Справа № 200/750/25
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2025-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2025 року справа №200/750/25

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Компанієць І.Д., Казначеєва Е.Г., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14 квітня 2025 року у справі № 200/750/25 (головуючий І інстанції Галатіна О.О.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії, -

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якій просив суд: визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в частині зупинення застосування пільги ОСОБА_1 , як учаснику війни, у вигляді 50-відсоткової знижки плати за користування комунальними послугами;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області поновити ОСОБА_1 на обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги з 01.01.2024 року для права отримання 50% знижки з оплати комунальних послуг належних їй як учаснику війни;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області поновити ОСОБА_1 з 01.01.2024 року пільгу у вигляді 50-відсоткової знижки плати за користування комунальними послугами, що була надана у відповідності до ст.14 ЗУ Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 23 вересня 2022 року у справі № 200/3910/22 зобов`язано Управління соціального захисту населення Слов`янської міської військово-цивільної адміністрації Краматорського району Донецької області надати ОСОБА_1 пільгу на отримання 50% знижки з оплати комунальних послуг як учаснику війни. Відповідно відомостей з реєстраційного особистого кабінету на порталі електронних послуг ПФУ у розділі Мої пільги, станом на теперішній час, місяць та рік останнього нарахування Позивачці пільги є грудень 2023 року. Даний факт зупинення застосування їй пільги у вигляді 50% знижки плати за користування комунальними послугами, що були надані у відповідності до ст.14 ЗУ Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, свідчить про протиправність дій Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, які полягають в порушенні права Позивачки на пільги як учаснику війни, інформацію про яку було включено до Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги, у зв`язку з чим Позивачка звернулась до суду із вказаним позовом.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 14 квітня 2025 року у справі № 200/750/25 позов задоволено частково, внаслідок чого визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо відновлення надання ОСОБА_1 , як учаснику війни, пільг, визначених частиною першою статті 14 Закону №3551-ХІІ. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області надати ОСОБА_1 , як учаснику війни, з 01.01.2024 пільги, у вигляді 50-відсоткової знижки плати за користування комунальними послугами, що була надана у відповідності до ст.14 ЗУ Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено практично ті самі доводи якими обґрунтовано відзив на позовну заяву.

Також, в доводах апеляційної скарги, пенсійний орган вказує, що позивачем порушено шестимісячний строк звернення до суду.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачем висловлено згоду з висновками місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.

Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Згідно посвідчення НОМЕР_3 від 24.11.2021, виданого Управлінням соціального захисту населення Слов`янської військово-цивільної адміністрації, позивач має статус учасника війни.

З метою отримання пільг для оплати житловокомунальних послуг для учасників війни 30.11.2021 позивачка звернулась до Управління соціального захисту населення Слов`янської міської військово-цивільної адміністрації Краматорського району Донецької області із заявою про вирішення питання про надання їй пільг як учаснику війни відповідно до Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 23 вересня 2022 року у справі № 200/3910/22 адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Слов`янської міської військово-цивільної адміністрації Краматорського району Донецької області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії задоволено.

Визнано протиправними дії Управління соціального захисту населення Слов`янської міської військово-цивільної адміністрації Краматорського району Донецької області щодо відмови в наданні пільг ОСОБА_1 пільг по оплаті житлово-комунальних послуг, належних їй як учаснику війни.

Зобов`язано Управління соціального захисту населення Слов`янської міської військово-цивільної адміністрації Краматорського району Донецької області надати ОСОБА_1 пільгу на отримання 50% знижки з оплати комунальних послуг як учаснику війни.

Вищезазначене рішення набуло законної сили 24 жовтня 2022 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 18.09.2023 року, було задоволено заяву про заміну сторони виконавчого провадження № 71673058 в адміністративній справі № 200/3910/22 з примусового виконання виконавчого листа, виданого 16.01.2023 про зобов`язання надати ОСОБА_1 пільгу на отримання 50% знижки з оплати комунальних послуг, як учаснику війни, з Управління соціального захисту населення Слов`янської міської військово-цивільної адміністрації Краматорського району Донецької області на Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька області, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, ).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 07.01.2025 року було встановлено, що я перебувала на обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги з 01.11.2021 року до 31.12.2023 року, що підтверджується повідомленнями про надання пільг на оплату житлово-комунальних послуг пільговику ОСОБА_1 № картки 4001- НОМЕР_4 , які були надані ГУ ПФУ до звіту про виконання рішення суду у справі № 200/3910/22.

Відповідно до вищезазначеної ухвали суду, щодо доводів позивача, що вона перебувала на обліку як пільговик лише до 31.12.2023 року, суд зазначив, що правовідносини між позивачем і відповідачем, які виникли після ухвалення рішення суду, зокрема, і щодо її перебування на обліку як отримувача пільг, виходять за межі предмету розгляду у справі № 200/3910/22, тому можуть бути предметом окремого оскарження у позовному провадженні у разі незгоди позивача із діями або бездіяльністю відповідача відносно перебування її на обліку як отримувача пільг після 31.12.2023 року.

Поряд із цим, такі доводи позивача суперечать її позиції відносно того, що повідомлення не містять інформації про включення ОСОБА_1 до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги.

Водночас, судом установлено, що повідомлення про надання пільг на оплату житлово-комунальних послуг пільговику ОСОБА_1 містять № картки 4001-49290831, що вказує на те, що вона перебувала на обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги.

Згідно відомостей з реєстраційного особистого кабінету ОСОБА_1 на порталі електронних послуг ПФУ у розділі Мої пільги, станом на теперішній час, місяць та рік останнього нарахування пільги є грудень 2023 року.

Спірним питанням даної справи є правомірність зупинення застосування позивачці пільги у вигляді 50% знижки плати за користування комунальними послугами, що були надані у відповідності до ст.14 ЗУ Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, оскільки середньомісячний сукупний дохід сім`ї Позивача в розрахунку на одну особу перевищив величину доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу (з 01 січня 2024 року 4240 грн. на одну особу).

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовий статус ветеранів війни, створення належних умов для їх життєзабезпечення, формування в суспільстві шанобливого ставлення до них врегульовані Законом України від 22 жовтня 1993 року №3551-ХІІ Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту (далі - Закон №3551-ХІІ).

Згідно з статтею 4 Закон №3551-ХІІ ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни.

Позивач має статус учасника війни, що підтверджується відповідним посвідченням № НОМЕР_2 , тому на неї поширюється дія Закону №3551-ХІІ.

Відповідно до пунктів 4, 5, 6, 18 частини першої статті 14 Закону №3551-ХІІ учасникам війни надаються, зокрема, такі пільги: 50-процентна знижка плати за користування житлом (квартирна плата) в межах норм, передбачених чинним законодавством (21 кв. метр загальної площі житла на кожну особу, яка постійно проживає у житловому приміщенні (будинку) і має право на знижку плати, та додатково 10,5 кв. метра на сім`ю); 50-процентна знижка плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) та скрапленим балонним газом для побутових потреб в межах середніх норм споживання. Площа житла, на яку надається знижка, при розрахунках плати за опалення становить 21 кв. метр опалювальної площі на кожну особу, яка постійно проживає у житловому приміщенні (будинку) і має право на знижку плати, та додатково 10,5 кв. метра на сім`ю. Для сімей, що складаються лише з непрацездатних осіб, надається 50-процентна знижка за користування газом для опалювання житла на подвійний розмір нормативної опалювальної площі (42 кв. метри на кожну особу, яка має право на знижку плати, та 21 кв. метр на сім`ю); 50-процентна знижка вартості палива, в тому числі рідкого, в межах норм, встановлених для продажу населенню, для осіб, які проживають у будинках, що не мають центрального опалення; позачергове користування всіма послугами зв`язку та позачергове встановлення телефонів (оплата у розмірі 20 процентів від тарифів вартості основних та 50 процентів - додаткових робіт). Абонементна плата за користування телефоном встановлюється у розмірі 50 процентів від затверджених тарифів.

Абзацом другим підпункту 1 пункту 9 розділу I Закону України від 28 грудня 2014 року №76-VIII Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України (далі - Закон №76-VIII) статтю 14 Закону №3551-ХІІ було доповнено частиною шостою такого змісту: Установити, що пільги, передбачені пунктами 1, 2, 4, 5, 6 та 18 частини першої цієї статті, надаються за умови, якщо розмір середньомісячного сукупного доходу сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (набрала чинності з 01 січня 2015 року).

Тобто наслідком запровадження такої умови для надання окремих пільг стало їх скасування для певного кола осіб.

У зв`язку з прийняттям Закону №76-VIII Кабінет Міністрів України постановою від 04 червня 2015 року №389 затвердив Порядок надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім`ї. Згідно з пунктом 1 Порядку №389 він визначає механізм реалізації права на отримання пільг з оплати послуг за користування житлом (квартирна плата, плата за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), управління багатоквартирним будинком, комунальних послуг (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення, тепло- та електропостачання, природний газ (в тому числі послуги з транспортування, розподілу та постачання, централізоване опалення, вивезення побутових відходів), паливом, скрапленим газом, телефоном, послуг із встановлення квартирних телефонів (далі - пільги) залежно від середньомісячного сукупного доходу сім`ї осіб, які мають право на пільги згідно із законодавчими актами, а також підтвердження права на інші види пільг, які надаються з урахуванням доходу (безоплатне одержання ліків, лікарських засобів, імунобіологічних препаратів, виробів медичного призначення, зубопротезування тощо) відповідно до законодавства.

За змістом пункту 2 Порядку №389 його дія поширюється на осіб, які мають право на пільги за соціальною ознакою згідно із Законом №3551-ХІІ.

Пунктом 3 Порядку №389 установлено, що пільги, зазначені у пункті 1 цього Порядку, надаються за рахунок коштів державного та місцевого бюджетів за умови, що середньомісячний сукупний дохід сім`ї пільговика в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу.

Відповідно до пункту 8 Порядку №389 відомості про доходи пільговиків і членів їх сімей на запити від органів Пенсійного фонду України ДПС надає у п`ятиденний строк у порядку, встановленому Пенсійним фондом України та Мінфіном.

Відомості про соціальні виплати/допомоги, які надаються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення (крім частини допомоги при народженні дитини, виплата якої проводиться одноразово, частини допомоги при усиновленні дитини, виплата якої проводиться одноразово, допомоги на поховання, одноразової допомоги, яка надається відповідно до законодавства або за рішеннями органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, організацій, установ незалежно від форми власності), на запити органів Пенсійного фонду України структурні підрозділи з питань соціального захисту населення надають у п`ятиденний строк у порядку, встановленому Пенсійним фондом України та Мінсоцполітики.

Для визначення станом на 1 січня кожного року права на отримання пільг для пільговиків, зазначених у пункті 2 цього Порядку, відомості про яких наявні в Реєстрі, під час визначення органами Пенсійного фонду України середньомісячного сукупного доходу враховуються доходи пільговика і членів його сім`ї (за наявності), зазначених у = пункті 4 = цього Порядку, за III і IV квартали попереднього календарного року.

Для визначення права на отримання пільг для пільговиків, зазначених у пункті 2 цього Порядку, які звернулися із заявою про внесення відомостей до Реєстру осіб, які мають право на пільги, за формою згідно з додатком 3 до Положення про Реєстр осіб, які мають право на пільги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 січня 2003 р. №117 Про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги (Офіційний вісник України, 2003 р., № 5, ст. 177) - із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 22 грудня 2023 р. №1351, під час визначення органами Пенсійного фонду України середньомісячного сукупного доходу враховуються доходи пільговика і членів його сім`ї (за наявності), зазначених у пункті 4 цього Порядку, за два квартали, що передують місяцю, який передує місяцю звернення.

У пункті 9 Порядку №389 зазначено, що структурні підрозділи з питань соціального захисту населення до 30 листопада 2022 р. з урахуванням отриманої інформації, зазначеної у пунктах 6-8 цього Порядку, визначають протягом десяти днів з дня отримання такої інформації середньомісячний сукупний дохід сім`ї в розрахунку на одну особу шляхом ділення загальної суми грошових доходів кожного члена сім`ї пільговика за попередні шість місяців на 6 і на кількість членів сім`ї.

Разом з тим, Рішенням Конституційного Суду України від 18 грудня 2018 року №12-р/2018 (справа №1-6/2018(2791/15) визнано неконституційними абзац другий підпункту 1, абзац другий підпункту 2, абзаци другий, третій, четвертий підпункту 3 пункту 9 розділу I Закону №76-VIII; частину шосту статті 14, частину другу статті 16 Закону №3551-XII зі змінами. Одночасно установлено, що вони втрачають чинність через три місяці з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Відтермінування втрату чинності цими положеннями Конституційний Суд України мотивував тим, що для відновлення попереднього рівня соціального захисту учасників війни, осіб, на яких поширюється чинність Закону №3551-ХІІ, осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, або встановлення альтернативних варіантів компенсації скасованих пільг потрібно передбачити кошти у Державному бюджеті України, внести відповідні зміни до законів України.

У зв`язку із прийняттям Конституційним Судом України Рішення від 18 грудня 2018 року №12-р/2018 положення частини шостої статті 14 Закону №3551-ХІІ втратили чинність з 18 березня 2019 року та застосуванню надалі не підлягають.

Конституційний Суд України у вказаному рішенні зазначив, що встановлення пільг ветеранам війни, особам, на яких поширюється чинність Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, є одним із засобів реалізації державою конституційного обов`язку щодо забезпечення соціального захисту осіб, які захищали Батьківщину, її суверенітет і територіальну цілісність, та членів їхніх сімей. Держава не може в односторонньому порядку відмовитися від зобов`язання щодо соціального захисту осіб, які вже виконали свій обов`язок перед державою щодо захисту її суверенітету і територіальної цілісності. Невиконання державою соціальних зобов`язань щодо ветеранів війни, осіб, на яких поширюється чинність вказаного Закону, підриває довіру до держави (абз.2 п.5 рішення).

Конституційний Суд України вважає, що соціальний захист ветеранів війни, осіб, на яких поширюється чинність Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, спрямований на забезпечення їм достатнього життєвого рівня. Обмеження або скасування пільг для ветеранів війни, осіб, на яких поширюється чинність Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту без рівноцінної їх заміни чи компенсації є порушенням зобов`язань держави щодо соціального захисту осіб, які захищали Вітчизну, та членів їхніх сімей. У разі зміни правового регулювання набуті вказаними особами пільги чи інші гарантії соціального захисту повинні бути збережені із забезпеченням можливості їх реалізації. Обмеження або скасування таких пільг, інших гарантій соціального захисту можливе лише у разі запровадження рівноцінних або більш сприятливих умов соціального захисту (абз.3 п.5 рішення).

З 18 березня 2019 року Законом №3551-XII та Порядком №389 визначено різні підходи щодо надання пільг, встановлених Законом №3551-XII, у тому числі статтею 14 для учасників війни. Так Закон №3551-XII не ставить у залежність надання пільг від середньомісячного доходу сім`ї пільговика в розрахунку на одну особу. У той же час чинними є положення Порядку №389, які умовою надання пільг вказують не перевищення середньомісячного сукупного доходу сім`ї пільговика в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців за величину доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу.

Так згідно з пунктом 11 Порядку №389 після закінчення дванадцяти місяців уповноважений орган визначає право пільговика на отримання пільг на наступний період відповідно до пункту 9 цього Порядку.

Відповідно до пункту 9 цього Порядку структурні підрозділи з питань соціального захисту населення до 30 листопада 2022 р. з урахуванням отриманої інформації, зазначеної у пунктах 6-8 цього Порядку, визначають протягом десяти днів з дня отримання такої інформації середньомісячний сукупний дохід сім`ї в розрахунку на одну особу шляхом ділення загальної суми грошових доходів кожного члена сім`ї пільговика за попередні шість місяців на 6 і на кількість членів сім`ї.

Органи Пенсійного фонду України з урахуванням отриманої інформації, зазначеної в пунктах 6-8 цього Порядку, визначають із 1 грудня 2022 середньомісячний сукупний дохід у розрахунку на одну особу сімей пільговиків, інформацію про яких внесено до Реєстру, шляхом ділення загальної суми грошових доходів кожного із членів сім`ї пільговика, на яких поширюються пільги, за попередні шість місяців на 6 і на кількість членів сім`ї.

Суд зазначає, що відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Конституція України є нормами прямої дії.

Згідно з пунктами 1, 6 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються права і свободи людини та громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту.

Також частиною третьою статті 2 Закону №3551-ХІІ визначено, що нормативні акти органів державної влади та органів місцевого самоврядування, які обмежують права і пільги ветеранів війни, передбачені цим Законом, є недійсними.

Частиною третьою статті 7 КАС України визначено, що у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Отже, виходячи із визначених загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, при вирішені питання надання пільг особам відповідно до Закону №3551-XII підлягають застосуванню положення цього Закону, який має вищу юридичну силу, а не норми Порядку №389, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України, якими істотно звужено обсяг встановлених законом прав.

Таким чином, з 19.03.2019 року частина шоста статті 14 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII, втратила чинність та застосуванню не підлягає.

Поряд з цим, Порядок №389 є підзаконним нормативним актом, прийнятим на виконання норм, з-поміж інших, Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, отже визнання неконституційною норми закону, на виконання його було прийнято унеможливлює його застосування навіть за умови, якщо відповідні зміни до нього не внесено.

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що з 19 березня 2019 року позивач як учасник війни має право на отримання пільг, передбачених пунктами 4, 5, 6, 18 частини першої статті 14 Закону №3551-ХІІ, без урахування умови щодо середньомісячного сукупного доходу її сім`ї, а відповідач безпідставно надання таких пільг не відновив, що є його протиправною бездіяльністю.

Поряд із цим, як вже зазначено вище, рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 23 вересня 2022 року у справі № 200/3910/22 адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Слов`янської міської військово-цивільної адміністрації Краматорського району Донецької області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії задоволено.

Визнано протиправними дії Управління соціального захисту населення Слов`янської міської військово-цивільної адміністрації Краматорського району Донецької області щодо відмови в наданні пільг ОСОБА_1 пільг по оплаті житлово-комунальних послуг, належних їй як учаснику війни.

Зобов`язано Управління соціального захисту населення Слов`янської міської військово-цивільної адміністрації Краматорського району Донецької області надати ОСОБА_1 пільгу на отримання 50% знижки з оплати комунальних послуг як учаснику війни.

Вищезазначене рішення набуло законної сили 24 жовтня 2022 року.

Слід зазначити, що відповідно до статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Аналогічні положення містяться в статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, статтями 14, 370 Кодексу адміністративного судочинства України.

Частиною другою статті 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Позивач, звертаючись до суду із позовом, позовні вимоги просила задовольнити з 01.01.2024, так як саме з цієї дати відповідачем припинено виплату пільг учаснику війни.

На підставі встановлених обставин справи, наведених норм законодавства України, що врегульовує спірні правовідносини, а також враховуючи межі позовних вимог, виходячи із наданих частиною другою статті 245 КАС України повноважень, суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог шляхом прийняття рішення про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо відновлення надання ОСОБА_1 як учаснику війни пільг, визначених частиною першою статті 14 Закону №3551-ХІІ, та зобов`язання відповідача надати ОСОБА_1 як учаснику війни з 01.01.2024 пільги, у вигляді 50-відсоткової знижки плати за користування комунальними послугами, що була надана у відповідності до ст.14 ЗУ Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту.

На виконання ухвали Першого апеляційного адміністративного суду від 24 липня 2025 року, позивачем надано заяву про поновлення строку звернення до суду. Зазначену заяву про поновлення строку обґрунтовано наступним.

Причиною пропуску строку на подання адміністративного позову у справі № 200/750/25 є обставини, які позбавили позивача можливості вчасно реалізувати своє право на оскарження протиправних дій Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та не залежали від волі, як позивача, відносно якого були порушені права, щодо зупинення застосування пільги, як учаснику війни, які передбачені ст.14 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Ці обставини підтверджуються тим, що ГУ Пенсійного фонду України, не було повідомлено позивача про прийняте рішення стосовно зупинення пільг, як учаснику війни з 01.01.2024 року. Про факт порушення прав, позивач дізналась лише при ознайомленні з ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 07.01.2025 року у справі № 200/3910/22, згідно якої судом було встановлено, що позивач перебувала на обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги з 01.11.2021 року до 31.12.2023 року, що підтверджується повідомленнями про надання пільг на оплату житлово-комунальних послуг пільговику ОСОБА_1 № картки 4001- НОМЕР_4 , які були надані ГУ ПФУ до звіту про виконання рішення суду у справі № 200/3910/22. Відповідно до вищезазначеної ухвали суду від 07.01.2025 року, суд зазначив, що правовідносини між позивачем і відповідачем, які виникли після ухвалення рішення суду, зокрема, і щодо перебування позивача на обліку як отримувача пільг, виходять за межі предмету розгляду у справі № 200/3910/22, тому можуть бути предметом окремого оскарження у позовному провадженні у разі незгоди позивача із діями або бездіяльністю відповідача відносно перебування її на обліку як отримувача пільг після 31.12.2023 року. Дослідивши обставини, якими обґрунтовано заяву про поновлення строку звернення до суду, колегія суддів вважає причини пропуску строку поважними, а отже позивачу слід поновити строк звернення до суду з зазначеним позовом.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про часткове задоволення позову.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.

Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Задовольнити заяву та поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду у справі № 200/750/25.

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14 квітня 2025 року у справі № 200/750/25 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14 квітня 2025 року у справі № 200/750/25 - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 28 серпня 2025 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.А. Блохін

Судді Е.Г. Казначеєв

І.Д. Компанієць