Справа № 400/4885/25
Суддя: Мельник О.М.
Дата ухвалення: 2025-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2025 р. № 400/4885/25
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мельника О.М., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомФермерського господарства «ФЕРОНІЯ-АГРО», вул. Центральна, 95, с. Павлівка (Снігурівський), Баштанський р-н, Миколаївська обл., 57313,

до відповідачаГоловного управління ДПС у Миколаївській області, вул. Героїв Рятувальників, 6,м. Миколаїв,54005,

провизнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла позовна заява Фермерського господарства «Феронія Агро» (далі - позивач) до Головного управління ДПС в Миколаївській області (далі - відповідач), в якій позивач просить: визнати протиправними дії Головного управління ДПС у Миколаївській області, щодо відмови, оформленої у листі від 23.04.2025 №1402/АП/14-29-04-04-09 у підтвердженні для Фермерського господарства «Феронія-Агро» () статусу платника єдиного податку четвертої групи на 2025 рік;зобов`язати Головне управління ДПС у Миколаївській області підтвердити для Фермерського господарства «Феронія-Агро» () статус платника єдиного податку четвертої групи з 01 січня 2025 року, шляхом включення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку та видачі відповідної довідки.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є платником єдиного податку третьої групи та маючи намір бути платником єдиного податку четвертої групи, 12.02.2025 року позивач звернувся до ГУ ДПС у Миколаївській області з податковою декларацією платника єдиного податку четвертої групи, до декларації було додано розрахункову частину, відомості про наявність земельних ділянок, розрахунок загального мінімального податкового зобов`язання за податковий (звітний) 2024 рік, розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва за 2024 рік.

Позивачем було подано повний пакет документів, який передбачений Податковим кодексом України. Не отримавши від відповідача відповіді 26.03.2025 року, 21.04.2025 року та 22.04.2025 року позивач звертався до відповідача з заявами щодо надання довідки на перебуванні на спрощеній системі оподаткування (4 група) на 2025 рік.

23.04.2025 року відповідач, листом відмовив у видачі довідки Фермерському господарству «ФЕРОНІЯ-АГРО» про перебування у 2025 році на спрощеній системі оподаткування як платника податку четвертої групи, оскільки станом на 01.01.2025 року

позивач перебуває в реєстрі платників єдиного податку третьої групи, позивач з вказаною позицією відповідача не погодився у зв`язку із чим звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 14.05.2025 року відкрито провадження по справі та повідомлено, що суд розгляне справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому не погодився з викладеними у позовній заяві підставами, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню відповідно до даних з ІКП «ПОДАТКОВИЙ БЛОК» позивача зареєстровано в реєстрі платників єдиного податку третьої групи (юридичні особи) за ставкою 3% за номером №37834357 від 16.12.2022 з 01.01.2023 і станом на 01.01.2025 та на теперішній час він перебуває на ньому. Відповідач вказує, що позивач не відмовився у терміни, передбачені п.п.298.2.1 п.298.2 ст.298 ПКУ від застосування спрощеної системи оподаткування третьої групи. Так, для уникнення подвійної реєстрації платником єдиного податку суб`єкт господарювання станом на 01 січня поточного року не може бути зареєстрований платником єдиного податку, тобто він має бути виключений з реєстру платників єдиного податку. Для відмови від спрощеної системи оподаткування суб`єкт господарювання не пізніше ніж за 10 календарних днів до початку нового календарного кварталу (року) подає до контролюючого органу відповідну заяву. ПКУ не передбачено одночасного перебування платника та застосування ним спрощеної системи одночасно з використанням різних груп передбачених для таких суб`єктів господарювання п. 291.4 ст. 291 ПКУ. Головне управління ДПС у Миколаївській області за результатами розгляду наданої звітності ФГ «Феронія-Агро» щодо набуття статусу платника єдиного податку четвертої групи на 2025 рік, направило лист від 24.03.2025 року №594/АП/1429-04-04-05 про неможливість зареєструвати позивача платником єдиного податку четвертої групи на 2025 рік, оскільки останній вже застосовував спрощену систему оподаткування як платник єдиного податку третьої групи, а у терміни та в порядку, передбачені п. п. 298.2.1 п. 298.2 ст. 298 ПКУ, не відмовилось від застосування спрощеної системи як платник єдиного податку третьої групи, та продовжує застосовувати її, воно не може бути зареєстрованим платником єдиного податку четвертої групи. Просить в задоволенні позову відмовити.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

Фермерське господарство «Феронія- Агро» будучи платником єдиного податку третьої групи та маючи намір бути платником єдиного податку четвертої групи, 12 лютого 2025 року звернулося до ГУ ДПС у Миколаївській області з податковою декларацією платника єдиного податку четвертої групи.

До декларації було додано розрахункову частину, відомості про наявність земельних ділянок, розрахунок загального мінімального податкового зобов`язання за податковий (звітний) 2024 рік, розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва за 2024 рік.

Не отримавши від відповідача відповіді 26.03.2025 року, 21.04.2025 року та 22.04.2025 року позивач звернувся до відповідача з заявами щодо надання довідки на перебуванні на спрощеній системі оподаткування (4 група) на 2025 рік.

ГУ ДПС у Миколаївській області відмовив у видачі довідки Фермерському господарству «Феронія-Агро» про перебування у 2025 році на спрощеній системі оподаткування як платник податку четвертої групи, оскільки станом на 01.01.2025 року позивач перебуває в реєстрі платників єдиного податку третьої групи.

Вважаючи дане рішення протиправним, позивач звернувся до суду з позовною заявою про його скасування.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Підпунктом 298.8.1 пункту 298.8 статті 298 ПКУ встановлено, що сільськогосподарські товаровиробники для переходу на спрощену систему оподаткування або щорічного підтвердження статусу платника єдиного податку подають не пізніше 20 лютого поточного року: загальну податкову декларацію з податку на поточний рік щодо всієї площі земельних ділянок, з яких справляється податок (сільськогосподарських угідь (ріллі, сіножатей, пасовищ, багаторічних насаджень), та/або земель водного фонду внутрішніх водойм (озер, ставків та водосховищ), - контролюючому органу за своїм місцезнаходженням (місцем перебування на податковому обліку); звітну податкову декларацію з податку на поточний рік окремо щодо кожної земельної ділянки контролюючому органу за місцем розташування такої земельної ділянки (юридичні особи);

розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва (юридичні особи) контролюючим органам за своїм місцезнаходженням та/або за місцем розташування земельних ділянок за формою, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної аграрної політики, за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику; відомості (довідку) про наявність земельних ділянок контролюючим органам за своїм місцезнаходженням та/або за місцем розташування земельних ділянок.

Форма податкової декларації платника єдиного податку четвертої групи затверджена наказом Міністерства фінансів України від 19.06.2015 № 578 (в редакції наказу Міністерства фінансів України від 31.01.2025 № 57).

Згідно з приміткою 16 до Декларації розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва (юридичні особи) є невід`ємною частиною Декларації, надається відповідно до підпункту 298.8.1 пункту 298.8 статті 298 глави 1 розділу XIV ПКУ.

Форма розрахунку затверджена наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 26.12.2011 №772 «Про затвердження Розрахунку частки сільськогосподарського товаровиробництва».

Додаток 1 «Вiдомостi про наявнiсть земельних ділянок» і Додаток 3 «Розрахунок загального мінімального податкового зобов`язання за податковий (звітний) рік» є невід`ємними частинами Декларації.

Відповідно до пункту 4 розділу ІІ Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 06.06.2017 № 557 електронні форми документів у форматі за стандартом на основі специфікації eXtensibleMarkupLanguage (XML) оприлюднюються на вебпорталі ДПС, а саме: в рубриці Електронна звітність/Платникам податків про електронну звітність/ Інформаційно-аналітичне забезпечення/Реєстр електронних форм податкових документів розміщені електронні форми, зокрема, для юридичних осіб: Розрахунку за ідентифікатором форм J0303310; Декларації за ідентифікатором форми J0103806 разом з додатками: Додаток 1 за ідентифікатором форми J0138106; Додаток 3 за ідентифікатором форми J0138306.

Суд бере до уваги те, що позивачем Фермерським Господарством «Феронія-Агро» подано вичерпний перелік документів, який дає право на підтвердження статусу платника єдиного податку четвертої групи. Дана обставина не заперечується і відповідачем, так як у листі №1402/АП/14-29-04-04-09 від 23.04.2025 року відповідач не посилається на недостатній пакет документів.

Податковий кодекс України не встановлює черговості або обов`язковості попередньої відмова від 3 групи, а потім подання пакету документів на 4-ту.

Відповідач повинен розглядати намір платника податку перейти на 4 групу саме за результатами перевірки документів документів та відповідності критеріїв, а не поточного статусу (3 група) на дату подання.

Згідно ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).

Відповідач належними та допустимими доказами не довів правомірність оскаржуваних дій, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі вищевказаного, суд приходить до висновку, про задоволення позовних вимог.

Представником позивача заявлено про понесення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000 гривень та надані докази:, ордер, договір про надання правової допомоги від 28.04.2025, платіжна інструкція № 608, детальний опис витрат за надану правову допомогу до Договору про надання правової допомоги від 28.04.2025.

Частиною 2 ст. 134 КАС України передбачено, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно ч. 5 ст.134 КАС України, витрати на правничу допомогу мають бути підтверджені належними доказами та бути співмірними із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Аналіз вищезазначених положень КАС України дає підстави вважати, що розмір таких витрат визначається на підставі доказів, підтверджуючих понесені стороною витрати та доказів, що підтверджують відповідність цих витрат фактично виконаній адвокатом роботі.

Положеннями ст. 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі Баришевський проти України (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі Двойних проти України (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі Меріт проти України (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені договором про надання правничої допомоги, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документами про оплату таких послуг, розрахунками таких витрат тощо.

Водночас, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, суди мають досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категорії складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Аналогічні правові позиції, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, у постанові Верховного Суду від 05.09.2019 року по справі № 826/841/17 та від 19 вересня 2019 року по справі № 810/2760/17.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Досліджуючи надані представником позивача документи, судом встановлено, вартість послуг адвоката складає 15000 грн, що включає в себе зустріч консультація клієнта, узгодження правової позиції - 2000 грн (1 година), підготовка позовної заяви та пакету документів - 13000 грн (6,5 год).

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, перевіривши їх розумну необхідність для цієї справи та відповідність наданих послуг видам правової допомоги, визначеним ст. 19, 20 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", суд вважає, що сума, заявлена до відшкодування у розмірі 15 000 грн не є розумною та співмірною, виходячи з предмету розгляду даної справи, виконаних послуг .

Щодо "гонорару успіху" при позитивному для клієнта рішенні, суд враховує правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, згідно якої з урахуванням практики ЄСПЛ не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату "гонорару успіху", у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Суд вважає, що питання підготовки позову по цій справі не вимагає значних затрат часу та зусиль.

Також, суд враховує думку відповідача щодо того, що стягнення витрат в такому розмірі становить надмірний тягар для відповідача з урахуванням його вини у спірних правових відносинах, що були предметом розгляду цієї справи.

З огляду на зазначені мотиви та правові висновки Великої Палати Верховного Суду, задоволення вимоги щодо стягнення додаткової оплати у розмірі 15000,00 грн, у даному конкретному випадку, не відповідатиме принципам пропорційності до предмету спору та справедливості.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про відшкодування на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача ГУ ДПС у Миклаївській області, оскільки саме такий розмір судових витрат є обґрунтованим та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат.

Приписами ч.1 ст.139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Фермерського господарства «ФЕРОНІЯ-АГРО» (вул. Центральна, 95, с. Павлівка (Снігурівський), Баштанський р-н, Миколаївська обл.,57313 ) до Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Героїв Рятувальників, 6, м. Миколаїв, 54005 ) задовольнити.

2. Визнати протиправними дії Головного управління ДПС у Миколаївській області, щодо відмови, оформленої у листі від 23.04.2025 №1402/АП/14-29-04-04-09 у підтвердженні для Фермерського господарства «Феронія-Агро» () статусу платника єдиного податку четвертої групи на 2025 рік.

3.Зобов`язати Головне управління ДПС у Миколаївській області підтвердити для Фермерського господарства «Феронія-Агро» () статус платника єдиного податку четвертої групи з 01 січня 2025 року, шляхом включення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку та видачі відповідної довідки.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Героїв Рятувальників, 6, м. Миколаїв, 54005 ) на користь Фермерського господарства «ФЕРОНІЯ-АГРО» (вул. Центральна, 95, с. Павлівка (Снігурівський), Баштанський р-н, Миколаївська обл., 57313 ) судові витрати в розмірі 3028,00 грн., та витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 грн.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.М. Мельник