Справа № 460/8153/25
Суддя: К.М. Недашківська
Дата ухвалення: 2025-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

29 серпня 2025 року м. Рівне №460/8153/25

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді К.М.Недашківської, розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинення дій.

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі Позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі Відповідач), в якому Позивач просить суд, з урахуванням заяви про зміну предмета спору:

визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо відмови позивачу у перерахунку пенсії;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити перерахунок пенсії шляхом нарахування сум пенсії, не отриманих з вини органу, що призначає і виплачує пенсію за минулий час без обмеження з нарахуванням компенсації втрати частини доходів відповідно до статті 46 Закону №1058-ІV і з обов`язковим врахуванням правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 16.04.2025 року у справі № 200/5836/24;

визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо відмови позивачу у переході з пільгової пенсії за віком за Списком 1 на загальну пенсію за віком (ст. 10, 26 ЗУ Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування) із застосуванням показника середньої заробітної плати за попередні 3 роки, що передують 2025 року з перерахунком пенсії за фактом наявності у позивача відповідного страхового пенсійного стажу та наявності в матеріалах пенсійної та судової справ переліку всіх необхідних для переходу і перерахунку документів;

після перерахунку пенсії, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області перевести позивача з пільгової пенсії за віком за Списком 1 на загальну пенсію за віком (ст. 10, 26 ЗУ Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування) із застосуванням показника середньої заробітної плати за попередні 3 роки, що передують 2025 року з перерахунком пенсії за фактом наявності у позивача відповідного страхового пенсійного стажу та наявності в матеріалах пенсійної та судової справ переліку всіх необхідних для переходу і перерахунку документів;

стягнути з відповідача на користь позивача 3000000 (три мільйони гривень 00 копійок) завданої моральної шкоди.

Стислий виклад позиції Позивача.

Позивач зазначає, що в січні 2025 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області із заявою на перерахунок пенсії (індексацію) у відповідності до приписів чинного законодавства. У лютому 2025 року отримано рішення у вигляді листа № 214-954/П-02/8-1700/25 від 13.02.2025, яким у перерахунку пенсії відмовлено повністю. Позивач вказує на протиправність такої відмови та також просить суд стягнути на його користь моральну шкоду. Просив задовольнити позов у повному обсязі.

Стислий виклад заперечень Відповідача.

Відповідач зазначає, що Позивачу призначена пенсія за віком за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України; розмір пенсії визначено згідно з Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. 16.01.2025 Позивач звернувся до Головного управління із заявою про переведення її на пенсію за віком, застосувавши середню заробітну плату в галузях економіки України за 2022-2024 роки. Листом ГУ ПФУ в Рівненській області від 13.02.2025 №2145 954/Л-02/8-1700/25 повідомлено про відсутність підстав для переведення на пенсію за віком після досягнення загальновстановленого пенсійного віку 60 років відповідно до статті 26 Закону із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2022 - 2024 роки, оскільки підстав для вчинення таких дій не було. Просив відмовити Позивачу у задоволенні позову повністю.

Ухвалою суду від 12.05.2025 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 14.05.2025 заяву ОСОБА_1 про відвід головуючого судді в адміністративній справі №460/8153/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинення дій визнано необґрунтованою.

Ухвалою суду від 15.05.2025 (головуючий суддя О.Р.Гресько) заяву ОСОБА_1 про відвід судді К.М.Недашківської в адміністративній справі №460/8153/25 залишено без задоволення.

Ухвалою суду від 16.05.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження у підготовчому засіданні на 10.06.2025.

Ухвалою суду від 10.06.2025 заяву Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про поновлення процесуального строку для подання відзиву на позовну заяву залишено без задоволення; відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на позовну заяву повернуто без розгляду.

Ухвалою суду від 10.06.2025 витребувано у Відповідача докази; підготовче засідання відкладене на 01.07.2025.

Ухвалою суду від 01.07.2025 заяву ОСОБА_1 про зміну предмета позову задоволено (прийнято до розгляду); підготовче засідання відкладене на 22.07.2025.

Ухвалою суду від 22.07.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 26.08.2025.

Ухвалою суду від 26.08.2025 вирішено перейти до розгляду справи в порядку письмового провадження.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до частини четвертої статті 229 КАС України.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд при вирішенні справи керується принципами верховенства права, законності, рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин, гласності і відкритості адміністративного процесу.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності та з`ясувавши всі обставини, які мають правове значення для вирішення спору по суті, суд

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Рівненській області та згідно з електронною пенсійною справою Позивачу з 04.11.1989 призначено пенсію за віком за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України; розмір пенсії визначено відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Вказане підтверджується розпорядженнями про перерахунок пенсії, які містяться в матеріалах справи (а.с. 103-106).

Позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області із заявою від 16.01.2024, в якій просив перевести на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2022-2024 роки (а.с. 107).

Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області листом від 13.02.2025 №214-954/П-02/8-1700/25 повідомив Позивача про відмову у призначенні пенсії за віком, оскільки Позивачу була призначена пенсія за віком на пільгових умовах по Списку №1 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Не погоджуючись із таким рішенням суб`єкта владних повноважень, Позивач звернувся до суду з позовом.

Перевіривши правову та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб`єктом владних повноважень в основу своїх дій, на відповідність вимогам частини другої статті 2 КАС України, суд зазначає таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

З 01.01.2004 набрав чинності Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV (далі - Закон № 1058-IV), який, згідно з преамбулою, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом. Зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Отже, з 01.01.2004 Закон №1058-IV є основним законом, який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду.

Відповідно до статті 1 Закону № 1058-IV пенсія щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Частиною першою статті 9 Закону № 1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Згідно пункту 2 "Прикінцевих положень" Закону №1058 (в редакції на день призначення Позивачу пенсії), пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 та на інших роботах з шкідливими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавств, що діяли раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах за вислугу років, здійснюється з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

Пунктом 16 розділу ХV Прикінцевих положень Закону № 1058-IV визначено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону № 1788-ХІІ застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії.

Відтак законодавством передбачено види пенсій, а саме: пенсія за віком, пенсія по інвалідності, пенсія у зв`язку з втратою годувальника та пенсія за вислугу років.

Позивач скористався правом на призначення пенсії за віком по Списку №1 достроково у 1989 році.

Як встановлено судом, Позивачу призначено пенсію за віком у 1989 році за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України; розмір пенсії визначено згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Статтею 27 Закону № 1058-IV передбачено, що розмір пенсії за віком визначається залежно від середньомісячного заробітку та коефіцієнту страхового стажу, обчислених за нормами статей 25, 40 Закону № 1058-IV.

Згідно з частиною другою статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до статті 40 Закону №1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу, починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами у період до 1 січня 2016 року, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року незалежно від перерв.

Частиною третьою статті 45 Закону № 1058-IV передбачено, що визначена частиною другою статті 40 цього Закону середня заробітна плата (дохід) для призначення пенсії, тобто за три календарні роки, що передують року звернення, застосовуються лише у випадку переведення з одного виду пенсії на інший або призначення пенсії вперше.

Тобто особи, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення в питаннях пенсійного забезпечення мають пільгу, яка виражається у зниженні пенсійного віку, проте вид пенсії, що їм призначається це пенсія за віком, яка згідно вищенаведених положень законодавства призначається, перераховуються та виплачується у відповідності з положеннями Закону № 1058-IV.

Також суд зазначає, що положеннями статті 10 Закону № 1058-IV та статті 6 Закону № 1788-ХІІ визначено, що особам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором.

Відповідно до частини 3 статті 45 Закону № 1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що переведенням з одного виду пенсії на інший є зміна виду пенсії, що визначені законодавством, а відтак можливе лише в межах чотирьох видів пенсій (за віком, по інвалідності, по втраті годувальника, за вислугу років).

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 21.02.2020 року у справі № 185/1389/17, від 27.03.2020 у справі № 335/8983/17, від 15.05.2020 у справі № 334/13/16-а.

Позивачу у 1989 році призначена пенсія за віком за Списком №1.

У 2025 році Позивач звернувс із заявою про призначення пенсії за віком за тим же самим законом, а саме за законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2022-2024 роки.

Отже, з урахуванням наведених вище висновків, суд погоджується з доводами Відповідача про те, що у спірних правовідносинах наявне переведення з одного виду пенсії на інший, оскільки пенсія за віком на пільгових умовах, є різновидом пенсії за віком, але з урахуванням факту роботи у шкідливих і важких умовах праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що унеможливлює призначення пенсії за віком повторно та, відповідно, застосування при обчисленні пенсії показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за три останні роки.

Аналогічні висновки щодо подібних правовідносин відображені в постанові Верхового Суду від 29.11.2022 по справі № 560/4589/21.

З огляду на викладене, заява Позивача, що подавалась до пенсійного органу, стосувалася того ж виду пенсії (пенсії за віком), а тому такий самий вид пенсії не може бути призначений повторно на підставі положень Закону № 1058-IV.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити перерахунок пенсії Позивачу шляхом нарахування сум пенсії, не отриманих з вини органу, що призначає і виплачує пенсію за минулий час без обмеження з нарахуванням компенсації втрати частини доходів згідно до статті 46 Закону № 1058-ІV і з обов`язковим врахуванням правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 16.04.2025 року у справі № 200/5836/24, суд зазначає таке.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 159 (далі - Порядок № 159).

Згідно зі статтями 1, 2 Закону № 2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Згідно п.2 Порядку №159 компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).

Із наведеного вбачається, що дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).

Відповідно до статті 3 Закону № 2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

За змістом статті 4 Закону № 2050-ІІІ, виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. З аналізу норм Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159 вбачається, що підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких умов:

1) нарахування громадянину належних йому доходів, а саме заробітної плати (грошове забезпечення), пенсії, соціальних виплат, стипендії;

2) доходи не повинні носити разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата);

3) порушення встановлених строків їх виплати (як з вини так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання);

4) затримка виплати доходів на один і більше календарних місяців;

5) зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги.

Як вже зазначено вище, основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії) і компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Для обчислення пенсії за віком Позивачки враховано середню заробітну плату по країні за 2014 - 2016 роки (3764,40 грн) - відповідно до пункту 4-3 Прикінцевих положень Закону (зі змінами), підвищену: з 01.03.2019 - на коефіцієнт 1,17 - відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 № 124 Питання проведення індексації пенсій у 2019 році; з 01.05.2020 - на коефіцієнт 1,11 - відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 01.04.2020 № 251Деякі питання підвищення пенсійних виплат і надання соціальної підтримки окремим категоріям населення у 2020 році; з 01.03.2021 - на коефіцієнт 1,11 - відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22.02.2021 № 127 Про додаткові заходи соціального захисту пенсіонерів у 2021 році; з 01.03.2022 - на коефіцієнт 1,14, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 118 Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році; з 01.03.2023 - на коефіцієнт 1,197, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 № 168 Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році; з 01.03.2024 - на коефіцієнт 1,0796, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 № 185 Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році, тобто показник середньої заробітної плати по країні для обчислення пенсії Позивачки становить 7994,47 грн. Таким чином, за наслідками індексації заробітна плата для обчислення пенсій становить 7994,47 грн (3764,40 грн х 1,17 х 1,11 х 1,11 х 1,14 х 1,197 х 1,0796).

Враховуючи викладене, підстави для задоволення позовних вимог Позивачки щодо проведення індексації її пенсії відсутні.

З аналізу вищенаведених норм вбачається, що відсутні також підстави для нарахування Позивачці компенсації втрати частини доходів, оскільки строки виплати пенсії не порушувались, заборгованість по виплаті пенсії відсутня.

Враховуючи викладене, вимога щодо виплати компенсації втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати є передчасною, та не підлягає до задоволення.

Як наслідок рішення (відмова) №214-954/П-02/8-1700/25 від 13.02.2025 (а.с. 24), прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області, є таким, що в повній мірі відповідає встановленим у частини другій статті 2 КАС України критеріям, тому суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що не підлягають до задоволення.

Відповідно до пункту 23 частини першої статті 4 КАС України, похідна позовна вимога вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

За правилами частини другої статті 245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про, зокрема: визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Позовна вимога про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області після перерахунку пенсії, перевести Позивача з пільгової пенсії за віком за Списком 1 на загальну пенсію за віком (ст. 10, 26 ЗУ Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування) із застосуванням показника середньої заробітної плати за попередні 3 роки, що передують 2025 року з перерахунком пенсії за фактом наявності у Позивача відповідного страхового пенсійного стажу та наявності в матеріалах пенсійної та судової справ переліку всіх необхідних для переходу і перерахунку документів, не підлягає до задоволення з огляду на висновки суду про правомірність відмови пенсійного органу.

Щодо позовної вимоги про стягнення з Відповідача на користь Позивача 3000000 (три мільйони гривень 00 копійок) завданої моральної шкоди, суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 21 КАС України, позивач може заявити кілька вимог в одній позовній заяві, якщо вони пов`язані між собою.

За приписами частини п`ятої статті 21 КАС України, вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Відповідно до частини першої статті 245 КАС України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

За правилами пункту 6 частини другої статті 245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини, та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Враховуючи попередній висновок суду про правомірність дій пенсійного органу у спірному випадку, правові підстави для задоволення позовної вимоги про стягнення моральної шкоди відсутні.

За приписами статті 19 Конституції України від 28.06.1996 №254к/96-ВР, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідачем доведено правомірність оскаржуваної бездіяльності в порядку статті 77 КАС України, а тому заявлені позовні вимоги не підлягають до задоволення.

Питання щодо розподілу судових витрат в порядку статті 139 КАС України не підлягаю вирішенню.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вулиця Борисенка Олександра, 7, місто Рівне, 33028; ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинення дій відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 29 серпня 2025 року

Суддя К.М. Недашківська