Справа № 520/22987/25
Суддя: Лук'яненко М.О.
Дата ухвалення: 2025-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

з питання забезпечення адміністративного позову

"29" серпня 2025 р. Справа № 520/22987/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Марина Лук`яненко, розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи заяву представника позивача про забезпечення позову по справі ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить суд (з урахуванням заяви про усунення недоліків від 28.08.2025):

1. визнати бездіяльність посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_2 , що виразилась у не розгляді заяви поданої адвокатом Альошиним В.С. в інтересах гр. ОСОБА_1 30.07.2025 року незаконною;

2. зобов`язати посадових ІНФОРМАЦІЯ_2 розглянути заяву адвоката Альошина В.С. в інтересах гр. ОСОБА_1 від 30.07.2025 року;

3. зобов`язати посадових ІНФОРМАЦІЯ_2 внести актуальні відомості до електронного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг» на підставі Тимчасового посвідчення № 153 від 20.01.2022 року та Довідки військово-лікарської комісії № 124 виданої 19.01.2022 року виданої ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_1 , номер в реєстрі «Оберіг» 4);

4. зобов`язати посадових ІНФОРМАЦІЯ_2 виключити з військового обліку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_1 , номер в реєстрі «Оберіг» 4).

Разом з позовною заявою представником позивача подано клопотання про забезпечення позову, в якому останній просить суд винести ухвалу про забезпечення позову, якою зобов`язати посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_2 на час розгляду відповідного позову видалити відомості з електронного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів "Оберіг" відомості, щодо порушень правил військового обліку громадянином ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_1 , номер в реєстрі «Оберіг» 4) та направити відповідну інформацію до органів Національної поліції.

В обґрунтування вимог клопотання про забезпечення позову зазначено, що 19.01.2022 позивав був виключений з військового обліку військовозобов`язаних на підставі п. 3 ч. 6 ст. 37 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу". 12.02.2025 позивач дізнався, що його повернуто на військовий облік та у застосунку "Резерв+" міститься відмітка про порушення правил військового обліку. Після внесення до електронного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів "Оберіг" інформації щодо порушень правил військового обліку відносно особи направляється відповідна інформація до органів Національної поліції та останні починають здійснювати розшук вказаної особи для доставки до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Оскільки при поданні відповідного позову до суду, є підстави вважати, що дії посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_2 є незаконними, а внесення відомостей щодо порушень правил військового обліку позивача суттєво порушують його права, тому, на думку заявника, є підстави для забезпечення позову.

Суд зазначає, що згідно частини 1 статті 154 КАС України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

З огляду на зазначене суд вважає за можливе у порядку ч.9 ст. 205 КАС України та ч.4 статті 229 КАС України розглянути заяву представника позивача в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи .

Вирішуючи подану заяву, суд виходить з наступного.

Відповідно до норми ч. 1 ст. 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Частиною 2 цієї статті визначено два випадки при яких допускається забезпечення позову, як до його пред`явлення, так і на будь-якій стадії розгляду справи: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Приписом п. 1, п. 4 ч. 1 ст. 151 КАС України встановлено види забезпечення позову шляхом зупиненням дії індивідуального акта та забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Пунктом 5 ч. 3 ст. 151 КАС України передбачено, що не допускається забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обов`язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення.

В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав будуть значними.

Суд звертає увагу, що будь-яке забезпечення позову у справі застосовується у виключних випадках за наявністю об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.

Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 "Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" та постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 року № 2 "Про практику застосування адміністративним судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, суд, розглядаючи заяву про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, з огляду на докази, надані стороною по справі для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема, у тому, що існує дійсна і реальна загроза невиконання рішення суду чи суттєва перешкода у такому виконанні, позов слід забезпечити саме у такий спосіб, про який просить позивач, а не якимось менш обмежувальним у правах способом для відповідача, такий спосіб є співмірним обсягу позовних вимог, позивач має легітимну мету забезпечити саме захист своїх прав та інтересів від неправомірних дій відповідача, а не завдати шкоди правам та інтересам відповідача.

Тобто, прийняття такого рішення доцільно та можливе лише в разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може в майбутньому ускладнити виконання судового рішення чи привести до потреби докласти значні зусилля для відновлення прав позивача.

Разом з тим, заява представника позивача обґрунтована лише припущеннями щодо можливих дій з боку відповідача чи інших уповноважених органів, їх посадових осіб.

У той час, слід звернути увагу на те, що заявником до заяви про забезпечення позову не додано жодних належних доказів, наявність якого свідчили про вчинення відповідачем, на час звернення до суду з цим позовом, вказаних дій та, відповідно, вказували б на необхідність вирішення судом питання про вжиття заходів забезпечення позову.

У спірних правовідносинах позивачем оскаржується бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 , що виразилась у не розгляді заяви поданої адвокатом Альошиним В.С. в інтересах гр. ОСОБА_1 30.07.2025 року, наслідком розгляду якої, на думку позивача, відповідач повинен внести відомості до електронного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг» та виключити з військового обліку ОСОБА_1 .

Суд зазначає, що правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби регламентовано Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу " (далі - Закон № 2232-XII).

Статтею 1 Закону № 2232-XII регламентовано поняття військового обов`язку.

Відповідно зі статтею 1 частинами 1, 2 та 3 Закону № 2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає, зокрема прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу.

Крім того, статтею 1 частинами 5 та 7 вищевказаного Закону передбачено, що від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом. Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

Згідно зі статтею 4 частиною 1 Закону України "Про військову службу і військовий обов`язок" встановлено, що комплектування військовослужбовцями Збройних Сил України та інших військових формувань, зокрема Збройні Сили України та інші військові формування комплектуються військовослужбовцями шляхом призову громадян України на військову службу.

Відповідно до статті 24 частини 1 пункту 4 Закону України "Про військову службу і військовий обов`язок" початком проходження військової служби вважається день відправлення у військову частину з районного (міського) військового комісаріату - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період, та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу.

Отже, мобілізація здійснюється на підставі певних фактичних обставин, визначених законодавством, які не є предметом розгляду по даній справі, а не на підставі інформації, наявної в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів "Оберіг", про який зазначає позивач.

Враховуючи викладене та наявні докази долучені заявником до заяви про забезпечення адміністративного позову, суд дійшов висновку про відсутність обставин, які відповідно до ст.150 КАС України є підставою для забезпечення позову.

Суд вважає, що позивач не навів належних та достатніх доводів в підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних його прав та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду.

Крім того, відсутні об`єктивні обставини та підстави для обґрунтованого припущення, що права (інтереси) позивача в подальшому можуть бути погіршені, порушені певними діями відповідача і для їх відновлення доведеться докласти значних зусиль та витрат. Для вжиття заходів забезпечення позову необхідні поважні підстави та обґрунтування таких підстав належними доказами.

При цьому, слід відмітити, що позов не може бути забезпечено таким способом, що фактично підмінює собою судове рішення в справі та вирішує позовні вимоги до розгляду справи по суті.

Вказана позиція викладена у постанові від 28.03.2018 Великої Палати Верховного Суду у справі № 800/521/17.

Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Враховуючи викладене та здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, з урахуванням питання реальності істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективного захисту, поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, суд дійшов висновку, що подана заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 5 ст. 154 КАС України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 150, 151, 154, 156, 241-243, 256, 294, 295 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 про забезпечення позову - залишити без задоволення.

Копії даної ухвали направити особам, які беруть участь у справі.

Ухвала з питань забезпечення адміністративного позову може бути оскаржена. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Роз`яснити, що ухвала підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги у строк згідно з ч.1 ст. 295 КАС України, а саме: протягом 15 днів з дати постановлення (підписання).

Текст ухвали складено та підписано 29.08.2025.

Суддя Марина Лук`яненко