Справа № 640/5126/20
Суддя: Черникова А.О.
Дата ухвалення: 2025-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2025 року Справа№640/5126/20

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Черникової А.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення від 31.01.2020 № І-010/2020, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі-позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури (далі-відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення від 31.01.2020 № І-010/2020.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що висновки дисциплінарного провадження відносно позивача є необґрунтованими.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 березня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними матеріалами справи.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 червня 2020 року судом залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ).

Представник відповідача надав до суду відзив, у якому заперечував проти задоволення позовних вимог, зазначивши, що доводи та обґрунтування позову стосуються загалом рішення дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Черкаської області № 87 від 31.10.2019, що не є предметом розгляду даної справи. Натомість, аргументи щодо спірного рішення ВКДКА від 31.01.2020 № І-010/2020 є безпідставними, незначними та такими, що не можуть слугувати підставою для його скасування.

Отже, відповідачем наголошено, що оскаржуване рішення прийнято у спосіб та в межах наданих повноважень, правомірно, відповідно до вимог чинного законодавства України, з дотриманням процедури його прийняття.

У відповіді на відзив позивач звертав увагу на тому, що діючи всупереч принципу презумпції невинуватості кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури Черкаської області здійснювала дисциплінарне провадження без наявності доказів про дисциплінарний проступок позивача, а відповідач не звернула на це уваги і свої висновки при розгляді скарги також обґрунтувала на відсутності таких доказів, що в свою чергу вплинуло на принцип доведеності вини адвоката у вчиненні дисциплінарного проступку.

У запереченні на відповіді на відзив відповідач наголошував на безпідставності аргументів позивача, викладених у відповіді на відзив, оскільки такі не відповідають дійсності. Зауважено, що дисциплінарне провадження здійснено з дотриманням встановленої процедури та на підставі наявних доказів і матеріалів дисциплінарного провадження.

Відповідно до п. 2 розділу II Закону України від 13 грудня 2022 року № 2825-IX «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» справу передано на розгляд Донецькому окружному адміністративному суду.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 29 травня 2025 року адміністративна справа № 640/5126/20 прийнята до провадження суду та призначена за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 29 травня 2025 року позовну заяву залишено без руху відповідно до ч. 13 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України; встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 3 червня 2025 року продовжено розгляд адміністративної справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

В період з 9 червня 2025 року по 30 червня 2025 року включно суддя Черникова А.О. перебувала у щорічній відпустці.

23 червня 2025 року до суду відповідачем подано відзив на позовну заяву, у якому останній повторно просив відмовити у задоволенні позову, а також подано клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін. В обґрунтування зазначеного клопотання відповідач зазначає, що ВКДКА бажає взяти особисту участь у розгляді даної справи та надати свої усні пояснення, підтримати позицію викладену у відзиві на позовну заяву у судовому засіданні.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 02 липня 2025 року у задоволенні клопотання Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури про розгляд адміністративної справи № 640/5126/20 у судовому засіданні з повідомленням сторін відмовлено.

Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру адвокатів України (на час спірних правовідносин) адвокат Негієвич Ігор Валерійович здійснював адвокатську діяльність на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 000751 від 03.05.2017, видане Радою адвокатів Черкаської області.

30 липня 2019 року на адресу КДКА Черкаської області надійшла скарга ОСОБА_2 на дії адвоката Негієвич Ігоря Валерійовича.

За результатами розгляду скарги ОСОБА_2 щодо поведінки адвоката ОСОБА_1 , довідки та матеріалів перевірки, 02 жовтня 2019 року Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури Черкаської області у складі дисциплінарної палати прийняла рішення №83, яким порушила дисциплінарну справу стосовно адвоката ОСОБА_1 , за ознаками дисциплінарного проступку, передбаченого ч. 2 ст. 34 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», який полягає у порушенні ч. 1 ст. 12 Правил адвокатської етики, затверджених 09 червня 2017 року Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 2017 року та п. 2 ч. 1 ст. 21, п. 5 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

31 жовтня 2019 року дисциплінарна палата кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Черкаської області, розглянувши у відкритому засіданні матеріали дисциплінарної справи відносно адвоката ОСОБА_1 , на підставі п. 3 ч. 2 ст. 31, статей 33, 34, 35, 40, 41, 50 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» прийняла рішення № 87, за яким поведінку адвоката ОСОБА_1 визначено як грубе одноразове порушення Правил адвокатської етики, та вирішила за вчинення адвокатом дисциплінарного проступку, а саме, за неналежне виконання останнім взятих на себе зобов`язань по договору та невиконання зобов`язань при розірванні угоди в односторонньому порядку, застосувати до адвоката ОСОБА_1 , дисциплінарне стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю строком на 1 (один) рік.

22 листопада 2019 року адвокат ОСОБА_1 , не погоджуючись з прийнятим рішенням, звернувся до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури.

31 січня 2020 року Вища кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури, розглянувши у відкритому засіданні скаргу ОСОБА_1 на рішення дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Черкаської області № 87 від 31 жовтня 2019 року про притягнення його до дисциплінарної відповідальності та застосування дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю строком на один рік, прийняла рішення №І010/2020, яким вирішила вищезазначену скаргу задовольнити частково: рішення дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Черкаської області № 87 від 31.10.2019 року про притягнення адвоката ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та застосування дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю строком на один рік - скасувати, та ухвалити нове рішення про притягнення адвоката ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та застосування дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю строком на чотири місяці.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 131-2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура. Засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються законом.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначає Закон України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Згідно частин 1, 2 статті 33 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвоката може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження з підстав, передбачених цим Законом.

Дисциплінарне провадження - процедура розгляду письмової скарги, яка містить відомості про наявність у діях адвоката ознак дисциплінарного проступку.

Частиною 1 статті 34 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що підставою для притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку.

Згідно з нормами частин 1, 2 статті 36 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», право на звернення до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури із заявою (скаргою) щодо поведінки адвоката, яка може бути підставою для дисциплінарної відповідальності, має кожен, кому відомі факти такої поведінки. Не допускається зловживання правом на звернення до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, у тому числі ініціювання питання про дисциплінарну відповідальність адвоката без достатніх підстав, і використання зазначеного права як засобу тиску на адвоката у зв`язку із здійсненням ним адвокатської діяльності.

Як передбачено ч. 1 ст. 21 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», під час здійснення адвокатської діяльності адвокат зобов`язаний: 1) дотримуватися присяги адвоката України та правил адвокатської етики; 2) на вимогу клієнта надати звіт про виконання договору про надання правової допомоги; 3) невідкладно повідомляти клієнта про виникнення конфлікту інтересів; 4) підвищувати свій професійний рівень; 5) виконувати рішення органів адвокатського самоврядування; 6) виконувати інші обов`язки, передбачені законодавством та договором про надання правової допомоги.

Згідно ч. 3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Частиною 5 цієї статті передбачено, що зміст договору про надання правої допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Відповідно ч. 1 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги (ч. 2 ст. 30 Закону).

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ч. 3 ст. 30 Закону).

Пунктом 3 ч. 2 ст. 31 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що накладення на адвоката дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю може застосовуватися виключно у разі систематичного або грубого одноразового порушення правил адвокатської етики.

Питання прийняття рішення у дисциплінарній справі врегульовано статтею 41 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», за змістом якої за результатами розгляду дисциплінарної справи дисциплінарна палата кваліфікаційно- дисциплінарної комісії адвокатури приймає рішення про притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку і застосування до нього дисциплінарного стягнення або про закриття дисциплінарної справи.

Відповідно до Преамбули Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09 червня 2017 року, Конституція України проголосила щонайважливішу соціальну функцію адвокатури - забезпечення права на захист від обвинувачення та надання професійної правничої допомоги (правової допомоги).

Надзвичайна важливість функціонального навантаження адвокатури вимагає від адвокатів слідування високим етичним стандартам поведінки. При цьому специфіка, комплексний характер обов`язків, що покладені на адвокатуру, обумовлюють необхідність збалансування засад служіння адвоката інтересам окремого клієнта та інтересам суспільства в цілому, дотримання принципів законності і верховенства права.

Відповідно до статті 11 Правил адвокатської етики, адвокат зобов`язаний надавати професійну правничу (правову) допомогу клієнту, здійснювати його захист та представництво компетентно і добросовісно, що передбачає знання відповідних норм права, наявність необхідного досвіду їх застосування, доскональність у врахуванні всіх обставин, що стосуються доручення клієнта та можливих правових наслідків його виконання, ретельну підготовку до виконання доручення.

Згідно статті 12-1 Правил адвокатської етики, адвокат повинен бути добропорядним, чесно та гідно виконувати свої професійні обов`язки. Адвокату заборонено робити завідомо неправді ви заяви стосовно суті доручення, фактичних обставин, що мають до нього відношення, їх правової оцінки, прав і обов`язків адвоката, клієнта, а також обсягу своїх повноважень щодо представництва інтересів клієнта.

Відповідно до положень ст. 14 Правил адвокатської етики, договір про надання правової допомоги - договір, за яким одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується надавати правову допомогу іншій стороні договору (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору, у випадку, якщо така оплата передбачена договором.

Статтею 26 Правил адвокатської етики встановлено, що адвокат зобов`язаний інформувати клієнта про його законні права та обов`язки. Адвокат повинен з розумною періодичністю інформувати клієнта про хід та результати виконання доручення і своєчасно відповідати на запити клієнта про стан його справи.

Інформація має подаватися клієнту в обсязі, достатньому для того, щоб він міг приймати обґрунтовані рішення стосовно суті свого доручення та його виконання.

Відповідно до статті 27 Правил адвокатської етики, кожному дорученню, незалежно від розміру обумовленого гонорару, адвокат повинен приділяти розумно необхідну для його успішного виконання увагу. Адвокат повинен намагатися оперативно виконувати доручення клієнта, визначених в договорі про надання правової допомоги, дотримуючись при цьому всіх інших вимог, що пред`являються законом і Правилами.

Окрім того, статтями 28, 29, 30 Правил адвокатської етики врегульовано питання отримання адвокатом гонорару, порядок його обчислення, зміни; компенсації витрат, пов`язаних з виконанням договору.

Статтею 32 Правил адвокатської етики передбачено, що адвокат має право в будь- який час достроково (до завершення виконання доручення) розірвати договір з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, в односторонньому порядку на умовах передбачених договором.

Згідно статті 35 Правил адвокатської етики, при розірванні договору (незалежно від причин) адвокат зобов`язаний: повернути клієнту отримані від нього документи, а також документи, видані адвокату для клієнта іншими особами в ході виконання доручення; проінформувати клієнта щодо здійсненої адвокатом роботи (наданих послуг) і передати клієнту копії процесуальних документів, наявних у адвоката.

Згідно зі ст. 2 Положення про порядок прийняття та розгляду скарг щодо неналежної поведінки адвоката, яка може мати наслідком його дисциплінарну відповідальність, затвердженого Рішенням Ради адвокатів України від 30.08.2014 № 120, із змінами та доповненнями (далі - Положення), дисциплінарним провадженням визнається процедура розгляду письмової скарги, яка містить відомості про наявність у діях адвоката ознаки дисциплінарного проступку.

Згідно ст. 3 Положення, адвоката може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності лише в порядку дисциплінарного провадження, з підстав вчинення ним дисциплінарного проступку, види якого передбачені статтею 34 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Як передбачено ст. 9 Положення, право на звернення до кваліфікаційно- дисциплінарної комісії адвокатури із заявою (скаргою) щодо поведінки адвоката, яка може бути підставою для дисциплінарної відповідальності, має кожен, кому відомі факти такої поведінки.

Відповідно до ст. 12 Положення, дисциплінарну справу стосовно адвоката не може бути порушено за заявою (скаргою), що не містить відомостей про наявність ознак дисциплінарного проступку адвоката, а також за анонімною заявою (скаргою).

Згідно з ст. 43 Положення, розгляд дисциплінарної справи здійснюється на засадах змагальності. Під час розгляду справи дисциплінарна палата заслуховує повідомлення члена дисциплінарної палати, який проводив перевірку, про результати перевірки, пояснення адвоката, стосовно якого порушено дисциплінарну справу, особи, яка ініціювала питання про дисциплінарну відповідальність адвоката, та пояснення інших заінтересованих осіб.

Положеннями частин першої та п`ятої статті 50 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури утворюється з метою визначення рівня фахової підготовленості осіб, які виявили намір отримати право на заняття адвокатською діяльністю, та вирішення питань щодо дисциплінарної відповідальності адвокатів.

До повноважень кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури належать, зокрема, здійснення дисциплінарного провадження стосовно адвокатів. У передбачених цим Законом випадках повноваження кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури здійснює її кваліфікаційна або дисциплінарна палата.

Згідно з частинами 7 та 8 вказаної статті рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури приймається шляхом голосування більшістю голосів від загальної кількості членів її палат. Рішення палати приймається шляхом голосування більшістю голосів від загальної кількості її членів, крім випадків, передбачених цим Законом.

Рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його прийняття до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури або до суду.

Відповідно до частини першої статті 52 Закону Вища кваліфікаційно- дисциплінарна комісія адвокатури є колегіальним органом, завданням якого є розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність кваліфікаційно-дисциплінарних комісій адвокатури.

Згідно з частиною четвертою статті 52 Закону Вища кваліфікаційно- дисциплінарна комісія адвокатури: розглядає скарги на рішення, дії чи бездіяльність кваліфікаційно-дисциплінарних комісій адвокатури; узагальнює дисциплінарну практику кваліфікаційно-дисциплінарних комісій адвокатури; виконує інші функції відповідно до цього Закону.

В частині п`ятій статті 52 Закону зазначається, що Вища кваліфікаційно- дисциплінарна комісія адвокатури за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури має право: 1) залишити скаргу без задоволення, а рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури без змін; 2) змінити рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури; 3) скасувати рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури та ухвалити нове рішення; 4) направити справу для нового розгляду до відповідної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури та зобов`язати кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури вчинити певні дії.

Як убачається з матеріалів справи, 30 липня 2019 року на адресу КДКА Черкаської області надійшла скарга ОСОБА_2 на поведінку адвоката Негієвич І.В.

У скарзі ОСОБА_2 було зазначено, що 05 листопада 2018 року між нею та адвокатом Негієвич І.В. було укладено Договір про надання правової допомоги та сплачено гроші, однак ніяких послуг адвокатом не було надано.

На думку третьої особи у справі, бездіяльність адвоката полягала в тому, що адвокат не виконав взяті на себе зобов`язання по договору від 05 листопада 2018 року, а саме не провів належного захисту її інтересів у цивільній справі №750/1-516/16-ц щодо скасування мирової угоди від 20 квітня 2017 року, безпідставно в односторонньому порядку 24 квітня 2019 року розірвав вказаний вище Договір і разом з тим не надав їй звіту про виконання вказаного договору та акту звірки взаєморозрахунків між ними.

Зазначає, що адвокат ОСОБА_1 не повернув їй отримані документи, а саме, процесуальні документи, копію матеріалів цивільної справи №750/10516/16-ц, всі скарги та інші письмові докази.

Вказувала, що адвокат умисно ухилявся від отримання направлених нею 24 квітня 2019 року та 01 червня 2019 року поштовим зв`язком вимог щодо надання звіту та акту взаємних розрахунків, та відповідно не виконав таких дій перед нею, як клієнтом по договору.

Також зауважувала у скарзі, що адвокат ОСОБА_1 не повернув їй частину коштів із отриманих від неї, як гонорар, які не були ним відпрацьовані у зв`язку із невиконанням, взятих на себе зобов`язань.

Як зазначалось судом вище, 31 жовтня 2019 року дисциплінарна палата кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Черкаської області, розглянувши у відкритому засіданні матеріали дисциплінарної справи відносно адвоката ОСОБА_1 , на підставі п. 3 ч. 2 ст. 31, статей 33, 34, 35, 40, 41, 50 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» прийняла рішення № 87, за яким поведінку адвоката ОСОБА_1 визначено як грубе одноразове порушення Правил адвокатської етики, та вирішила за вчинення адвокатом дисциплінарного проступку, а саме, за неналежне виконання останнім взятих на себе зобов`язань по договору та невиконання зобов`язань при розірванні угоди в односторонньому порядку, застосувати до адвоката ОСОБА_1 , дисциплінарне стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю строком на 1 (один) рік.

Згідно з означеного рішення дисциплінарною палатою КДКА Черкаської області встановлено недотримання адвокатом ОСОБА_1 вимог ч. 5 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» під час оформлення та підписання із скаржницею ОСОБА_2 договору про надання правової допомоги 05.11.2018 року, оскільки в тексті договору не зазначено конкретного предмету цієї угоди, зокрема в якій справі та в яких правовідносинах має бути надана така правова допомога заявниці і яка конкретно допомога та в якому обсязі, з урахуванням відповідних стадій судового розгляду.

Також, дисциплінарна палата констатувала, що адвокатом Негієвич І.В. в порушення п. 2 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» не було надано на вимогу клієнта звіт про виконання договору про надання правової допомоги, та навіть не отримано за місцем своєї робочої адреси як в м. Черкаси, так і за адресою вказаною в договорі: м. Київ, вул. Олеся Гончара, 52, оф. 1-А, рекомендовані листи, які направлялись скаржницею з вимогами виконання таких дій зі сторони адвоката.

Дисциплінарною палатою встановлено, що адвокат ОСОБА_1 своїми діями допустив порушення вимог статті 12 Правил адвокатської етики, затверджених 09 червня 2017 року Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 2017 року, де передбачено, що адвокат всією своєю діяльністю повинен стверджувати повагу до адвокатської професії, яку він уособлює, її сутності та громадського призначення, сприяти збереженню та підвищенню поваги до неї в суспільстві. Цього принципу адвокат зобов`язаний дотримуватися у всіх сферах діяльності: професійній, громадській, публіцистичній та інших.

Також вказано, що адвокат не дотримався вимог, передбачених статтями 25-27 та 35 Правил адвокатської етики щодо принципу законності при виконанні доручення клієнта та зобов`язання інформувати останнього про хід та результати виконання доручення і дотримуватися принципу добросовісності в тому числі і при розірванні договору із клієнтом.

З огляду на викладе вище, дисциплінарна палата дійшла висновку про те, що обставини, викладені у скарзі ОСОБА_2 щодо неналежної поведінки адвоката ОСОБА_1 , в переважному обсязі знайшли своє підтвердження, зокрема щодо неналежного виконання останнім взятих на себе зобов`язань по договору та не виконання зобов`язань при розірванні угоди в односторонньому порядку.

Дії адвоката ОСОБА_1 дисциплінарна палата кваліфікувала як грубе одноразове порушення правил адвокатської етики.

Звертаючись до відповідача, адвокат у скарзі на рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Черкаської області від 31.10.2019 № 87 зазначав, що не заперечує факту укладання договору про надання правничої допомоги громадянці ОСОБА_2 на умовах pro bono, оскільки допомогти їй просив його знайомий.

У зв`язку з цим вважав, що будь-які посилання скаржниці на перерахування нею грошей в розмірі 2 750 доларів США, а також відсутність відповідних додатків до договору, актів та звітів про сплачені гроші, не відповідають фактичним обставинам виконання ним своїх обов`язків та вказує, що таких додатків не існує.

Крім цього адвокат пояснював, що після підписання договору скаржниця відмовилась виконувати свої дії і просила вирішити всі питання без її участі, в тому числі і незаконним шляхом, у зв`язку з чим він прийняв рішення про розірвання договору.

На виконання договору адвокатом було здійснено опитування клієнта, аналіз документації та надані юридичні консультації. Адвокат Негієвич І.В. стверджує, що жодних документів ОСОБА_2 йому нf зберігання не надавала, тому питання про повернення їх після розірвання договору не виникало.

Також звертав увагу, що в оскаржуваному рішенні є посилання на пояснення третіх осіб без належного обґрунтування їх змісту та відношення до матеріалів самої дисциплінарної справи.

Вважав, що Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури в порушення вимог ст. 43 Положення про порядок прийняття та розгляду скарг щодо неналежної поведінки адвоката, яка може мати наслідком його дисциплінарну відповідальність, згідно якого розгляд дисциплінарної справи здійснюється на засадах змагальності, які за своєю сутністю передбачають обов`язок кожної сторони довести обставини, що мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, - надала перевагу безпідставним судженням ОСОБА_2 , які не підкріплені жодними доказами щодо порушення адвокатом Правил адвокатської етики, а його пояснення та доводи відкинула, як такі, що були нещирими та наданими як намагання уникнути відповідальності.

Звертав увагу, що дисциплінарна палата КДКА Чернігівської області у своєму рішенні зазначила, що з урахуванням суттєвих наслідків вчиненого дисциплінарного проступку адвокатом, його дії кваліфіковано як такі, що мають ознаки підриву авторитету адвокатської діяльності, що підпадає під визначення підстави для накладання на адвоката дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на заняття адвокатською діяльністю.

Також, позивач зауважував у скарзі до відповідача на тому, що дисциплінарною палатою не визначено конкретну правову норму Правил адвокатської етики, яку було порушено адвокатом, внаслідок чого він був притягнутий до дисциплінарної відповідальності.

Просив скасувати рішення дисциплінарної палати КДКА Черкаської області №87 від 31 жовтня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким закрити провадження по справі.

Як встановлено судом, 31 січня 2020 року Вища кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури, розглянувши у відкритому засіданні скаргу ОСОБА_1 на рішення дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Черкаської області № 87 від 31 жовтня 2019 року про притягнення його до дисциплінарної відповідальності та застосування дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю строком на один рік, прийняла рішення №І010/2020, яким вирішила вищезазначену скаргу задовольнити частково: рішення дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Черкаської області № 87 від 31.10.2019 про притягнення адвоката ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та застосування дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю строком на один рік - скасувати, та ухвалити нове рішення про притягнення адвоката ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та застосування дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю строком на чотири місяці.

Суд вважає за необхідне зазначити, що обґрунтування позовних вимог позивача полягає, в більшій частині, у незгоді з рішенням Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Черкаської області.

Зокрема, позивач у позовній заяві зазначає, що рішення КДКА Черкаської області та рішення ВКДКА, на його думку, прийнято з порушенням вимог Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; такими, що не відповідають фактичним обставинам виконання Позивачем своїх обов`язків; з порушенням принципу змагальності.

Водночас, суд наголошує, що рішення дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Черкаської області № 87 від 31.10.2019 не є предметом розгляду даної справи, а тому доводи щодо такого рішення не підлягають оцінці в межах даного спору.

Щодо незгоди позивача з висновками ВКДКА за наслідком розгляду скарги на рішення дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Черкаської області № 87 від 31.10.2019, зокрема щодо посилання в рішенні дисциплінарної палати на пояснення третіх осіб без належного обґрунтування їх змісту та відношення до матеріалів самої дисциплінарної справи, відсутності оцінки доведеності обставин скарги скаржницею та відповідних заперечень адвоката, мають наслідком скасування цього рішення як необґрунтованого та незаконного суд зазначає, що відповідачем досліджено наявні в матеріалах справи пояснення учасників дисциплінарного провадження, надані сторонами документів, витягів з протоколу засідань дисциплінарної палати КДКА та встанволено, що дисциплінарною палатою було проведено повне та всебічне з`ясування обставин, які мають відношення до скарги щодо вчинення адвокатом дисциплінарного проступку на підставі яких і було зроблено висновок про наявність в діях адвоката складу дисциплінарного проступку.

Із вказаними висновками погоджується суд, оскільки позивачем належним чином не спростовано вказаних висновків відповідача, натомість мотивувальна частина рішення містить дисциплінарної палати містить посилання на конкретні норми Правил адвокатської етики та Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», які було порушено адвокатом під час надання правової допомоги згідно договору, укладеного між ним та ОСОБА_2 05 листопада 2018 року.

Таким чином, позивачем не спростовано аргументів Вищої кваліфікаційно-дисциплінарна комісії адвокатури щодо згоди з висновками дисциплінарної палати КДКА Черкаської області, що адвокатом ОСОБА_1 вчинено дисциплінарний проступок у вигляді порушення ним вимог пункту 2 частини 1 статті 21, частини 5 статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та статей 12, 25-27, 32, 35 Правил адвокатської етики, які регламентують поведінку адвоката при здійсненні виконання договору про надання правової допомоги та розірвання його в односторонньому порядку.

При цьому, в оскаржуваному рішенні ВКДКА наявний логічний зв`язок між мотивувальною та резолютивною частинами, під час прийняття рішення відповідачем враховано наявні обставини, документи, матеріали КДКА регіону, тощо, що стали предметом розгляду ВКДКА. Також, мотивувальна частина рішення ВКДКА повністю узгоджується з його резолютивною частиною.

Зі змісту оскаржуваного рішення ВКДКА вбачається, що за процедурою прийняття та об`єктивністю досліджень обставин воно повністю відповідає вимогам чинного законодавства, а відтак, прийнятого в межах повноважень відповідача, з урахуванням всіх наявних матеріалів і обставин справи, воно є вмотивованим, а викладені в ньому обставини підтверджені.

Твердження позивача про порушення Вищою кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури принципу змагальності є безпідставним та не підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до пункту 3.12 Регламенту Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, в редакції чинній на момент розгляду скарги позивача, учасники засідання ВКДКА мають право заявити відвід члену (членам комісії) за наявності підстав, передбачених цим Регламентом та Положенням про порядок прийняття та розгляду скарг щодо неналежної поведінки адвоката, яка може мати наслідком його дисциплінарну відповідальність; надавати усні чи письмові пояснення, які додаються до матеріалів справи; заявляти клопотання; з дозволу головуючого висловлювати свої міркування з питань, що розглядаються; ставити питання іншим учасникам засідання; оголошувати клопотання адвоката про вжиття заходів забезпечення розгляду скарги у ВКДКА, висловлювати заперечення.

Так, адвокат скористався усіма наданими йому правами, передбаченими Регламентом ВКДКА, мав можливість подавати письмові пояснення, надав додаткові документи та аргументи, які були розглянуті Комісією.

Окрім того, з приводу відсутності порушеного відповідачем принципу змагальності сторін суд зазначає, що адвокат брав особисту участь в засіданні ВКДКА від 31.01.2020, в якому надав пояснення та підтримав доводи скарги в повному обсязі.

Зазначене свідчить про реалізацію сторонами дисциплінарного провадження рівних процесуальних можливостей. Надання ВКДКА оцінки як поясненням третьої особи, так і доводам адвоката - є проявом реалізації дискреційних повноважень Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, щодо оцінки доказів відповідно до принципів об`єктивності та неупередженості.

Таким чином, принцип змагальності під час розгляду скарги ОСОБА_1 на рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Черкаської області № 87 від 31 жовтня 2019 року про притягнення його до дисциплінарної відповідальності та застосування дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю строком на один рік був дотриманий, а твердження про його порушення є безпідставним та необґрунтованим.

Щодо обрання виду дисциплінарного стягнення Вищою кваліфікаційно- дисциплінарною комісією адвокатури суд зазначає наступне.

Так, відповідач вважав підставою для зупинення права адвоката на заняття адвокатською діяльністю не грубе одноразове порушення правил адвокатської етики, а систематичне порушення адвокатом правил адвокатської етики, оскільки його дії містять окремі дисциплінарні проступки, зазначені у п. 90 даного Рішення, які підпадають під різну кваліфікацію статей Закону та Правил адвокатської етики, які порушені адвокатом.

Щодо обрання виду дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю на строк 1 (один) рік, Вища кваліфікаційно- дисциплінарна комісія адвокатури не погодилась з висновком дисциплінарної палати, оскільки обираючи вид дисциплінарного стягнення, відповідно до вимог статті 41 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», достатньою мірою не було враховано обставини вчинення проступку, його наслідки, особу адвоката та інші обставини, в тому числі й те, що раніше до дисциплінарної відповідальності адвокат не притягався.

Позивач у своїй позовній заяві зазначав, що притягнення особи до дисциплінарної відповідальності, систематичність порушень передбачає до ухвалення нового рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності наявність одного або більше відповідних рішень про дисциплінарні стягнення такої особи. При цьому, раніше позивач до дисциплінарної відповідальності не притягався.

Так, згідно зі статтею 31 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» накладення на адвоката дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю може застосовуватися виключно у разі: 1) повторного протягом року вчинення дисциплінарного проступку; 2) порушення адвокатом вимог щодо несумісності; 3) систематичного або грубого одноразового порушення правил адвокатської етики.

Отже, суд звертає увагу, що для реалізації приписів пункту 3 частини другої статті 31 Закону необхідна або ознака систематичності порушення правил адвокатської етики, тобто скоєння адвокатом протягом відповідного періоду декількох порушень з цим складом, або одноразовість вчинюваного порушення, але за умови притаманності останньому грубого характеру.

Верховний Суд у постанові від 9 серпня 2019 року у справі № 1540/4358/18 зазначив, що Закон № 5076-VI не містить поняття «триваюче правопорушення», проте триваючими визначаються правопорушення, які, почавшись з якоїсь протиправної дії або бездіяльності, здійснюються потім безперервно шляхом невиконання обов`язку. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія або бездіяльність, коли винний або не виконує конкретний покладений на нього обов`язок, або виконує його неповністю чи неналежним чином. Відсутність у Законі України «Про адвокатуру» поняття «триваюче правопорушення» не може бути підставою для звільнення від відповідальності.

За висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 21 листопада 2018 року у справі №815/171/17, помилковим є висновок Позивача про те, що для встановлення факту систематичного порушення правил адвокатської етики необхідно наявність повторного протягом року вчинення дисциплінарного проступку.

Повторне протягом року вчинення дисциплінарного проступку є самостійною підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності, а систематичне порушення правил адвокатської етики представляє собою скоєння протягом відповідного періоду декілька порушень, що і відбулося в даному випадку.

Також, Верховний Суд у постанові від 14.09.2021 по справі №640/20599/19 зазначив, що при кваліфікації дисциплінарного проступку як систематичне порушення правил адвокатської етики необхідно виходити з того, що це порушення представляє собою скоєння протягом періоду притягнення адвоката до відповідальності декількох порушень цих правил.

Так, порушення позивачем правил адвокатської етики носить систематичний характер, відхиляє відповідні доводи позивача, зокрема довід про неспівмірність (непропорційність) застосованого до позивача дисциплінарного стягнення із вчиненим ним дисциплінарним проступком.

Відтак, підстави для визнання протиправним та скасування рішення Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від № І-010/2020 за визначених вище мотивів позивача відсутні.

Також повторно слід зазначити, що ВКДКА належним чином виконала свій обов`язок щодо повідомлення учасників про дату і час проведення засідання ВКДКА, а також забезпечила їх права на участь у засіданнях ВКДКА та надання своїх пояснень та доказів.

У постановах Верховного Суду від 25 червня 2018 року у справі 810/1972/17, від 24 червня 2020 року у справі №813/2639/18, від 14 грудня 2020 року у справі №821/1030/17, від 10 червня 2021 року у справі №826/15590/15 було сформовано правову позицію, відповідно до якої адвокатура в Україні - це недержавний самоврядний інститут, який самостійно вирішує питання своєї організації та діяльності. Вирішення питань, що стосуються дисциплінарної відповідальності адвокатів в Україні, законом віднесено до виключної компетенції адвокатського самоврядування в особі відповідної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури.

При цьому, правомочність відповідної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії на власний розсуд за наслідками оцінки обставин та фактів прийняти рішення за своєю правовою природою є дискреційним повноваженням, під яким розуміється можливість суб`єкта владних повноважень самостійно (на власний розсуд) обрати один з кількох юридично допустимих варіантів управлінського рішення.

Водночас суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленими частиною другою статті 2 КАС України критеріям, а саме, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Таким чином, правову оцінку рішенню Дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури суди мають надавати виключно у контексті дотримання відповідної процедури, не втручаючись у надану відповідачем юридичну оцінку доказам, зібраним у ході процедури проведення перевірки відомостей про дисциплінарний проступок адвоката на предмет їхньої достатності/недостатності.

Правова позиція Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладена у Постанові від 26.01.2023, по справі №420/5597/19.

З урахуванням наведеного вище в сукупності вбачається, що оскаржуване рішення ВКДКА прийнято у спосіб та в межах наданих повноважень, правомірно, відповідно до вимог чинного законодавства України, з дотриманням процедури його прийняття, натомість доводи позивача спростовуються матеріалами справи, а отже рішення відповідача від 31.01.2020 № І-010/2020 є обґрунтованим, опирається на наявні в дисциплінарному провадженні докази, а тому у суду відсутні підстави для скасування такого рішення.

Інші доводи скаржника, викладені сторонами, висновків суду першої інстанції не спростовують.

При цьому, суд звертає увагу на ті обставини, що відповідно до правил п. 41 «Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Частиною 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно із ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 72-77, 139, 243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення від 31.01.2020 № І-010/2020, - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається відповідно до п. 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» від 13 грудня 2022 року № 2825-IX до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя А.О.Черникова