Справа № 462/5460/25
Суддя: Боровков Д. О.
Дата ухвалення: 2025-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 462/5460/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2025 року м.Львів

Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді: Боровкова Д.О.,

при секретарі Мельник А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить скасувати постанову № 1224 начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковник ОСОБА_2 від 11 липня 2025 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 гривень Свої вимоги мотивує тим, що його притягнуто до відповідальності за те, що він допустив порушення вимог ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», оскільки він був оповіщений про виклик для уточнення даних на 29 червня 2025 року, проте не прибув у ІНФОРМАЦІЯ_2 , про причини неявки не повідомив. Однак, він раніше своєчасно уточнював дані, і тому вважає його виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 надмірним формалізмом, а оскаржувану постанову незаконною. Крім цього, під час розгляду справи йому не було роз`яснені його права та не було забезпечено право на захист. В зв`язку з наведеним, просить позов задовольнити.

Відповідач ІНФОРМАЦІЯ_2 надіслав до суду відзив на позов, у якому проти позови заперечив, зазначивши, що оскаржувана постанова винесена відповідно до вимог чинного законодавства. Так, позивач викликався до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення даних на 29 червня 2025 року шляхом направлення повістки, яка повернулася до відповідача з відміткою про те, що позивач особисто отримав повістку, а з`явився останній лише 11 липня 2025 року коли і була складена оскаржувана постанова. Таким чином, відповідачем дотримані вимоги Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою КМ України № 560 від 16.05.2024. В зв`язку з наведеним, просить у задоволені позову відмовити /а.с.22,23/.

Позивач подав до суду відповідь на відзив, у якому просить скасувати оскаржувану постанову з підстав, які є аналогічними тим, що зазначені ним у позові /а.с.33,34/

Суд ухвалив розглядати справу без позивача, який у судові засідання не з`явився двічі, проте у вищевказаній відповіді на відзив зазначив, що просить справу розглядати без його участі..

Суд ухвалив справу розглядати без участі представника відповідача, який будучи належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, до суду не з`явився, проте представник відповідача подав до суду письмовий відзив на позов.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши наявні докази у їх сукупності, вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 11 липня 2025 року офіцером мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 старшим лейтенантом ОСОБА_3 відносно позивача ОСОБА_1 було складено протокол № 1224 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП /а.с.26/.

У вказаному протоколі зазначено, що позивач ОСОБА_1 допустив порушення вимог ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», оскільки позивач був оповіщений про виклик для уточнення даних на 29 червня 2025 року о 09 год. 00 хв., проте, останній у вказані дату та час не прибув у ІНФОРМАЦІЯ_2 , про причини неявки не повідомив.

Того ж дня, 11 липня 2025 року начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковник ОСОБА_2 виніс постанову № 1224, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 гривень /а.с.10/.

Як убачається із копії повістки № 4008679 від 19 червня 2025 року, позивач повинен з`явитись 29 червня 2025 року о 09 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , для уточнення даних при ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с.24/.

Із поштового рекомендованого повідомлення встановлено, що вказана повістка була отримана особисто позивачем ОСОБА_1 22 червня 2025 року /а.с.27/.

Із відомостей, що містяться у додатку «Резерв +» встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку, оновив дані 19 травня 2025 року через Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів, та має право на відстрочку згідно з п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», як багатодітний батько /а.с.11/.

Звертаючись з позовною заявою до суду, позивач вважає вищезазначену постанову незаконною та такою, що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного з`ясування обставин по справі.

Частиною 3 статті 210-1 КпАП України встановлено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.

Відповідно до частини 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Правила військового обліку визначені у додатку №2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 № 1487. Зокрема п. 2 ч. 1 додатку №2 вказаних вище Правил закріплено, що призовники і військовозобов`язані повинні, зокрема, прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

Згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 28.07.2010 № 673 «Про затвердження переліку поважних причин неприбуття чи несвоєчасного прибуття військовозобов`язаного до військового комісаріату для призову на збори» поважними причинами неприбуття чи несвоєчасного прибуття військовозобов`язаного до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для призову на збори у строк, установлений територіальним центром комплектування та соціальної підтримки, які підтверджені відповідними документами (довідками) визнаються: смерть близького родича (батьків, дружини, дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича дружини (чоловіка), яка сталася пізніше ніж за сім діб до дати початку зборів; хвороба або необхідність догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), які проживають разом із військовозобов`язаним, у разі неможливості догляду за хворим іншим близьким родичем; здійснення стосовно військовозобов`язаного кримінального провадження, а також застосування до нього адміністративного стягнення або кримінального покарання, яке робить неможливим його прибуття; потрапляння під вплив надзвичайної ситуації, яка виникла під час призову на збори і стала перешкодою своєчасному прибуттю; складання державних іспитів у вищих навчальних закладах.

Відповідно до підпункту до абзацу 2 підпункту 2 пункту 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою КМ України № 560 від 16.05.2024, належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ , у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку вважається день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора.

ОСОБА_1 викликався до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення даних на 29 червня 2025 року шляхом направлення повістки № 4008679 від 19 червня 2025 року, яка повернулася до відповідача з відміткою про отримання повістки особисто позивачем 22 червня 2025 року, проте останній з`явився лише 11 липня 2025 року коли і була складена оскаржувана постанова. Доказів, що підтверджують наявність поважних причин нез`явлення до ТЦК, що передбачені постановою Кабінету Міністрів України від 28.07.2010 № 673, матеріали справи не містять.

Оновлення даних у Резер+ відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 673 від 28 липня 2010 року не є поважними причинами неприбуття чи несвоєчасного прибуття військовозобов`язаного до територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Таким чином, суд вважає, що в силу вищевказаних норм позивач повинен був прибути до ІНФОРМАЦІЯ_2 за повісткою № 4008679 від 19 червня 2025 року (оскільки він вважається належним чином повідомленим про його виклик, а також відсутні поважні причин його неприбуття), чого ним зроблено не було та у зв`язку з чим він допустив порушення частини 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку».

Позивач стверджує, що відповідачем було порушено процедуру притягнення його до адміністративної відповідальності, оскільки йому не були роз`яснені права та не забезпечено права на захист.

Суд вважає вищевказані твердження неспроможними та не бере їх до уваги з огляду на наступне.

Спеціальні строки розгляду справ про правопорушення, передбачені статтею 210-1 КУпАП, законодавцем не встановлені. Статтею 277 КУпАП визначено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

У протоколі про адміністративне правопорушення № 1224 від 11 липня 2025 року зазначено, що особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, роз`яснено положення статтею 63 Конституції України, його права та обов`язки, передбачені статтею 268 КУпАП, та повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 14.00 год. 11 липня 2025 року за адресою ОРТЦК, про що ОСОБА_1 власноручно розписався у протоколі без будь-яких зауважень.

Крім цього, позивачу було надано можливість написати власноручно пояснення, чим останній скористався, написавши лише, що: «Пояснення давати не бажає». Тобто, ніяких заяв чи клопотань, зокрема, про отримання правової допомоги позивач не заявляв.

З вказаного слідує, що позивач був обізнаний з його правами та про дату, час і місце розгляду справи, клопотань про перенесення розгляду справи та/або залучення захисника не заявляв, у зв`язку з чим в уповноваженої особи відповідача не було перешкод розглянути справу 11 липня 2025 року та, за наявності підстав, винести постанову у справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП.

У статті 268 КУпАП передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Як неодноразово викладено у постановах Верховного Суду з розгляду аналогічних справ, має бути сукупність умов підтвердження своєчасного сповіщення про місце і час розгляду справи і відсутність клопотання порушника про відкладення її розгляду. З цього випливає обов`язок ТЦК належним чином повідомити особу про розгляд справи про накладення штрафу.

В даному випадку відповідачем належним чином виконано обов`язок належним чином повідомити особу про розгляд адміністративної справи ( завчасно особисто під підпис у протоколі про адміністративне правопорушення), при цьому було відсутнє клопотання порушника про відкладення її розгляду, а останній особисто був присутній під час розгляду справи.

Крім цього, під час розгляду цієї справи, позивач не надав будь-яких доказів, які б спростовували його винуватість у вчиненні інкримінованого йому правопорушення.

З урахуванням викладеного, відповідачем доведено належними та допустимими доказами факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210-1 КУпАП, оскаржувана постанова винесена уповноваженою на те особою, в порядку та спосіб визначений КУпАП із дотриманням встановленої процедури та з урахуваннях усіх обставин справи, а відтак суд приходить до висновку, що позов підлягає залишенню без задоволення.

Відповідно до частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення відповідає вимогам КУпАП, винесена на підставі та в межах повноважень, наданих відповідачу, за наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, а отже є законною, у зв`язку з цим, рішення суб`єкта владних повноважень слід залишити без змін, а позовну заяву без задоволення

Судові витрати відносяться на рахунок позивача.

Керуючись ст. 2, 8, 9, 72-77, 78, 205, 241-246, 250, 286, 292, 295 КАС України, суд

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення залишити без задоволення, а постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковник ОСОБА_2 № 1224 від 11 липня 2025 року залишити без змін.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя:

Оригінал рішення.