Справа № 320/42400/24
Суддя: Кочанова П.В.
Дата ухвалення: 2025-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2025 року № 320/42400/24

Суддя Київського окружного адміністративного суду Кочанова П.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві у непроведенні на підставі статей 43, 51, 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» перерахунку та виплати пенсії без обмеження максимальним розміром з урахуванням сум індексації ОСОБА_1 на підставі довідки Військової частини НОМЕР_1 про розмір грошового забезпечення від 25 червня 2024 року № 222/4/162/349/2453, починаючи з 01 серпня 2021 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві здійснити з 01 серпня 2021 року на підставі статей 43, 51, 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» ОСОБА_1 , перерахунок пенсії без обмеження максимальним розміром з урахуванням основних та додаткових видів грошового забезпечення на підставі довідки Військової частини НОМЕР_1 про розмір грошового забезпечення від 25 червня 2024 року №222/4/162/349/2453 та виплачувати пенсію без обмеження максимальним розміром з 01 березня 2022 року з урахуванням індексації установленої, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 року №118 «Про індексацію пенсійних та додаткових заходів підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році», з 01 березня 2023 року з урахуванням індексації, установленої згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2023 року №168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» та з 01 березня 2024 року з урахуванням індексації, установленої згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2024 року № 185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році», з урахуванням проведених виплат.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві, як отримувач пенсії відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ (далі - Закон № 2262-ХІІ).

Військовою частиною НОМЕР_1 було надіслано Головному управлінню Пенсійного фонду України в м. Києві довідку про розмір грошового забезпечення позивача для проведення перерахунку пенсії. Разом з тим, відповідач відмовив у перерахунку пенсії, посилаючись на відсутність правових підстав для здійснення такого перерахунку. Також посилається на те, що відповідач обмежив його пенсію десятьма прожитковими мінімумами, встановлених для осіб, які втратили працездатність.

Позивач вважає дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві протиправними та такими, що порушують його права.

16 вересня 2024 року Київським окружним адміністративним судом відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Сторони повідомлені судом належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

В матеріалах справи наявний відзив Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на адміністративний позов ОСОБА_1 , в якому відповідач заперечив проти задоволення заявлених вимог позивача. Свою позицію відповідач вмотивовував тим, що після визнання протиправним та скасування пунктів 1,2 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" інших рішень Кабінетом Міністрів України про умови та порядок проведення перерахунку пенсій не приймалося та на момент розгляду даної справи, законодавчо не врегульовано питання проведення перерахунку пенсій означеній категорії осіб. Також зазначив, що виплата пенсії позивачу з обмеженням максимальним розміром десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність підтверджена законодавчо, тому відсутні підстави для застосування іншого порядку виплати пенсії. На підставі зазначеного, просив суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Згідно з пунктом 10 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, судом встановлено наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) є громадянином України (паспорт № НОМЕР_3 ) та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві, як отримувач пенсії відповідно до Закону №2262-XII.

Згідно з довідкою Військової частини НОМЕР_1 від 25 червня 2024 року №222/4/162/349/2453 розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 становить: посадовий оклад 14970,00 грн., оклад за військовим (спеціальним) званням 1480,00 грн., надбавка за вислугу років (50%) 7485,00 грн., надбавка за особливості проходження служби (50%) 11967,50 грн., премія (45%) 6736,50 грн., усього 42639,00 грн.

05 липня 2024 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з заявою про проведення перерахунку основного розміру пенсії відповідно до оновленої довідки про розмір грошового забезпечення, а також виплати пенсії без обмеження максимальним розміром десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 02 серпня 2024 року №30830-29583/М-02/8-2600/24 за результатом розгляду звернення повідомлено, що зміни до інтегрованого комплексу інформаційних систем Пенсійного фонду України «Призначення та виплата пенсії деяким категоріям громадян», що дають можливість проведення перерахунку пенсій згідно постанови Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року №144 «Про перерахунок пенсій особам, звільненим із розвідувальних органів», не внесені. Перерахунок буде проведено невідкладно після доопрацювання програмного забезпечення.

З 01 березня 2022 року позивачу проведено індексацію пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 118 від 16 лютого 2022 року «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» у розмірі 3422 гривні 94 копійки.

З 01 березня 2023 року позивачу проведено індексацію пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 24 лютого 2023 року «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» у розмірі 1500 гривень.

З 01 березня 2024 року позивачу проведено індексацію пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2024 року № 185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році» у розмірі 1500 гривень.

Відповідно до наявних в матеріалах адміністративного провадження витягів з пенсійної справи ОСОБА_1 ( НОМЕР_4 ) розмір пенсії останнього станом на 24 жовтня 2024 року становить 39585 гривень 08 копійок, разом з тим, розмір пенсії до виплати становить 37602 гривні 88 копійок, що, в свою чергу, підтверджує факт обмеження пенсійної виплати.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, визначає Закон №2262-ХІІ.

За змістом преамбули Закону №2262-ХІІ, держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 затверджений Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону №2262-ХІІ (далі Порядок № 45).

Згідно з пунктом 1 Порядку № 45 пенсії, призначені відповідно до Закону № 2262, у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 2 Порядку № 45 Пенсійний фонд України після прийняття Кабінетом Міністрів України рішення щодо перерахунку пенсій та отримання відповідного повідомлення від Мінсоцполітики повідомляє своїм головним управлінням в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі (далі головні управління Пенсійного фонду України) про підстави для проведення перерахунку пенсій та про необхідність підготовки списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку (далі списки), та надсилає відповідну інформацію Міноборони, […], розвідувальним органам, [... ].

Головні управління Пенсійного фонду України у десятиденний строк з моменту надходження зазначеного повідомлення складають списки за формою згідно з додатком 1 та подають їх органам, які уповноважені рішеннями керівників державних органів (далі уповноважені органи) видавати довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії.

Пунктом 3 Порядку № 45 визначено, що на підставі списків уповноважені органи готують довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, для кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно з додатками 2 і 3 (далі довідки) та у місячний строк подають їх головним управлінням Пенсійного фонду України.

Довідки видаються державним органом, з якого особи були звільнені із служби, якщо інше не передбачено цим Порядком.

Довідки видаються на осіб, які звільнені із служби: […] у розвідувальних підрозділах органів державної безпеки колишнього Союзу РСР та Служби безпеки України, що ліквідовані, Службою зовнішньої розвідки за відповідними посадами у такому державному органі на момент виникнення права на перерахунок пенсії; [...].

Правовий статус Служби зовнішньої розвідки України визначений статтею 1 Закону України від 01 грудня 2005 року № 3160-ІV «Про Службу зовнішньої розвідки України» (далі Закон № 3160).

Згідно з частиною першою статті 1 Закону № 3160 Служба зовнішньої розвідки України є розвідувальним органом України, який функціонує як окремий державний орган, не належить до системи органів виконавчої влади та здійснює свою діяльність під загальним керівництвом Президента України та демократичним цивільним контролем відповідно до Закону України «Про розвідку».

Правові та організаційні засади функціонування розвідки, правовий статус і соціальні гарантії співробітників розвідувальних органів України та осіб, залучених до виконання розвідувальних завдань, а також порядок здійснення контролю за розвідкою визначає Закон України від 17 вересня 2020 року № 912-ІХ «Про розвідку» (далі Закон № 912), який набрав чинності 24 жовтня 2020 року.

Грошове забезпечення та оплата праці співробітників розвідувальних органів унормовані положеннями статті 42 Закону № 912.

Згідно з частиною другою статті 42 Закону № 912 грошове забезпечення та заробітна плата співробітників розвідувальних органів складається з: 1) посадового окладу; 2) окладу за військовим званням або надбавки за ранг державного службовця; 3) надбавки за вислугу років; 4) надбавки за роботу, що передбачає доступ до державної таємниці; 5) інших доплат, надбавок та винагород, передбачених законодавством; 6) премій.

30 серпня 2017 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі Постанова КМУ № 704), яка набрала чинності 01 березня 2018 року. Цією постановою затверджені тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, схеми тарифних розрядів, тарифних коефіцієнтів, визначені додаткові види грошового забезпечення, розміри надбавки за вислугу років тощо.

14 липня 2021 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 729 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704» (далі Постанова КМУ № 729), яка набрала чинності 17 липня 2021 року.

На підставі пункту 3 змін, що вносяться до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704, затверджених Постановою КМУ № 729, пункту 4 Постанови КМУ № 704 доповнений абзацами такого змісту:

«Установити, що посадові оклади військовослужбовців розвідувальних органів (крім військовослужбовців строкової військової служби) встановлюються відповідно до розмірів посадових окладів, установлених цією постановою для відповідних посад військовослужбовців Збройних Сил (додаток 2), із коефіцієнтом: для військовослужбовців кадрового складу 1,8; для військовослужбовців, які не належать до кадрового складу, 1,4.».

Таким чином, в липні 2021 року внаслідок змін, внесених до Постанови КМУ № 704 на підставі Постанови КМУ № 729, відбулося підвищення грошового забезпечення військовослужбовців розвідувальних органів.

Як наслідок, в силу положень частини четвертої статті 43 Закону № 2262 у осіб, які звільнені з розвідувальних органів і яким призначена пенсія відповідно до цього Закону, виникло право на перерахунок пенсії у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців. Оскільки підвищення грошового забезпечення військовослужбовців розвідувальних органів відбулось в липні 2021 року, право на перерахунок пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262, виникло з 01 серпня 2021 року, тобто з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, які тягнуть за собою зміну розміру пенсії (частина друга статті 51 цього Закону).

23 лютого 2022 року відповідно до частини четвертої статті 63 Закону № 2262 Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 23 лютого 2022 року № 144 «Про перерахунок пенсій особам, звільненим із розвідувальних органів» (далі Постанова КМУ № 114), яка набрала чинності 26 лютого 2022 року.

Відповідно до пункту 1 Постанови КМУ № 144 Кабінет Міністрів України постановив перерахувати з 01 серпня 2021 року пенсії, призначені за нормами Закону № 2262, особам із числа військовослужбовців розвідувальних органів (крім військовослужбовців строкової служби) виходячи з визначеного Постановою КМУ № 704 розміру грошового забезпечення за відповідними (прирівняними) посадами військовослужбовців.

Пунктом 4 Постанови КМУ № 144 на Пенсійний фонд України покладений обов`язок в одноденний строк після набрання чинності цією постановою повідомити своїм головним управлінням в областях, м. Києві про необхідність підготовки списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку, за формою згідно з додатком 1 і подання їх у п`ятиденний строк Міністерству оборони, Службі зовнішньої розвідки та Адміністрації Державної прикордонної служби.

На підставі отриманих списків Міністерство оборони, Служба зовнішньої розвідки, Адміністрація Державної прикордонної служби, з яких особи були звільнені із служби, готують довідки про розмір грошового забезпечення, яке буде враховуватися під час перерахунку пенсій, щодо кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно з додатком 2 (для осіб, пенсії яких перераховуються відповідно до пункту 1 цієї постанови) і додатком 3 (для осіб, пенсії яких перераховуються відповідно до п. 2 цієї постанови) та в місячний строк подають їх головним управлінням Пенсійного фонду України.

Щодо осіб, яких було звільнено із служби у розвідувальних підрозділах органів державної безпеки колишнього СРСР, Служби безпеки, що ліквідовані, довідки видаються Службою зовнішньої розвідки із зазначенням грошового забезпечення за відповідними посадами в такому державному органі з урахуванням пунктів 1 і 2 цієї постанови.

Міністерству соціальної політики разом із Пенсійним фондом України доручено забезпечити проведення перерахунку пенсій, передбаченого цією постановою.

Як вже було зазначено судом, з 01 серпня 2021 року у позивача як у особи, із числа військовослужбовців розвідувальних органів, якій призначена пенсія відповідно до Закону № 2262, виникло право на перерахунок пенсії виходячи з грошового забезпечення за відповідною (посадою) військовослужбовця, визначеного Постановою КМУ № 704 в редакції Постанови КМУ № 729.

Позивач, як особа із числа військовослужбовців розвідувальних органів, якій призначена пенсія відповідно до Закону № 2262, мав легітимні очікування, що його пенсія буде перерахована.

Однак такий перерахунок проведений не був через те, що зміни до інтегрованого комплексу інформаційних систем Пенсійного фонду України «Призначення та виплата пенсії деяким категоріям громадян», що дають можливість проведення перерахунку пенсій згідно Постанови КМУ №144 не внесені.

При цьому така підстава для непроведення або відтермінування перерахунку пенсії не передбачена законодавством, тобто держава фактично допустила втручання у право позивача на мирне володіння своїм майном з підстав, що не передбачені законом.

Держава в особі Кабінету Міністрів України визначила порядок та умови перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262, в тому числі шляхом затвердження Порядку № 45 і прийняття Постанови КМУ № 144.

І сама держава в особі її органів, в тому числі Пенсійний фонд України, не вчиняє передбачені нею ж в Порядку № 45 і Постанові КМУ № 144 дії, які є передумовою для проведення перерахунку пенсії, тобто не дотримується власних процедур та уникає виконання своїх обов`язків.

Тим більш, що з моменту набрання чинності Постановою КМУ № 144 минуло більше трьох років, чого було об`єктивно достатньо, як для виконання Постанови КМУ № 144, так і для коригування змін до інтегрованого комплексу інформаційних систем Пенсійного фонду України «Призначення та виплата пенсії деяким категоріям громадян».

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність у відповідача підстав для нездійснення перерахунку пенсії позивачу з урахуванням оновленої довідки, що свідчить про бездіяльність відповідача, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне визнати таку бездіяльність протиправною з наведених вище підстав.

Щодо обмеження пенсії позивача максимальним розміром десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень статті 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року №3668-VI (далі - Закон №3668-VI) максимальний розмір пенсії […] або щомісячного довічного грошового утримання […], призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України «Про державну службу» […] «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «Про пенсійне забезпечення», […], не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Водночас Законом № 3668-VI внесено зміни у статтю 43 Закону № 2262-XII, яку викладено в наступній редакції: «максимальний розмір пенсії […] не може перевищувати 10 прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність».

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 911-VIII від 24 грудня 2015 року внесено зміни до Закону № 2262 та частину п`яту статті 43 доповнено реченням такого змісту: «Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії […] не може перевищувати 10740 гривень».

Рішенням Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII.

Згідно з пунктом 2 резолютивної частини вказаного Рішення положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто 20 грудня 2016 року.

При цьому Конституційний Суд України стверджує, що обмеження максимального розміру пенсії, призначеної особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом №2262-ХІІ, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06 грудня 2016 року № 1774-VІII (далі - Закон № 1774-VІII), який набрав чинності з 01 січня 2017 року, внесені зміни у частину сьому статті 43 Закону 2262-ХІІ, слова і цифри «у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року» замінено словами і цифрами «по 31 грудня 2017 року».

Суд враховує правову позицію Верховного Суду, наведену в постановах від 30 жовтня 2020 року у справі №522/16881/17, від 17 жовтня 2021 року у справі №343/870/17, в яких викладено висновок у подібних правовідносинах щодо застосування Закону № 2262-ХІІ у питанні обмеження максимальним розміром пенсій військовослужбовців про те, що "… буквальне розуміння змін внесених Законом №1774-VIII з урахуванням рішення Конституційного Суду України №7-рп/2016 від 20 грудня 2016 року дозволяє стверджувати, що у Законі №2262-ХІІ відсутня частина сьома статті 43, а внесені до неї зміни, що полягають у зміні слів і цифр, є нереалізованими. Отже, внесені Законом №1774 до частини сьомої зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), самі по собі не створюють підстав для такого обмеження".

Крім того, Рішенням Конституційного Суду України від 12 жовтня 2022 року №7-р(ІІ)/2022 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), приписи статті 2 Закону № 3668-VI зі змінами, що поширюють свою дію на Закон № 2262-XII, в тім, що вони не забезпечують соціальних гарантій високого рівня, які випливають зі спеціального юридичного статусу громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також осіб, що збройно захищають суверенітет, територіальну цілісність та недоторканність України під час агресії Російської Федерації проти України, розпочатої в лютому 2014 року.

Тому обмеження відповідачем розміру пенсії позивача, право на пенсійне забезпечення якого встановлене Законом № 2262-ХІІ, є протиправним, а позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Разом з тим, з матеріалів справи судом встановлено, що позивачу з 01 березня 2022 року здійснено перерахунок пенсії у зв`язку із її індексацією (2022 рік). Визначено суму індексації на 2022 рік у розмірі 3422 гривні 94 копійки. Аналогічно проведено індексацію пенсії за 2023 рік (сума індексації 1500 гривень) і за 2024 рік (сума індексації 1500 гривень).

Тобто, питання щодо нарахування індексації не є спірним в даній справі, а її виплата не здійснюється виключно з тих підстав, що наявне обмеження пенсійних виплат в цілому.

Отже, судом не встановлено порушення прав позивача в цій частині, тому позовні вимоги щодо виплати пенсії з урахуванням індексації за відповідний рік задоволенню не підлягають.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача виплачувати пенсію, то суд зауважує, що наразі відсутні підстави вважати, що виплата пенсії позивачу буде порушена відповідачем, а тому задоволення позову в цій частині буде свідчити про вирішення спору, який ще відсутній, тобто на майбутнє, що суперечить засадам адміністративного судочинства та його принципам.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відтак, порушене право позивача підлягає судовому захисту шляхом визнання протиправними дій відповідача щодо обмеження максимальним розміром пенсії позивача та відновленню шляхом зобов`язання відповідача здійснити позивачу виплату пенсії без обмеження максимальним розміром, починаючи з 01 березня 2022 року, з 01 березня 2023 року та з 01 березня 2024 року, з урахуванням виплачених сум.

Визнання протиправною бездіяльності відповідача у непроведенні перерахунку та виплати пенсії позивачу на підставі довідки Військової частини НОМЕР_1 про розмір грошового забезпечення від 25 червня 2024 року № 222/4/162/349/2453, починаючи з 01 серпня 2021 року та відновленню шляхом зобов`язання відповідача здійснити з 01 серпня 2021 року позивачу перерахунок та виплату пенсії без обмеження максимальним розміром на підставі довідки Військової частини НОМЕР_1 про розмір грошового забезпечення від 25 червня 2024 року №222/4/162/349/2453, з урахуванням виплачених сум.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

Підсумовуючи, суд приходить висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Розподіл судових витрат за наслідками розгляду даної справи не здійснюється, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях на підставі частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI.

Керуючись статтями 2, 5-10, 72-90, 139, 242-246, 205, 250, 255, 257-262, 293-295 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві у непроведенні перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки Військової частини НОМЕР_1 про розмір грошового забезпечення від 25 червня 2024 року № 222/4/162/349/2453, починаючи з 01 серпня 2021 року.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві щодо обмеження максимальним розміром пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (, адреса: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16) здійснити з 01 серпня 2021 року ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) перерахунок та виплату пенсії без обмеження максимальним розміром на підставі довідки Військової частини НОМЕР_1 про розмір грошового забезпечення від 25 червня 2024 року №222/4/162/349/2453, з урахуванням виплачених сум.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (, адреса: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16) здійснити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) виплату пенсії без обмеження максимальним розміром, починаючи з 01 березня 2022 року, з 01 березня 2023 року та з 01 березня 2024 року, з урахуванням виплачених сум.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 01 вересня 2025 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Кочанова П.В.