Справа № 160/34798/24
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2025-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

28 серпня 2025 року м. Дніпросправа № 160/34798/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),

суддів: Ясенової Т.І., Суховарова А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2025 року (суддя Ніколайчук С.В.) в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить: визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 18.10.2024 № 30; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повторно розглянути заяву від 11.10.2024 про перехід на інший вид пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2025 року позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення. Зазначає, що позивачем не подано належних документів, які підтверджують перебування на утриманні померлого.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.

Судом апеляційної інстанції встановлено, матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 11.10.2024 звернулась до Головного управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про переведення на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Названа заява в порядку екстериторіальності була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві, яким прийнято рішення від 18.10.2024 о/р 30 про відмову в її задоволенні у зв`язку з відсутністю необхідних документів, оскільки довідка про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою) № 32/24 від 10.10.2024, яка видана ТОВ «АБОНЕНТ ХХІ», що не відноситься до органів місцевого самоврядування

Вважаючи протиправним таке рішення УПФУ, ОСОБА_1 звернулась до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до частини 1 статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування.

Згідно з пункту 1,3 частини 2 статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатними членами сім`ї вважаються чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли віку 65 років, або пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону; чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків або брат чи сестра, дідусь чи бабуся померлого годувальника незалежно від віку і працездатності, якщо він (вона) не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років.

Відповідно частини 3 статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони:

1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Не є спірним у цій справі, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є дружиною померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , у цій справі з`ясуванню підлягає чи було надано позивачем належний документ про реєстрацію за однією адресою з померлим годувальником ОСОБА_2 на дату його смерті.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач як дружина померлого годувальника (пункту 1 частини 2 статті 36 Закону № 1058), яка одержувала від померлого годувальника допомогу, що була для неї постійним і основним джерелом засобів до існування (пункту 2 частини 3 статті 36 Закону № 1058) та особа, яка сама одержувала пенсію, відповідно до частини 3 статті 36 Закону № 1058 має право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. При цьому суд зауважив, що позивач до заяви долучила довідку про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою) № 32/24 від 10.10.2024, яка видана Товариством з обмеженою відповідальністю «АБОНЕНТ ХХІ» та акт про проживання № 1301 від 03.10.2024, яким сусіди засвідчили, що позивачка мешкає без реєстрації місця проживання по теперішній час (2024 рік). Підсумовуючи, суд зазначив, що з огляду на встановлені фактичні обставини та зміст правових норм, які регулюють спірні правовідносини, рішення відповідача є протиправним, оскільки факт спільного місця проживання підтверджено актом про фактичне проживання разом з померлим годувальником.

Надаючи оцінку правильності висновків суду першої інстанції, колегія суддів зазначає, що пунктом 2.11 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25 листопада 2005 року, передбачено, що за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються відомості про місце проживання (разом з годувальником за однією адресою), зазначені у пункті 2.22 цього розділу, або документи, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання особи, зокрема органом місцевого самоврядування, що підтверджують такий факт.

У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що Порядок не встановлює обов`язковість надання документу, який підтверджує місце проживання разом з годувальником за однією адресою, виключно органом місцевого самоврядування. Водночас обов`язковою умовою є видання такого документу відповідно до чинного законодавства.

Вказана обставина залишилась без належної оцінки судом першої інстанції. Суд не перевірив, чи дійсно довідка ТОВ «АБОНЕНТ ХХІ» № 32/24 від 10.10.2024 є документом, виданим відповідно до чинного законодавства, а тому дійшов необґрунтованого висновку, що позивач підтвердила належними документами місце проживання (разом з годувальником за однією адресою).

Водночас суд апеляційної інстанції доходить висновку про неправомірність оскаржуваного рішення, адже при прийнятті рішення пенсійний орган не дотримався принципів, визначених у статті 2 КАС України та у Законі України «Про адміністративну процедуру».

Відповідач обмежився лише тією обставиною, що ТОВ «АБОНЕНТ ХХІ» не уповноважений видавати довідку про місце проживання особи, адже не є органом місцевого самоврядування. Натомість, як зауважив вище суд апеляційної інстанції, Порядок № 22-1 не встановлює обов`язковість надання документу, який підтверджує місце проживання разом з годувальником за однією адресою, виключно органом місцевого самоврядування.

Відповідач, натомість, не дослідив чи є ТОВ «АБОНЕНТ ХХІ» організацією, яка уповноважена видавати відповідну довідку.

Як вірно зауважив суд першої інстанції, згідно з ч. 3 ст. 44 Закону № 1058-ІV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Також відповідач не дотримався алгоритму дій, визначених пунктом 1.7 Порядку № 22-1, не забезпечивши право заявника на усунення виявлених недоліків або подання додаткових документів за визначеним пенсійним органом переліком.

Враховуючи сукупність наведених обставин, колегія суддів доходить висновку, що відповідач має повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11.10.2024 про перехід на інший вид пенсії та прийняти законне і обґрунтоване рішення з урахуванням висновків суду апеляційної інстанції.

Рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню як таке, що ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 243, 317, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2025 року в адміністративній справі № 160/34798/24 скасувати.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 18.10.2024 о/р НОМЕР_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про перехід на пенсію по втраті годувальника від 11.10.2024 та прийняте рішення з урахуванням висновків суду, наведених у мотивувальній частині цієї постанови.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві сплачений судовий збір у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.

Постанова набирає законної сили з 28 серпня 2025 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених статтею 328 КАС України.

Повна постанова складена 28 серпня 2025 року.

Головуючий - суддя О.В. Головко

суддя Т.І. Ясенова

суддя А.В. Суховаров