Справа № 460/9163/24
Суддя: Н.О. Дорошенко
Дата ухвалення: 2025-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

29 серпня 2025 року м. РівнеСправа №460/9163/24

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Дорошенко Н.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників адміністративної справи за позовом:

ОСОБА_1
доГоловного управління ДПС у Рівненській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Сарненський відділ державної виконавчої служби у Сарненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції,
про визнання дій протиправними та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки),
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Рівненській області (далі ГУ ДПС у Рівненській області, відповідач), у якому просить визнати дії відповідача протиправними, а його вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 13.06.2024 №Ф-1113-1700-У.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач до 18.12.2019 був зареєстрований як фізична особа-підприємець. 07.08.2024 позивач ознайомився із виконавчим провадженням №75550258 та дізнався про існування спірної вимоги. Позивач зауважив, що на момент припинення підприємницької діяльності він не мав жодних боргів перед державними органами, в тому числі, перед податковими органами. Разом з тим, відповідач через 4 роки і 6 місяців після припинення ним підприємницької діяльності сформував спірну вимогу на суму 13062,88 грн. Зазначив, що термін нарахування податковим органом фінансових (боргових) санкцій (вимог) становить 1095 днів від дня припинення фізичною особою-підприємцем здійснення підприємницької діяльності. В даному випадку відповідач нарахував свої фінансові санкції через 1640 днів, тобто з пропущеним установленим чинним законодавством строком. З урахуванням наведеного, позивач доводить, що рішення відповідача про нарахування фінансових санкцій є незаконним, а вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-1113-1700-У в сумі 13062,88 грн підлягає скасуванню.

Ухвалою від 20.08.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Сарненський відділ державної виконавчої служби у Сарненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі третя особа). Встановлено строк для подання відповідачем відзиву на позовну заяву, позивачем відповіді на відзив, а третьою особою письмових пояснень.

Відповідач подав відзив, у якому заперечив проти позовних вимог. Зазначив, що за ОСОБА_1 обліковується заборгованість по єдиному внеску на загальну суму 13062,88 грн, а саме: єдиний внесок в сумі 10 719,72 грн, що включає в себе нарахування за 4 квартал 2018 року в сумі 2 457,18 грн, 1 квартал 2019 року в сумі 2 754,18 грн, 2 квартал 2019 року в сумі 2 754,18 грн, 3 квартал 2019 року в сумі 2 754,18 грн; штрафні санкції 1 488,81 грн; пеня 854,35 грн. Вказав, що перебіг строків давності, передбачених статтею 102 Податкового кодексу України, зупиняється у зв`язку із запровадженням карантину з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), а також після запровадження воєнного стану. Вважає, що оспорювана вимога винесена на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

З`ясувавши доводи та аргументи сторін, на яких ґрунтуються їх вимоги та заперечення, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив та врахував такі обставини справи.

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 07.08.2024 ОСОБА_1 був зареєстрований як фізична особа-підприємець з 12.05.2010; перебував на обліку в контролюючому органі як платник податків з 13.05.2010 за №5090, а з 12.05.2010 як платник єдиного внеску.

18.12.2019 до Єдиного державного реєстру внесено запис про припинення підприємницької діяльності за власним рішенням.

12.03.2024 ГУ ДПС у Рівненській області сформовано для позивача вимогу №Ф-1113-1700 про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на суму 13062,88 грн, з них: 10719,72 грн недоїмка; 1488,81 грн - штрафні санкції; 854,35 грн пеня. Вимога набула статусу узгодженої 13.06.2024.

ГУ ДПС у Рівненській області вказану вимогу надіслано до органу державної виконавчої служби для примусового її виконання листом від 26.06.2024 №9418/5/17-00-13-05-03, який зареєстрований в Сарненському відділу державної виконавчої служби у Сарненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції за вх.№6245 від 16.07.2024.

17.07.2024 головним державним виконавцем Сарненського відділу державної виконавчої служби у Сарненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №75550258 з виконання вимоги ГУ ДПС у Рівненській області від 12.03.2024 №Ф-1113-1700-У про сплату боргу (недоїмки) на суму 13062,88 грн.

Вважаючи дії податкового органу та вимогу про сплату боргу (недоїмки) протиправними, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд зазначає таке.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 08.07.2010 №2464-VI (далі - Закон №2464-VI).

Пунктом 2 статті 1 Закону №2464-VI встановлено, що єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до ст. 3 Закону №2464-VI збір та ведення обліку єдиного внеску здійснюються за принципами: законодавчого визначення умов і порядку його сплати; обов`язковості сплати; законодавчого визначення розміру єдиного внеску; прозорості та публічності діяльності органу, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску; захисту прав та законних інтересів застрахованих осіб; державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску; відповідальності платників єдиного внеску та органу, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, за порушення норм цього Закону, а також за невиконання або неналежне виконання покладених на них обов`язків.

Відповідно до положень пункту 4 частини першої статті 4 Закону №2464-VI (в редакції, чинній на момент виникнення недоїмки) платниками єдиного внеску є, зокрема, роботодавці та фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок (п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону №2464-VI в редакції, чинній на момент виникнення недоїмки).

Відповідно до положень пункту 3 частини першої статті 7 Закону №2464-VI єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

За змістом частин другої - четвертої, восьмої, дванадцятої статті 9 Закону № 2464-VI обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Обчислення єдиного внеску за минулі періоди, крім випадків сплати єдиного внеску згідно з частиною п`ятою статті 10 цього Закону, здійснюється виходячи з розміру єдиного внеску, що діяв на день нарахування (обчислення, визначення) заробітної плати (доходу), на яку відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Таким чином, Законом №2464-VI на платника єдиного внеску покладено обов`язок визначення та сплати єдиного внеску не залежно від того, отримано ним дохід у звітному періоді, чи ні.

Пунктом 1 Розділу 1 Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.05.2015 за №508/26953 (далі Інструкція №449) встановлено, що дана Інструкція визначає процедуру нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування страхувальниками, визначеними Законом України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів.

Згідно з п.4 Розділу ІІІ Інструкції №449, для платників, зазначених у підпункті 3 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, які обрали спрощену систему оподаткування, єдиний внесок встановлюється у розмірі 22 відсотків на суму, що визначається такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

У 2018 році мінімальний страховий внесок складав 819,06 грн, що становить 22% від мінімальної заробітної плати (3723).

Відтак, платник єдиного внеску, який перебуває на спрощеній системі оподаткування, у 2018 році мав обов`язок зі сплати єдиного внеску в сумі 9828,72 грн, яка сплачується щоквартально по 2457,18 грн (819,06 х 3), а у 2019 році в сумі 11016,72 грн, яка сплачується щоквартально по 2754,18 грн (918,06 х 3), з терміном сплати до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону №2464-VI).

Як встановлено судом, заборгованість, яка слугувала підставною для винесення спірної вимоги про сплату боргу (недоїмки), виникла внаслідок несплати позивачем ЄСВ (недоїмка) за 4 квартал 2018 року та 1-3 квартали 2019 року на загальну суму 10719,72 грн, нарахуванням контролюючим органом штрафних санкцій на суму 1488,81 грн та пені в сумі 854,35 грн. Доказів сплати єдиного внеску позивачем надано не було.

При цьому, у позовній заяві позивач, заперечуючи наявність вказаної заборгованості, зазначив, що в разі закриття підприємницької діяльності потрібно сплатити необхідні податки та збори. В день внесення в ЄДР відомостей про припинення підприємницького статусу ФОП державний реєстратор передає їх в Державну податкову службу, Державну службу статистики та Пенсійний фонд.

Оцінюючи такі аргументи позивача, суд враховує, що відносини, які виникають у сфері державної реєстрації, зокрема, фізичних осіб-підприємців, регулює Закон України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" від 15.05.2003 №755-IV (далі - Закон №755-IV).

Частиною дев`ятою статті 4 Закону №755-IV визначено, що фізична особа - підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

За змістом ч. 4 ст. 13 Закону №755-IV відомості з Єдиного державного реєстру про державну реєстрацію припинення юридичної особи та її відокремленого підрозділу, відокремленого підрозділу юридичної особи, утвореної відповідно до законодавства іноземної держави, державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця є підставою для зняття їх з обліку в органах державної статистики, податкових органах, органах Пенсійного фонду України та/або вчинення інших дій відповідно до законодавства.

Абзацом 2 підпунктом 65.10.8 пункту 65.10 статті 65 Податкового кодексу України (в редакції на час припинення позивачем підприємницької діялності) визначено, що державна реєстрація (реєстрація) припинення підприємницької чи незалежної професійної діяльності фізичної особи або внесення до Державного реєстру запису про припинення такої діяльності фізичною особою не припиняє її зобов`язань, що виникли під час провадження підприємницької чи незалежної професійної діяльності, та не змінює строків, порядків виконання таких зобов`язань та застосування санкцій за їх невиконання.

Аналогічного змісту норма міститься у частині четвертій статті 6 Закону №2464-VI, згідно з якою у разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця така фізична особа користується правами, виконує обов`язки та несе відповідальність, що передбачені для платника єдиного внеску, в частині діяльності, яка здійснювалася нею як фізичною особою - підприємцем.

Таким чином, запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності ФОП не свідчить про відсутність у такої особи зобов`язань/боргу/недоїмки (в тому числі зі сплати ЄСВ), які виникли до її припинення. Сам по собі факт припинення підприємницької діяльності не ліквідує податкову заборгованість фізичної особи, що спростовує твердження позивача про відсутність у нього заборгованості зі сплати ЄСВ на момент державної реєстрації припинення підприємницької діяльності 18.12.2019.

Суд зауважує, що 03.06.2020 набрав чинності пункт 5 розділу І Закону України від 13 травня 2020 року № 592-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» щодо усунення дискримінації за колом платників» (далі - Закон № 592-ІХ), відповідно до положень якого розділ VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464-VI доповнено пунктом 9-15.

Так, згідно з абзацами першим та другим пункту 9-15 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464-VI (у редакції Закону № 592-ІХ) підлягають списанню за заявою платника та у порядку, визначеному цим Законом, несплачені станом на день набрання чинності Законом № 592-ІХ з урахуванням особливостей, визначених цим пунктом, суми недоїмки, нараховані платникам єдиного внеску, зазначеним у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, за період з 01 січня 2017 року до дня набрання чинності Законом № 592-ІХ, а також штрафи та пеня, нараховані на ці суми недоїмки, у разі якщо такими платниками не отримано дохід (прибуток) від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та за умови подання протягом 90 календарних днів з дня набрання чинності Законом № 592-ІХ, зокрема платниками, зазначеними у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), - державному реєстратору за місцем знаходження реєстраційної справи фізичної особи - підприємця заяви про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності та до податкового органу - звітності відповідно до вимог частини другої статті 6 цього Закону за період з 01 січня 2017 року до дня набрання чинності Законом № 592-ІХ. Зазначена звітність подається платником виключно у випадку, якщо вона не була подана раніше.

В матеріалах справи відсутні докази подання позивачем заяви, визначеної пунктом 9-15 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464-VI (у редакції Закону № 592-ІХ). На такі обставини позивач також не вказує.

Згідно з частинами другою, третьою, абзацами першим, п`ятим-сьомим частини четвертої статті 25 Закону № 2464-VI у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Податковий орган у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, надсилає в паперовій та/або електронній формі платникам єдиного внеску вимогу про сплату недоїмки з єдиного внеску.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Процедуру нарахування і сплати єдиного внеску страхувальниками, визначеними Законом № 2464-VI, нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів визначає Інструкція № 449.

Абзацом другим пункту 2 розділу VI Інструкції № 449 установлено, що у разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VІІ цієї Інструкції.

Органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо: дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів; платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску. Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів на суму боргу, що перевищує 10 грн (абзаци перший - третій, одинадцятий пункту 3 розділу VI Інструкції № 449).

Згідно з абзацом першим пункту 4 розділу VI Інструкції № 449 вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

За порушення норм законодавства про єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до платників, на яких згідно із Законом покладено обов`язок нараховувати, обчислювати та сплачувати єдиний внесок, застосовуються фінансові санкції (штрафи та пеня) відповідно до Закону (п. 1 розділу VIІ Інструкції № 449).

Відповідно до абз. 3, 4 ч. 15 ст. 25 Закону №2464-VI суми штрафів та нарахованої пені, застосованих за порушення порядку та строків нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску, стягуються в такому самому порядку, що і суми недоїмки із сплати єдиного внеску.

Суми штрафів та нарахованої пені включаються до вимоги про сплату недоїмки, якщо їх застосування пов`язано з виникненням та сплатою недоїмки.

У позовній заяві позивач, обґрунтовуючи протиправність вимоги, зазначив, що термін нарахування податковим opгaнoм фінансових (боргових) санкцій (вимог) становить 1095 днів від дня припинення фізичною особою-підприємцем здійснення нею підприємницької діяльності, однак в даному випадку відповідач нарахував свої фінансові санкції через 1640 днів, тобто з пропущеним установленим чинним законодавством строком.

Суд зауважує, що стаття 102 Податкового кодексу України регулює питання застосування строків давності щодо податкових зобов`язань, визначених в податкових повідомленнях-рішеннях, податкових вимогах, тощо, які становлять 1095 днів.

Разом з тим, правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку єдиного внеску, визначає та регулює Закон №2464-VI.

Частиною шістнадцятою статті 25 Закону №2464-VI визначено, що строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується.

Крім того, суд враховує, що пунктом 9-11 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464-VI (дія якого зупинена на період дії воєнного, надзвичайного стану з 01.08.2023) визначено, що тимчасово штрафні санкції, визначені частиною одинадцятою статті 25 цього Закону, не застосовуються за такі порушення, вчинені у період з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), зокрема, несвоєчасна сплата (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.

Таким чином, покликання позивача, як на протиправність спірної вимоги, на положення статті 102 Податкового кодексу України є необґрунтованими та безпідставними.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пп. 21.1.1 п. 21.1 ст. 21 ПК України посадові особи контролюючих органів зобов`язані дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами.

Частиною першою статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За таких обставин, оскаржувана вимога сформована контролюючим органом правомірно, в межах повноважень та у спосіб, визначені чинним законодавством України.

Також суд зауважує, що недотримання контролюючим органом строку прийняття такого рішення не може слугувати самостійною підставою для звільнення платника від обов`язку сплати обов`язкових платежів.

Така позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 17.04.2018 у справі №810/5546/15 (№К/9901/28783/18), які є обов`язковими для врахування судами в силу вимог ч. 5 ст. 242 КАС України.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, оцінивши основні вагомі аргументи учасників справи та надані ними докази, суд дійшов висновку про правомірність поведінки контролюючого органу в межах спірних правовідносин, а також законність та обґрунтованість вимоги про сплату боргу (недоїмки). Доводи позивача не спростовують правомірності оскарженого рішення та не дають суду підстав для його скасування. Таким чином, позов задоволенню не підлягає.

Враховуючи результати судового розгляду справи, судові витрати не розподіляються.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Сарненський відділ державної виконавчої служби у Сарненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про визнання дій протиправними та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - Головне управління ДПС у Рівненській області (вул. Відінська, буд. 12, м. Рівне, Рівненська обл., 33023. ЄДРПОУ/РНОКПП ВП 44070166)

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Сарненський відділ державної виконавчої служби у Сарненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Адреса: вул. Європейська, 31, м. Сарни, Сарненський р-н, Рівненська обл., 34503; .

Повний текст рішення складений 29 серпня 2025 року.

Суддя Н.О. Дорошенко