Справа № 140/5068/25
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2025-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2025 року ЛуцькСправа № 140/5068/25

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Каленюк Ж.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області (далі - ГУ ПФУ у Чернігівській області) про визнання протиправним рішення від 28 березня 2025 року №92 про відмову у призначенні пенсії за віком; зобов`язання призначити та виплачувати пенсію за віком з 21 березня 2025 року, зарахувавши до страхового стажу періоди роботи за даними трудової книжки від 10 березня 1988 року серії НОМЕР_1 та довідок Боратинської сільської ради від 11 грудня 2024 року №204-а (1982-1983 роки) та від 11 грудня 2024 року №205-а (1997-2000 роки).

В обґрунтування позову позивач вказав, що 21 березня 2025 року звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України за місцем проживання - до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ у Волинській області) із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України від 09 березня 2003 року №1058-ІV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон №1058-ІV). За результатами розгляду поданих документів ГУ ПФУ у Чернігівській області рішенням від 28 березня 2025 року №92 відмовило у призначенні пенсії з тих підстав, що страховий стаж на день звернення є меншим за необхідних 32 роки. При цьому відповідачем до страхового стажу не зараховано періоди роботи за даними трудової книжки НОМЕР_1 та довідками Боратинської сільської ради від 11 грудня 2024 року №204-а (1982-1983 роки) та від 11 грудня 2024 року №205-а (1997-2000 роки).

Позивач вважає рішення ГУ ПФУ у Чернігівській області протиправним, оскільки до заяви про призначення пенсії за віком для підтвердження страхового стажу подав пенсійному органу трудову книжку НОМЕР_1 , в якій на першій сторінці (титульному аркуші) зазначено прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами), дата народження, освіта, професія, дата заповнення, підпис працівника, якому видано трудову книжку, та підписом працівника, який видав трудову книжку, засвідчено правильність внесених відомостей з проставленням печатки підприємства. Решта сторінок трудової книжки також заповнені відповідно діючої на той час Інструкції про порядок ведення трудових книжок та містять необхідні відомості та відтиск печаток підприємств-роботодавців.

Позивач вважає, що окремі недоліки у заповненні трудової книжки (як-от відмінний колір чорнила при написанні по батькові) не можуть бути підставою для незарахування періодів роботи до страхового стажу. Крім того, архівними довідками від 11 грудня 2024 року №204-а та №205-а підтверджено його роботу у 1982-1996 та у 1997-2000 роках.

З урахуванням наведеного позивач просив позов задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 19 травня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Відповідач, отримавши ухвалу про відкриття провадження 20 травня 2025 року (а.с.23), відзив на позов не подав.

Відповідно до частини шостої статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши письмові докази, перевіривши доводи позову, суд встановив такі обставини.

21 березня 2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення йому пенсії за віком (а.с.26), надавши документи згідно з розпискою-повідомленням (а.с.27).

Після реєстрації заяви та формування електронної пенсійної справи працівниками ГУ ПФУ у Волинській області заява позивача відповідно до принципу екстериторіальності була розглянута ГУ ПФУ у Чернігівській області, рішенням якого від 28 березня 2025 року №92 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу (32 роки); страховий стаж становить 26 років 2 місяці 26 днів. До страхового стажу не зараховано періоди роботи відповідно до трудової книжки від 10 березня 1988 року (на титульній сторінці дописано по батькові) та періоди роботи відповідно до довідок Боратинської сільської ради Луцького району Волинської області від 11 грудня 2024 року №204-а та №205-а (по батькові зазначено не повністю). Також вказано, що для вирішення питання зарахування до страхового стажу періодів роботи у колгоспі у 1982 році та 1983 році необхідно надати уточнюючу довідку про відпрацьовані вихододні помісячно, а для зарахування періоду роботи з 01 квітня 2000 року по 31 грудня 2003 року уточнюючу довідку з посиланням на первинні документи та довідку про реорганізацію (а.с.10).

Незгода позивача із відмовою у призначенні пенсії за віком та незарахування до страхового стажу періодів роботи за даними трудової книжки від 10 березня 1988 року серії НОМЕР_1 та довідок Боратинської сільської ради від 11 грудня 2024 року №204-а (1982-1983 роки) та від 11 грудня 2024 року №205-а стала підставою для звернення до суду із цим позовом.

При вирішенні спору суд керується такими нормативно-правовими актами.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закон №1058-ІV визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 8 Закону №1058-ІV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Пунктом 1 частини першої статті 9 Закону №1058-ІV визначено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначається, зокрема, пенсія за віком.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 роки.

Отже, норми статті 26 Закону №1058-IV умовами для призначення пенсії за віком визначають не лише вік, а й наявність відповідного страхового стажу на час досягнення віку.

Як встановлено абзацом першим частини першої статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною другою статті 24 Закону №1058-IV передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058-IV).

За приписами частини першої статті 56 Закону України від 05 листопада 1991 року №1788-XII Про пенсійне забезпечення (далі Закон №1788-XII) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Статтею 62 Закону №1788-XII встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Зазначеній нормі Закону №1788-XII відповідає пункт 1 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі Порядок №637, зі змінами), відповідно до якого основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків (абзац другий пункту 1, пункт 2 Порядку №637).

Документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою (у разі наявності) (пункт 23 Порядку №637).

Згідно з підпунктом 2 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846; далі - Порядок №22-1, у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року №13-1, зі змінами), до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637.

Пунктом 4.7 розділу ІV Порядку №22-1 встановлено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Як визначено пунктом 4.2 розділу IV Порядку №22-1, при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб: уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до частини третьої статті 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування; повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів.

За приписами частин першої, третьої статті 44 Закону №1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом. Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Відповідно до частини п`ятої статті 45 Закону №1058-IV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Відмовляючи ОСОБА_1 у призначенні пенсії, ГУ ПФУ у Чернігівській області виходило з того, що до страхового стажу не можуть бути зараховані періоди роботи, зазначені у трудовій книжці колгоспника, на титульній сторінці якої дописано по батькові позивача.

У вказаний період роботи чинною була постанова Ради Міністрів СРСР від 21 квітня 1975 року №310 Про трудові книжки колгоспників (зі змінами, внесеними постановою Ради Міністрів СРСР від 15 серпня 1990 року №829), а порядок ведення трудових книжок колгоспників був врегульований Основними положеннями про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, які затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 21 квітня 1975 року №310, згідно з якими трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу. До трудової книжки колгоспника, зокрема, заносяться: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, закінчення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання. Всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.

В розділі V Трудова участь у громадському господарстві трудової книжки колгоспника зазначався встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі, відомості про документ, на підставі якого внесений запис.

Аналіз вказаних норм свідчить, що обов`язок щодо внесення достовірних та правильних записів до трудової книжки колгоспника покладається саме на голову колгоспу або спеціально уповноважену правлінням колгоспу особу.

Отже, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, якій належить трудова книжка, а тому й не може впливати на її особисті права.

Такий правовий висновок щодо застосування норм права наведений у постанові Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі №677/277/17.

За висновком Верховного Суду у постанові від 06 березня 2018 року у справі №754/14989/15-а не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є виключно підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність чи відсутність виправлень у записах в трудовій книжці.

Як встановлено судом, трудова книжка колгоспника НОМЕР_1 видана ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . При цьому вказані відомості про позивача (анкетні дані, дата народження) у такій трудовій книжці колгоспника відповідають відомостям паспорта серії НОМЕР_2 (а.с.6-7).

Разом з тим суд зауважує, що такий недолік, як написання по батькові позивача чорнилом іншого кольору, не є суттєвою обставиною, яка може бути підставою для неврахування періодів роботи до страхового стажу ОСОБА_1 , оскільки законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок колгоспників на уповноваженого працівника колгоспу. У суду відсутні підстави ставити під сумнів належність документа позивачу.

З наявної в матеріалах справи копії трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_1 судом встановлено, що позивач 03 липня 1982 року на підставі наказу від 06 липня 1982 року №4 був прийнятий в члени колгоспу та призначений на посаду шофера в колгосп Україна (реорганізований у травні 1992 року в Колективне сільськогосподарське підприємство Україна, далі КСП Україна, а в лютому 2000 року в Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю Україна, далі СТОВ Україна) та на підставі наказу від 01 квітня 2000 року №5 продовжував працювати на посаді шофера у КСП Україна (СТОВ Україна), звідки був звільнений з 24 січня 2008 року наказом від 24 січня 2008 року №5к-з (а.с.11-13).

Суд повторює, що у разі відсутності трудової книжки колгоспника або відповідних записів у ній, трудовий стаж колгоспника підтверджується довідкою господарства, в якому набуто стаж або довідкою правонаступника; в разі ліквідації господарства колгоспний стаж підтверджується довідками архівних установ.

При зверненні до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії ОСОБА_1 на підтвердження періоду своєї роботи надав архівні довідки Боратинської сільської ради Луцького району Волинської області від 11 грудня 2024 року №204-а та №205-а (а.с.15-16).

Як слідує із довідки від 11 грудня 2024 року №204-а, ОСОБА_1 (так в документі) працював у КСП Україна та ним виконано річний мінімум: у 1982 році - 83 трудодні (при встановленому 120 днів), у 1983 році 117 трудоднів (при встановленому 120 днів), у 1985 році 194 трудодні (при встановленому 120 днів), у 1986 році 318 трудоднів (при встановленому 270 днів), у 1987 році 282 трудодні (при встановленому 270 днів), у 1988 році 285 трудоднів (при встановленому 270 днів), у 1989 році 314 трудоднів (при встановленому 270 днів), у 1990 році 310 трудодні (при встановленому 270 днів), 1991 році 288 трудодні (при встановленому 270 днів), у 1992 році 292 трудодні (при встановленому 270 днів), у 1993 році 360 трудодні (при встановленому 270 днів), у 1994 році 365 трудоднів (при встановленому 270 днів), у 1995 році - 365 трудоднів (при встановленому 270 днів), у 1996 році 321 трудодень (при встановленому 250 днів). Ця довідка видана на підставі Книги обліку трудового стажу і заробітку колгоспника. Також у примітці довідки від 11 грудня 2024 року №204-а зазначено, що у 1994 році інформація про членство у колгоспі не значиться і відзначено служба в рядах Радянської Армії.

Архівною довідкою від 11 грудня 2024 року №205-а підтверджено отримання ОСОБА_1 (так в документі) заробітної плати за час роботи у КСП Україна.

З приводу зазначення у цих довідках неповністю, а скорочено по батькові позивача, то суд зазначає, що трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповненням роботодавцем, іншими органами кадрової та фінансової документації, а тому працівник не може нести і негативних наслідків порушення порядку заповнення таких документів. Водночас листом Боратинської сільської ради Луцького району Волинської області від 14 березня 2025 року №01-39/46 роз`яснено, що відділом трудового архіву надано ОСОБА_1 довідку від 11 грудня 2024 року №204-а про трудову участь у колективному сільськогосподарському підприємстві за 1982-1996 роки, яка видана на підставі Книги обліку трудового стажу, а також довідку від 11 грудня 2024 року №205-а про заробітну плату за 1997-2000 роки, яка видана на підставі Книги обліку розрахунків по оплаті праці; інших осіб на прізвище та з ініціалами ОСОБА_1 та ОСОБА_1 в документах не виявлено.

В контексті обставин, які породили спір, суд зазначає, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи; вказані недоліки в заповненні документів не є суттєвими та не можуть мати своїм наслідком відмову у зарахуванні до страхового стажу періодів трудової діяльності позивача та позбавляти його права на належне пенсійне забезпечення.

Суд зазначає, що позивач як громадянин України наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних підстав.

Отже, суд дійшов переконання, що мотиви ГУ ПФУ в Чернігівській області щодо незарахування до страхового стажу позивача періодів роботи згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 не відповідає приписам чинного законодавства та принципу верховенства права.

З огляду на встановлені обставини справи та наведені положення чинного законодавства, суд дійшов висновку, що рішення ГУ ПФУ в Чернігівській області від 28 березня 2025 року №92, яке обґрунтоване незарахуванням до страхового стажу ОСОБА_1 періодів з згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 (з підстав дописання на титульній сторінці по батькові) та згідно з довідками Боратинської сільської ради Луцького району Волинської області від 11 грудня 2024 року №204-а та №205-а (з підстав незазначення по батькові повністю) є протиправним та підлягає скасуванню.

Вирішуючи спір в частині позовних вимог про зобов`язання ГУ ПФУ в Чернігівській області призначити позивачу пенсію, суд зазначає таке.

ОСОБА_1 звернувся до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії у 2025 році у віці 60 років, тобто набув право на призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону №1058-ІV при наявності необхідного страхового стажу з 01 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 роки.

Як слідує із спірного рішення, на час звернення за призначенням пенсії безспірний страховий стаж ОСОБА_1 становить 26 років 2 місяці 26 днів. Однак рішення відповідача не містить розрахунку такого стажу, що позбавляє суд можливості встановити, які із періодів у трудовій книжці були зараховані відповідачем за іншими джерелами, зокрема, за даними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Натомість повноваження щодо обчислення страхового стажу при призначенні пенсії належать до виключних повноважень органів Пенсійного фонду та суд не може підміняти собою такий орган і проводити відповідні обчислення страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Тому завданням адміністративного суду є саме контроль за легітимністю прийняття рішень.

Такий висновок суду узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 10 вересня 2019 року у справі №818/985/18.

Також у постанові від 06 березня 2018 року у справі №754/14898/15 Верховний Суд вказав, що суд не обраховує дійсний загальний та спеціальний стаж позивача, у зв`язку із чим відсутні підстави для зобов`язання відповідача призначити пенсію.

За обставин цієї справи належним способом захисту та відновлення прав позивача буде зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 21 березня 2025 року про призначення пенсії за віком.

З огляду на викладене, відповідно до частини другої статті 9 КАС України наявні підстави для виходу за межі позовних вимог з метою ефективного захисту прав позивача та прийняття рішення про визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Чернігівській області від 28 березня 2025 року №92 та зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21 березня 2025 року та прийняти відповідне рішення, врахувавши відомості трудової книжки НОМЕР_1 та довідок Боратинської сільської ради Луцького району Волинської області від 11 грудня 2024 року №204-а та від 11 грудня 2024 року №205-а.

Отже, позов належить задовольнити частково.

Згідно з частинами першою, третьою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Платіжною інструкцією від 08 травня 2025 року №0.0..1, випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету (а.с.5, 20) підтверджено сплату позивачем судового збору у сумі 1211,20 грн, який підлягає відшкодуванню останньому за рахунок бюджетних асигнувань відповідача. При цьому суд зазначає, що часткове задоволення позову зумовлено застосуванням судом іншого способу захисту прав позивача.

Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (14005, Чернігівська область, місто Чернігів, вулиця П`ятницька, будинок 83А, ідентифікаційний код юридичної особи 21390940) про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 28 березня 2025 року №92.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21 березня 2025 року про призначення пенсії за віком та прийняти відповідне рішення, врахувавши відомості трудової книжки НОМЕР_1 та довідок Боратинської сільської ради Луцького району Волинської області від 11 грудня 2024 року №204-а та від 11 грудня 2024 року №205-а.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області судові витрати у сумі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять грн 20 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ж.В. Каленюк