи встановлені вище обставини, за нормативного врегулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що рішення ГУПФУ в Донецькій області від 16 вересня 2021 року № 30 не відповідає критеріям правомірного рішення суб`єкта владних повноважень, тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно вимоги позивача в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо вимог позивача про зобов`язання ГУПФУ у Вінницькій області зарахувати до пільгового страхового стажу позивача за Списком № 2 періодів роботи позивача у Вінницькому заводі «Кристал» з 01.04.1988 по 19.01.1995; в Акціонерному товаристві закритого типу «Руіз» з 30.01.1995 по 31.12.1996; в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Елдіам» з 01.01.1997 по 31.12.2000; в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Шарон» з 01.01.2001 по 12.03.2001; в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Шарон» з 31.07.2001 по 22.08.2002, то судом встановлено, що на час розгляду та вирішення цієї справи спірний період роботи позивача вже зарахований до його пільгового стажу за Списком № 2 на виконання рішення суду від 18 липня 2024 року по справі № 120/2266/24. Тому у суду відсутні підстави для повторного зобов`язання ГУПФУ у Вінницькій області зарахувати цей період роботи.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання ГУПФУ у Вінницькій області призначити, нарахувати та виплатити позивачу пенсію за віком з 09 вересня 2021 року, суд зазначає таке.

Як вже вище вказано, наданими в матеріали справи доказами підтверджено, що на час розгляду даної справи право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV позивачем вже реалізовано за заявою від 10 листопада 2023 року, поданою до ГУПФУ у Вінницькій області.

Так, Гайсинським об`єднаним управлінням ГУПФУ у Вінницькій області рішенням від 27 серпня 2024 року № 30 на виконання рішення суду від 18 липня 2024 року у справі № 120/2266/24 призначено ОСОБА_1 пенсію за віком з 10 листопада 2023 року у розмірі 7759,08 грн.

Відповідно у суду на час розгляду цієї справи відсутні підстави для зобов`язання органу, що призначає пенсію, повторно призначити позивачу пенсію за віком.

При цьому з вищеописаних доказів судом встановлено, що позивач вперше звернувся із заявою про призначення пенсії протягом трьох місяців з дня досягнення 55 років пенсійного віку, після досягнення якого у позивача виникло право на призначення пенсії відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV, а тому відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 цього Закону мав право на її призначення з дня, що настав за днем досягнення пенсійного віку, тобто з 19 червня 2021 року.

Тобто судом з`ясовано, що на час розгляду та вирішення цієї справи негативним наслідком прийняття ГУПФУ в Донецькій області рішення від 16 вересня 2021 року № 30 про відмову в призначенні пенсії є порушення права позивача на отримання пенсії в період з 19 червня 2021 року по 09 листопада 2023 року.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За встановлених обставин суд дійшов висновку, що ефективним способом захисту порушеного права позивача, який у повній мірі сприятиме його відновленню, є зобов`язання органу, що призначає пенсію, здійснити перерахунок пенсії позивача, змінивши дату призначення пенсії з 10 листопада 2023 року на 19 червня 2021 року, та виплатити заборгованість по пенсії, яка утворилася в період з 19 червня 2021 року по 09 листопада 2023 року включно.

Визначаючи орган, на який має бути покладено такий обов`язок, суд керується положенням пункту 4.10 розділу IV Порядку № 22-1, відповідно до якого електронна пенсійна справа передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації, фактичного проживання) особи.

Оскільки позивач після призначення йому пенсії перебуває на обліку та отримує пенсію від ГУПФУ у Вінницькій області, суд дійшов до висновку, що обов`язок здійснити відповідний перерахунок пенсії позивача за судовим рішенням має бути покладений саме на ГУПФУ у Вінницькій області.

З наведених вище мотивів суд відхиляє твердження представника співвідповідача, що ГУПФУ в Луганській області ГУПФУ у Вінницькій області є неналежним відповідачем по справі.

За встановлених обставин, суд дійшов висновку, що вказана вимога підлягає частковому задоволенню з обранням належного способу захисту порушеного права позивача.

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.1994, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною третьою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених вимог.

Частиною восьмою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Позивачем за подання до суду даного позову сплачено судовий збір у розмірі 992,40 грн, що підтверджено квитанцією про сплату від 20 травня 2022 року.

Зважаючи, що даний спір виник внаслідок неправильних дій (рішення) першого відповідача, суд вважає за необхідне стягнути судовий збір у розмірі 992,40 грн на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ГУПФУ в Донецькій області.

Питання про розподіл судових витрат, понесених позивачем на правничу допомогу адвоката судом не вирішується, оскільки у позовній заяві представником позивача вказано, що документи, які підтверджують розмір витрат, пов`язаних із судовим розглядом справи, будуть надані додатково у встановлений законом час та у встановленому порядку.

Керуючись статтями 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: 84122, Донецька область, місто Слов`янськ, площа Соборна, будинок 3, ), Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (місцезнаходження: 21005, Вінницька область, місто Вінниця, вулиця Зодчих, будинок 22, ) про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 16 вересня 2021 року № 30 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 , змінивши дату призначення пенсії з 10 листопада 2023 року на 19 червня 2021 року, та виплатити заборгованість по пенсії, яка утворилася в період з 19 червня 2021 року по 09 листопада 2023 року включно.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 992,40 грн (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя К.О. Пляшкова