Справа № 674/1324/25
Суддя: Тарновецький І.І.
Дата ухвалення: 2025-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 674/1324/25
УХВАЛА

іменем України

27 серпня 2025 рокум. Хмельницький
Суддя Хмельницького окружного адміністративного суду Тарновецький І.І., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до КНП ДМР Дунаєвецька багатопрофільна лікарня, директора Бец Алли Вікторівни про визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в Дунаєвецький районний суд Хмельницької області з позовом до КНП ДМР Дунаєвецька багатопрофільна лікарня, директора Бец Алли Вікторівни, в якому просить:

- визнати протиправними дії КНП ДМР Дунаєвецька багатопрофільна лікарня при наданні довідки ОСОБА_1 про заробітну плату за роботу по ліквідації аварії на Чорнобильській АЄС, в якій не врахована кратність та преміальні;

- зобов`язати КНП ДМР Дунаєвецька багатопрофільна лікарня надати довідку про заробітню плату ОСОБА_1 за роботу по ліквідації аварії на Чорнобильській АЄС, враховуючи кратність та преміальні.

Ухвалою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 29.07.2025 справу №674/1324/25 за позовом ОСОБА_1 до КНП ДМР Дунаєвецька багатопрофільна лікарня, директора Бец Алли Вікторівни про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, в порядку ст. 19 КАС України передано за підсудністю до Хмельницького окружного адміністративного суду.

Згідно з приписами статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Вирішуючи питання щодо відкриття провадження у справі за цією позовною заявою, суд виходить з наступного.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з п.п. 2, 7 ч. 1 ст. 4 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи;

суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

При цьому, для віднесення спору до юрисдикції адміністративного суду визначальними є його публічно-правовий характер та суб`єктний склад спірних правовідносин.

Своєю чергою, необхідною та єдиною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення цим суб`єктом владних управлінських функцій, при цьому ці функції повинні здійснюватись суб`єктом саме у тих правовідносинах, у яких виник спір.

Статтею 49 Кодексу законів про працю України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати працівникові на його вимогу довідку про його роботу на даному підприємстві, в установі, організації із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати.

Зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів вбачається, що спірні правовідносини стосуються визнання протиправними дій роботодавця позивача, який за його зверненням видав довідку, однак, на думку позивача, складові цієї довідки розраховані неправильно.

Вказане порушення, на думку позивача, зумовлює наявність у правонаступника роботодавця обов`язку видати нову довідку про заробітну плату з урахуванням кратності та преміальних.

Наведені позивачем у позовній заяві відомості свідчать про те, що між ним та комунальною установою Дунаєвецької районної ради "Дунаєвецька центральна районна лікарня" як правонаступником роботодавця наявний цивільно-правовий спір, в якому наведена вище установа не здійснює по відношенню до позивача владних управлінських функцій, а отже і не виступає суб`єктом владних повноважень у розумінні адміністративного судочинства.

Згідно з вимогами ст. 32 Закону України "Про оплату праці" трудові спори з питань оплати праці розглядаються і вирішуються згідно з законодавством про трудові спори.

Водночас за правилами частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства, суди розглядають у порядку цивільного судочинства.

Враховуючи характер спірних правовідносин та їх суб`єктний склад, суд дійшов висновку, що цей спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Правосуддя в Україні здійснюється шляхом розгляду і вирішення справ відповідно до процесуального законодавства України.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - Суд) у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви № 29458/04 та № 29465/04) від 20.07.2006 зазначено, що відповідно до прецедентної практики цього Суду термін «встановленим законом» у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, «що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом» (див. рішення у справі «Занд проти Австрії» (Zand v. Austria), заява № 7360/76). У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. Фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом, «встановленим законом», національний суд, який не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, що не мала регулювання законом.

Отже, висловлювання «судом, встановленим законом» зводиться не лише до правової основи самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Суддя зазначає, що неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень, а предметом перегляду - його акт індивідуальної дії, дія, бездіяльність. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Під час визначення юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Отже, позовні вимоги, які передані на розгляд до Хмельницького окружного адміністративного суду відповідно до ухвали Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 29.07.2025, в порядку визначеному ст. 19 КАС України, щодо визнання протиправними дій КНП ДМР Дунаєвецька багатопрофільна лікарня при наданні довідки ОСОБА_1 про заробітну плату за роботу по ліквідації аварії на Чорнобильській АЄС, в якій не врахована кратність та преміальні та зобов`язання відповідача надати довідку про заробітну плату, враховуючи кратність та преміальні, є трудовим спором, а отже підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи викладене суд вважає необхідним відмовити позивачу у відкритті провадження у порядку адміністративного судочинства та повернути йому позов з усіма доданими до нього матеріалами.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Суд роз`яснює, що наявний спір по справі віднесено до розгляду місцевого загального суду в порядку цивільного судочинства.

За встановлених обставин суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження в цій справі.

Керуючись пунктом 1 частини 1 статті 170, статтею 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до КНП ДМР Дунаєвецька багатопрофільна лікарня, директор Бец Алли Вікторівни про визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Головуючий суддя/підпис/І.І. Тарновецький
"Згідно з оригіналом" Суддя І.І. Тарновецький