Справа № 560/334/24
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2025-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/334/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Блонський В`ячеслав Костянтинович

Суддя-доповідач - Сторчак В. Ю.

27 серпня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Граб Л.С. Мацького Є.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 25 лютого 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

05.02.2025 до Хмельницького окружного адміністративного суду надійшла заява Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зміну способу та порядку виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду у справі №560/334/24, на стягнення з ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, з урахуванням вислуги в органах внутрішніх справ в розмірі 127 292,97 грн.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 25 лютого 2025 року у задоволенні заяви представника Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зміну способу та порядку виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду у справі №560/334/24 відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду, представником заявника подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та винести нове судове рішення, яким задовольнити подану заяву про зміну способу та порядку виконання рішення суду у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що станом на 04.02.2025 рішення Хмельницького окружного адміністративного суду у справі №560/334/24 в частині нарахованої але невиплаченої ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, з урахуванням вислуги в органах внутрішніх справ в розмірі 127 292,97 грн. не виконано, з причин незалежних від державного виконавця.

Апелянт просить задовольнити скаргу, шляхом скасування ухвали Хмельницького окружного адміністративного суду від 25.02.2025 № 560/334/24 та задоволення заяви Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області про зміну способу та порядку виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду у справі №560/334/24, на стягнення з ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, з урахуванням вислуги в органах внутрішніх справ в розмірі 127 292,97 грн.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість судового рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 02.04.2024 у справі №560/334/24 визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідача здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, з урахуванням вислуги в органах внутрішніх справ, та з урахуванням вже виплачених сум. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення набрало законної сили 04.09.2024.

01.01.2024 Хмельницький окружний адміністративний суд за заявою ОСОБА_1 видав виконавчий лист.

07.10.2024 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №76234062 та зобов`язано боржника виконати рішення протягом 10 робочих днів. Копію постанови направлено боржнику до виконання, стягувачу до відома.

14.10.2024 за вх. № 6744 на адресу відділу примусового виконання рішень надійшла відповідь ІНФОРМАЦІЯ_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), якою повідомлено державного виконавця про направлення 09.09.2024 № 696/14592 клопотання до військової частини НОМЕР_1 з метою погодження розрахунку потреби в коштах на виконання рішення в розмірі 127292,97 грн. Це клопотання було погоджено 19.09.2024 вх. № 306/7/7504.

Оскільки ІНФОРМАЦІЯ_3 не є розпорядником бюджетних коштів, з метою своєчасного виконання рішення суду для виділення кошторисних призначень 19.09.2024 за № 696/15112 було направлено додаткову заявку у Департамент фінансів Міністерства оборони України. Також 11.10.2024 вих. № 696/16915 повторно направлено заявку до Департаменту фінансів Міністерства оборони України про виділення коштів в розмірі 127292,97 грн.

Станом на 14.10.2025 грошові кошти на рахунок відповідача не надійшли, що унеможливило своєчасне виконання рішення суду.

03.01.2025 на адресу відділу примусового виконання рішень надійшла заява стягувача про невиконання боржником рішення суду.

03.01.2025 було складено акт державного виконавця про невиконання рішення суду та винесено постанову про накладення штрафу від 03.01.2025 ВП №76234062, якою за невиконання рішення суду без поважним причин накладено на боржника: ІНФОРМАЦІЯ_2 штраф на користь держави у розмірі 5100,00 грн.

Звертаючись до суду з заявою про зміну способу та порядку виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду у справі №560/334/24 в частині нарахованої але невиплаченої ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні, заявник просить суд змінити суть зазначеного рішення, шляхом заміни нарахування та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні на стягнення такої виплати.

Разом з тим, суд першої інстанції вказав, що спір носив немайновий характер, тоді як заявник просить стягнути з відповідача суму коштів, що свідчить про наявність майнового спору.

Крім того, варто зазначити, що суд під час прийняття рішення у цій справі не досліджував питання та не визначав конкретну суму виплати, яку має отримати позивач, а визнав право останнього на виплату одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, з урахуванням вислуги в органах внутрішніх справ. Тобто задоволення заяви у такий спосіб не узгоджується з приписами статті 378 КАС України.

Отже, на думку суду, зміна способу виконання рішення суду із зобов`язання на стягнення фактично змінює рішення суду по суті, з виходом при цьому за межі позовних вимог та вирішенням питання, що не було предметом дослідження судом при розгляді справи по суті.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що невиконання відповідачем рішення в частині виплати коштів через відсутність у нього відповідних бюджетних призначень в розумінні ч.3 ст.378 Кодексу адміністративного судочинства України не свідчить про неможливість виконання судового рішення та не може бути вагомою причиною для зміни способу і порядку його виконання, оскільки ця виплата буде виконана в порядку черговості при надходженні коштів із Державного бюджету України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Згідно зі ст.129-1 Конституції України, держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Положеннями ч.2 ст.14 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) також передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Аналогічні положення містяться у ст.370 КАС України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-VIII, виконавче провадження є завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (ч.1 ст.5 Закону №1404-VIII).

Таким чином, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень; повноваження щодо вчинення дій щодо примусового виконання рішення суду, у тому числі і щодо перевірки його виконання, покладено на органи державної виконавчої служби.

Згідно ч.3 ст.33 Закону №1404-VIII, за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Статтею 7 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 05.06.2012 року №4901-VI передбачено, що виконання рішень суду про зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за якими є державний орган, державне підприємство, юридична особа, здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.

У разі якщо рішення суду, зазначені в частині першій цієї статті, не виконано протягом двох місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, державний виконавець зобов`язаний звернутися до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення.

19.12.2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення положень про судовий контроль за виконанням судових рішень» від 21.11.2024 №4094-IX, яким статтю 378 КАС України викладено у новій редакції.

Так, відповідно до ч.ч.1, 2 ст.378 КАС України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення розглядається у двадцятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Частиною 3 ст.378 КАС України передбачено, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.

Крім того, враховуючи дискреційність повноважень відповідача щодо здійснення розрахунку на виконання рішення суду у цій справі, зміна застосованого судом способу захисту (зобов`язання вчинити вказані дії без визначення сум виплат) на фактично стягнення конкретних сум (які хоча і були розраховані відповідачем при обчисленні допомоги на підставі та на виконання судового рішення у цій справі, але безпосередньо судом не присуджувалися у конкретних розмірах), не відповідатиме юридичній сутності та змісту інституту, регламентованому статтею 378 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки зміна на підставі статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України способу і порядку виконання судового рішення не передбачає зміни обраного судом відповідно до статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України при ухваленні рішення способу відновлення порушеного права.

Невиконання відповідачем судового зобов`язання в частині виплати коштів через відсутність у нього відповідних бюджетних призначень в розумінні ч.3 ст.378 КАС України не свідчить про неможливість виконання судового рішення та не може бути вагомою причиною для зміни способу і порядку його виконання, оскільки ця виплата буде виконана при надходженні коштів із Державного бюджету України.

Відповідно до ст.23 Бюджетного кодексу України від 08 липня 2010 року № 2456-VI, будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України.

Порушенням бюджетного законодавства визнається порушення учасником бюджетного процесу встановлених цим Кодексом чи іншим бюджетним законодавством норм щодо складання, розгляду, затвердження, внесення змін, виконання бюджету та звітування про його виконання, а саме: взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом чи законом про Державний бюджет України та здійснення видатків бюджету чи надання кредитів з бюджету без встановлених бюджетних призначень або з їх перевищенням всупереч цьому Кодексу чи закону про Державний бюджет України; (п.20, 29 ч.1 ст.116 Бюджетного кодексу України).

Таким чином, оскільки суд під час прийняття рішення у цій справі не досліджував питання та не визначав конкретну суму виплати, яку має отримати позивач, а лише визнав право останнього на виплату одноразової грошової допомоги при звільненні, що не узгоджується з приписами статті 378 КАС України, колегія суддів вважає, що висновки судового рішення щодо способу і порядку його виконання не можуть бути змінені іншим судовим рішенням без відповідного обґрунтування виняткової необхідності застосування такої зміни рішення.

Враховуючи наведені вище обставини в їх сукупності суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення заяви представника Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зміну способу та порядку виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 02.04.2024 у справі №560/334/24.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Згідно з ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) залишити без задоволення, а ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 25 лютого 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Сторчак В. Ю.

Судді Граб Л.С. Мацький Є.М.