Справа № 460/5669/24
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2025-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2025 рокуЛьвівСправа № 460/5669/24 пров. № А/857/7289/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Кухтея Р.В., Носа С.П.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 31 січня 2025 року з питань розгляду заяви, поданої в порядку статей 382, 383 КАС України (суддя Щербаков В.В., час ухвалення - не зазначено, місце ухвалення м.Рівне, дата складання повної ухвали 31.01.2025),

в адміністративній справі №460/5669/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області,

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинення дій,

встановив:

У травні 2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, в якому просив: 1) визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування і невиплати позивачу підвищення до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, в розмірі, визначеному статтею 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи; 2) зобов`язати відповідача здійснити з 29.05.2024 нарахування та виплату позивачу підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам згідно із Законом про Державний бюджет України на відповідний рік, з врахуванням раніше визначених сум без обмеження кінцевим строком.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 17.06.2024 позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо ненарахування та не виплати ОСОБА_1 підвищення до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, в розмірі, визначеному статтею 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи з 29.05.2024. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити з 29.05.2024 нарахування та виплату ОСОБА_1 підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, в розмірі, визначеному статтею 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, в розмірі двох прожиткових мінімумів для працездатних осіб, установлених на 1 січня відповідного календарного року. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Зазначене рішення суду набрало законної сили.

30 січня 2025 року на адресу суду першої інстанції надійшла заява ОСОБА_1 , у якій заявник керуючись статтями 382-383 КАС України, просить: 1) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області подати до суду у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 17.06.2024 року №460/5669/24; 2) визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, вчинені на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 17.06.2024 року №460/5669/24, в частині проведення повторного перерахунку при нарахуванні доплати до пенсії ОСОБА_1 як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території гарантованого добровільного відселення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-ХІІ від 28.02.1991, що дорівнює двом прожитковим мінімумам для працездатних осіб, встановлених на 1 січня календарного року; 3) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області вжити заходи щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону при виконанні судового рішення, а саме відновлення нарахувань та виплати ОСОБА_1 підвищення до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, що проживає на території гарантованого добровільного відселення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-ХІІ від 28.02.1991, що дорівнює двом прожитковим мінімумам для працездатних осіб, встановлених на 1 січня календарного року, а саме в розмірі 6056,00 грн..

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 31.01.2025 заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними дій, суб`єкта владних повноважень на виконання рішення суду у справі №460/5669/24 - залишено без задоволення.

З цією ухвалою суду не погодився позивач ОСОБА_1 та оскаржив її в апеляційному порядку. Апелянт вважає, що оскаржувана ухвала суду винесена з порушенням норм матеріального і процесуального права і підлягає скасуванню з підстав, наведених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт покликається на те, що суд першої інстанції не розглянув заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень на виконання вішення суду (в порядку ст. 382 КАСУ), так як розглянуто її було в порядку статті 383 КАСУ. Зауважує скаржник, що станом на 01.01.2025 року виникла ситуація із повним невиконання відповідачем судового рішення від 17.06.2024 року №460/5669/24. Відповідач своїм протиправним рішення про перерахунок №64 від 15.01.2025 року здійснив повторний перерахунок розміру пенсії з надбавками гр. ОСОБА_1 на січень 2025 року, який уже складає пенсію до виплати в сумі 7982,66 грн., тобто без врахування доплати до пенсії, що дорівнює двом прожиткових мінімумів для працездатних осіб (згідно із Законом про Державний бюджет України на відповідний рік). Суд першої інстанції не врахував, що відповідач своїм протиправним рішенням, свідомо не виконав та і надалі має намір не виконувати рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 17.06.2024 року №460/5669/24, що не відповідає положенням ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та рішенню суду від 17.06.2024 року. Однак суд першої інстанції не надав належну правову оцінку наведеним позивачем у заяві про визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень на виконання рішення суду (в порядку ст. 382 КАСУ) від 30.01.2025 р., на виконання рішення суду доводів та доказів невиконання відповідачам рішення суду від 17.06.2024 №460/5669/24.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить оскаржену ухвалу суду від 31.01.2025 і прийняти нове рішення про задоволення заяви позивача.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, вважає, що апеляційної скарга підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено такі фактичні обставини справи.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 17.06.2024, яке набрало законної сили, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити з 29.05.2024 нарахування та виплату ОСОБА_1 підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, в розмірі, визначеному статтею 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, в розмірі двох прожиткових мінімумів для працездатних осіб, установлених на 1 січня відповідного календарного року.

Для виконання вказаного судового рішення Рівненським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист, на підставі якого 23.09.2024 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №75796896, згідно якої Боржника (ГУ ПФУ в Рівненській області) зобов`язано нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 , починаючи з 29.05.2024 року підвищення до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, що проживає на території радіоактивного забруднення, відповідно до ст.39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у розмірі двох прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Відповідачем на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 17.06.2024 №460/5669/24, постанови про відкриття виконавчого провадження Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області від 23.09.2024 ВП №75796896, проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 та прийнято рішення про перерахунок пенсії, згідно якого починаючи із 18.07.2024р. по 01.01.2025р. проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 із врахуванням доплати до пенсії в сумі 6056,00 грн..

Головним управлінням ПФУ в Рівненській області прийнято рішення про перерахунок №64 від 15.01.2025, яким здійснено повторний перерахунок розміру пенсії з надбавками ОСОБА_1 станом на січень 2025 року, який уже складає пенсію до виплати в сумі 7982,66 грн..

Здійснюючи апеляційний розгляд цієї справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 31.01.2025 з розгляду заяви, поданої в порядку статей 382 383 КАС України, колегія суддів виходить з наступного.

Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 14 КАС України встановлено, що судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ст.370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно ч.2 ст.6 КАС України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права. Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід`ємна частина судового процесу для цілей ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 19 березня 1997 року у справі Горнсбі проти Греції суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін (п. 40).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 6 вересня 1978 року у справі Класс та інші проти Німеччини, дійшов висновку, що із принципу верховенства права видно, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який, як правило, повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури.

Статтею 381-1 КАС України встановлено, що судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснює суд, який розглянув справу як суд першої інстанції. Суд може здійснювати судовий контроль за виконанням судового рішення у порядку, встановленому статтями 287, 382-382-3 і 383 цього Кодексу.

Так, відповідно до частини першої статті 382 КАС України, суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. В адміністративних справах з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг за письмовою заявою заявника суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду заяви суд постановляє ухвалу про її задоволення або відмову у задоволенні та зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення (ч.2 ст.382-1 КАС України).

Зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами для їх застосування є саме невиконання судового рішення та наявність підстав для формування висновку про те, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль.

Статтею 382-3 КАС України визначено порядок прийняття рішення за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання судового рішення, де суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту.

Судовий контроль - це спеціальний вид провадження в адміністративному судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішенні нового публічно-правового спору, а у перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню рішення суду та відновленню порушених прав особи-позивача.

Суд апеляційної інстанції також враховує, що відповідно до ч.1 ст.383 КАС України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Заява про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача щодо невиконання рішення суду, серед іншого має містити інформацію про день пред`явлення виконавчого листа до виконання та інформацію про хід виконавчого провадження, у випадку, коли таке відкрито (ч.2 ст.383 КАС України).

На підтвердження обставин, якими обґрунтовуються вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом (ч.3 ст.383 КАС України).

Водночас, колегія суддів також враховує, що в силу положень ч.4 ст.372 КАС України, примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

За правилами ч.1 ст.373 КАС України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

В свою чергу, виконавчі листи, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, є виконавчими документами, які підлягають примусовому виконанню відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016.

Стаття 1 вказаного Закону визначає виконавче провадження як завершальну стадію судового провадження і примусове виконання судових рішень, що передбачає сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень, які проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Порядок виконання рішень немайнового (зобов`язального) характеру визначений розділом VIII Закону №1404-VIII.

В свою чергу, положеннями статті 18 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

У розглядуваній справі встановлено, що позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою в порядку ст.ст. 382 - 383 КАС України, у зв`язку з тим, що на виконання вказаного вище рішення суду від 17.06.2024 в адміністративній справі №460/5669/24 відповідачем прийнято рішення про перерахунок розміру пенсії ОСОБА_1 №64 від 15.01.2025 станом на січень 2025 року, який, на думку заявника, уже складає пенсію до виплати без врахування доплати до пенсії, що дорівнює двом прожитковим мінімумам для працездатних осіб (згідно із Законом про Державний бюджет України на відповідний рік). При цьому стягувач ОСОБА_1 не згоден з питанням щодо повноти виконання рішення суду.

Тобто, із змісту заяви позивача та апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції від 31.01.2025 видно, що позивач фактично не згідний із проведеним перерахунком розміру пенсії станом на січень 2025 року. Фактично ОСОБА_1 оскаржує дії відповідача, вчинені на виконання рішення суду у цій справі №460/5669/24 та просить зобов`язати відповідача подати до суду у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення від 17.06.2024 у справі №460/5669/24. Також заявник просить визнати частково протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, вчинені на виконання рішення суду від 17.06.2024 року №460/5669/24 та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області вжити заходи щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону при виконанні судового рішення.

Отож, заяву подано в порядку статей 382, 383 КАС України.

У свою чергу суд першої інстанції розглянув заяву ОСОБА_1 лише в порядку статті 383 КАС України та не розглянув усіх вимог заявника.

Суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що станом на час звернення позивача до суду із заявою в порядку статей 383, 382 КАС України відсутні підстави для застосування судового контролю за виконанням рішення суду від 17.06.2024 у справі №460/5669/24, з урахуванням наступного.

Встановлено, що на адвокатський запит від 17.01.2025 щодо виконання судового рішення у справі ОСОБА_1 Головне управління ПФУ в Рівненській області листом від 27.01.2025 за №1700-0202-8/5278 повідомило, що на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 17.06.2024 у справі №460/5669/24 (набрало законної сили 15.07.2024), постанови про відкриття виконавчого провадження Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 23.09.2024 ВП №75796896 та окремої ухвали Рівненського окружного адміністративного суду від 27.08.2024 проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до статті 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 29.05.2024 по 30.09.2024 та нараховано доплату в сумі 18410,06 грн (із застосуванням норм пункту 3 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 06.12.2016 №1774-VIII Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01.01.2024 - 3028,00 грн та з урахуванням раніше виплачених сум), яка буде виплачена ОСОБА_1 за наявності відповідного фінансування з Державного бюджету України відповідно до вимог статті 63 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та статей 23, 116 Бюджетного кодексу України. Відповідно до статті 45 Закону України Про Державний бюджет України на 2025 рік з урахуванням норм постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2024 № 1524 Деякі питання здійснення у 2025 році на період воєнного стану в Україні доплати непрацюючим пенсіонерам, які постійно проживають у зоні безумовного (обов`язкового) відселення та в зоні гарантованого добровільного відселення, за результатами звірки відомостей про постійне місце проживання одержувачів доплати за проживання у зоні безумовного (обов`язкового) відселення та в зоні гарантованого добровільного відселення із відомостями Єдиного державного демографічного реєстру та інших державних реєстрів починаючи з 01.01.2025 пенсія ОСОБА_1 виплачуватиметься з урахуванням норм статті 45 Закону України Про Державний бюджет України на 2025 рік у розмірі 7982,66 грн, у тому числі 2361,00 - доплата як непрацюючому пенсіонеру згідно із статтею 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (а.с.51).

Колегія суддів враховує, що правовою підставою для зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль.

У постанові Верховного Суду від 23.06.2020 у справі №802/357/17-а зазначено, що звертаючись до суду із заявою про встановлення судового контролю, позивач зобов`язаний навести аргументи на переконання необхідності вжиття таких процесуальних заходів і надати докази в підтвердження наміру відповідача на ухилення від виконання судового рішення.

У розглядуваній справі судом встановлено, що на виконання рішення суду від 17.06.2024 №460/5669/24 відповідачем проведено перерахунок пенсії позивача. Учасникам справи та адміністративному суду відомі фактичні обставини щодо стану виконання відповідачем рішення суду від 17.06.2024, а правильність такого виконання повинна здійснюватися в межах відкритого виконавчого провадження. Перевірка повноти і правильності виконання боржником (відповідачем) цього судового рішення повинна здійснюватися в межах відкритого виконавчого провадження.

В такій ситуації відсутні правові та фактичні підстави для застосування механізмів, визначених статтями 382, 383 КАС України щодо подання відповідачем звіту про виконання рішення суду та про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Таким чином, являються безпідставними вимоги заяви позивача ОСОБА_1 про застосування приписів статті 382, 383 КАС України, а саме, про: зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області подати до суду у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення від 17.06.2024року №460/5669/24; визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, вчинених на виконання рішення суду від 17.06.2024року №460/5669/24, в частині проведення повторного перерахунку при нарахуванні доплати до пенсії ОСОБА_1 у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що дорівнює двом прожитковим мінімумам для працездатних осіб, встановлених на 1 січня календарного року; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області вжити заходи щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону при виконанні судового рішення.

При цьому, апеляційний суд зазначає, що відмова у задоволенні відповідних вимог заявника (позивача) не являється обмеженням права останнього на ефективний судовий захист, зокрема, на стадії виконання судового рішення, а зумовлена необхідністю дотримання обов`язкових (наведених вище) норм матеріального та процесуального права.

З урахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції постановлено оскаржувану ухвалу з неповною відповідністю його висновків обставинам справи та з порушенням норм процесуального права, тому наявні підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду і ухвалення нової постанови, з наведених вище підстав.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 312, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 382, 383 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити частково.

Ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 31 січня 2025 року з питань розгляду заяви, поданої в порядку статей 382, 383 КАС України в адміністративній справі №460/5669/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинення дій скасувати і ухвалити нову постанову.

Відмовити повністю у задоволенні заяви ОСОБА_1 , поданої в порядку статей 382, 383 КАС України в адміністративній справі №460/5669/24.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення і в касаційному порядку не оскаржується.

Головуючий суддя В. В. Гуляк
судді Р. В. Кухтей
С. П. Нос