Справа № 761/27359/25
Суддя: Романишена І. П.
Дата ухвалення: 2025-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/761/736/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2025 року суддя Шевченківського районного суду міста Києва Романишена І.П., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської деражвної адміністрації) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2025 року позивач звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з вказаним позовом.

Згідно позовних вимог в редакції позовної заяви від 17.07.2025 року просив суд: постанову Серії 2КІ № від 04.06.2025 року про накладення адміністративного стягнення в розмірі 680 грн. по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване у режимі фотозйомки за ч. 3 ст. 122 КУпАП скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу правопорушення; стягнути з відповідача майнову шкоду в розмірі 1 929, 40 грн. та моральну шкоду в розмірі 8 000, 00 грн., а також судові витрати.

Короткий зміст та узагальнені доводи позовної заяви.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 04 червня 2025 року ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Hyundai SANTA FE, державний номер НОМЕР_1 , перебував у справах у м. Києві, близько 18 год. 25 хв. залишив зазначений автомобіль на декілька хвилин біля паркувального майданчика, який розташований за адресою: м. Київ вул. Руставелі Шота, 40/10 - 26, 39/40. Враховуючи, що на самому паркувальному майданчику всі місця були зайняті, ОСОБА_1 залишивши місце, для безперешкодного проїзду інших автомобілів, припаркував транспортний засіб максимально близько до бордюру та в ряд з автомобілями, які стояли на вказаній парковці. Сам відлучився на коротку робочу зустріч, яка була запланована з іншими військовими о 18 год. 30 хв., повернувшись до місця парковки авто через 10-12 хвилин з моменту паркування ОСОБА_1 виявив, що автомобіль відсутній на місці паркування. Опитав людей, які знаходилися поруч, дізнався, що авто було евакуйовано. Враховуючи зазначені обставини, вимушений був добиратися своїм ходом на штрафний майданчик. Вже в дорозі до штрафного майданчику, отримав на телефон повідомлення через додаток «Київ цифровий», що автомобіль Hyundai SANTA FE, державний номер НОМЕР_1 , було евакуйовано через порушення правил паркування. Щоб забрати свій автомобіль, позивач був вимушений сплатити суму 1 270, 00 грн., за послуги евакуатора, 144, 00 грн., за збереження транспортного засобу, 340, 00 грн., штраф за порушення правил ПДР України та комісію за здійснення платежів 127 грн., 14 грн. 40 коп. та 34 грн. (комісія разом 175 грн. 40 коп.). Розрахунок загальної суми матеріальних витрат: 1270 + 144 + 340 + 175,40 = 1929 грн. 40 коп. Звертав увагу, що правопорушення зафіксовано о 18 год. 32 хв., а платежі за евакуацію та штраф було проведено о 19 год. 10 хв., що додатково свідчить про те, що авто було залишено на дуже короткий час. З доказової бази по адміністративному правопорушенню та фотокопій, які доступні в додатку «Київ цифровий» стало відомо, що причиною евакуації автомобіля стало те, що нібито транспортний засіб зупинено у місці, де відстань між суцільною лінією розмітки і транспортним засобом, що зупинився, менше 3 м. Однак, як видно на фото з доказової бази по адміністративному правопорушенню транспортний засіб Hyundai SANTA FE, державний номер НОМЕР_1 , розміщений в ряду з іншими автомобілями, які припарковані біля краю дороги та не створює перешкод для руху інших транспортних засобів. Одне з фото містить інформацію про зроблені заміри від колеса невідомого авто до білої лінії, яка розмішена на дорозі. Але дане фото не містить інформації що колесо зображене на фото належить саме автомобілю Hyundai SANTA FE, державний номер НОМЕР_1 . Окрім того, з матеріалів справи, та доказової бази по адміністративному правопорушенню вбачається, що транспортний засіб позивача припаркований на краю проїзної частини максимально близько до бордюру. З вказаних фотознимків не вбачається, що транспортний засіб позивача: Hyundai SANTA FE державний номер НОМЕР_1 , припаркований до суцільної лінії де відстань становить менше 3 м. та робить неможливим рух інших транспортних засобів або створює перешкоду для руху пішоходів. При цьому, поруч припарковані інші транспортні засоби, а з наданих фотознімків неможливо встановити, що саме авто позивача створює якісь перешкоди для руху інших учасників. Переконливих доказів вчинення позивачем інкримінованого йому правопорушення матеріали справи не містять. Виключною підставою для доставлення затриманого транспортного засобу для зберігання на спеціальний майданчик дозволяється лише у випадку, якщо транспортний засіб суттєво перешкоджає дорожньому руху.

В обгрунтування завдання моральної шкоди, позивач зазначав, що є військовослужбовцем та у зв?язку з виконанням своїх військових обов?язків має додаткове психо-емоційне навантаження та стресові ситуації. Факт незаконного притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та затриманням його автомобіля, спричинив додатковий стрес внаслідок тривоги про зникнення автомобіля, створив незручності та змінив робочі і особисті плани, які були заплановані на цей вечір. Втрата впевненості у своїх можливостях забезпечити своє життя, зокрема, пересування на транспортному засобі, необхідності шукати допомоги, щоб дістатись до штраф майданчику та витрачений час на вирішення питання з поверненням авто, спричинило душевні та моральні страждання внаслідок чого йому було завдана моральна шкода, яку позивач оцінює в розмірі 8000 (вісім тисяч) грн.

Провадження у суді та позиція сторін щодо предмету спору.

Ухвалою суду від 08.07.2025р. поновлено позивачу пропущений строк для звернення до суду в справі за адміністративним позовом. Відкрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту територіального контролю м. Києва про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. Розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

16.07.2025 року через систему "Електронний суд" надійшла заява від представника відповідача про залишення позову без розгляду, оскільки подана неналежним позивачем.

Ухвалою суду від 16.07.2025 року у задоволенні заяви представника відповідача про залишення позову без розгляду відмовлено. Позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

18.07.2025 року до суду надійшла заява позивача на виконання вимог ухвали суду від 16.07.2025 року.

Ухвалою суду від 18.07.2025 року продовжено розгляд даної справи.

21.07.2025 року до суду надійшов відзив на позов. Згідно змісту відзиву представник відповідача вказував, що предметом позовних вимог ОСОБА_1 є оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване у режимі фотозйомки (відеозапису) серія 2КІ № . Оскаржуваною постановою права та обов`язки ОСОБА_1 жодним чином не порушуються. Постановою серія 2КІ № до адміністративної відповідальності притягнуто ОСОБА_2 , а не ОСОБА_1 , яким подано позовну заяву. З позовної заяви, поданої ОСОБА_1 відомо, що позивачем у справі №761/27359/25 оскаржується постанова серія 2КІ №, проте, у супереч Кодексу адміністративного судочинства України, та усталеній практиці Верховного суду, як доказ у даній справі позивачем долучено іншу постанову, що містить реквізити серія 2КІ № . Відповідач вважає, що позовні вимоги є безпідставними, необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню. Головним спеціалістом - інспектором з паркування першого відділу контролю за дотримання правил зупинки, стоянки транспортних засобів управління (інспекції) з паркування Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Казаковим В.В. 04.06.2025р. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване у режимі фотозйомки (відеозапису) серія 2КІ № (далі - Постанова) у зв`язку з порушенням вимог підпункту «Д» пункту 15.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - Правила або ПДР), та вчиненням адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), а транспортний засіб HYUNDAI SANTA FE, державний номер НОМЕР_1 , тимчасово затримано та доставлено на спеціальний майданчик відповідно до приписів ст. 265-4 КУпАП. Відповідно до підпункту «Д» пункту 15.9 Правил зупинка забороняється у місцях, де відстань між суцільною лінією розмітки, розділювальною смугою чи протилежним краєм проїзної частини і транспортним засобом, що зупинився, менше 3 м. З матеріалів фотофіксації вбачається розміщення транспортного засобу HYUNDAI SANTA FE, номерний знак НОМЕР_2 на відстані 1 метр і 75 сантиметрів від суцільної лінії дорожньої розмітки, у зв`язку з чим, останнього було правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності. Вказував, що позивачем не було обгрунтовано заявленого розміру моральної шкоди, не підтверджено наявність протиправних дій збоку Інспекторів, внаслідок яких у позивача виникли душевні страждання, не доведено жодного причинно-наслідкового зв`язку між винесенням законних постанов і такими наслідками.

28.07.2025 року до суду надійшла відповідь на відзив, згідно змісту якої представник позивача зазначила, що відповідач зазначає, що транспортний засіб позивача, розміщено на відстані 1 метр 75 сантиметрів від суцільної лінії дорожньої розмітки, що створює суттєві перешкоди для дорожнього руху. Позивач заперечує дану обставину - жодної перешкоди чи загрози руху не було, а матеріали справи не містять належних доказів протилежного. В даному випадку наявність "суттєвої перешкоди" не підтверджена. Фотографічні матеріали, зроблені інспектором, не демонструють обставин, які б вказували на неможливість руху інших автомобілів чи пішоходів. А фотографії інспектора не демонструють чітко, що зазначений замір стосується саме автомобіля позивача - на одному з фото зображено колесо невідомого авто і лінійку, але немає прив`язки цього колеса до номерного знаку чи моделі Hyundai SantaFe Позивача. У матеріалах справи відсутні докази, що автомобіль позивача розміщено на проїзній частині, де відстань між суцільною лінією розмітки і транспортним засобом становить менше 3 метри та спричинило реальні незручності чи небезпеку. Немає ні показань свідків (наприклад, водіїв рух яких було заблоковано, чи створено перешкоду), ні висновків патрульної поліції про необхідність евакуації авто (евакуація здійснюється згідно з ст. 265-2 КУпАП саме коли авто суттєво перешкоджає руху). Окрім того, як вже зазначалося в позовній заяві, одне з фото містить інформацію про зроблені заміри від колеса невідомого авто до білої лінії. Але дане фото не містить інформації, що колесо зображене на фото належить саме автомобілю Hyundai SANTAFE, державний номер НОМЕР_1 . Таким чином, представник позивача вказувала на обґрунтованість позовних вимог та наполягала на задоволенні позову.

31.07.2025 року надійшли заперечення на відповідь на відзив. У вказаних запереченнях представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову та вказував, що Законом не передбачено обов`язку проводити замір відстані від припаркованого автомобіля у кожному випадку - достатньо фіксації порушення технічними засобами, що мають функцію фото- та відеозапису. Таким чином, інспектором, яким було винесено постанову, повністю дотримано обов`язку щодо збирання доказів, оскільки матеріали фотофіксації належним чином підтверджують порушення позивачем правил зупинки транспортних засобів. Проте, при формуванні доказової бази, Інспектором було додатково здійснено заміри, що слугують належним та допустимим доказом в даній справі. Так, відповідними замірами підтверджується, що відстань між суцільною лінією розмітки і транспортним засобом становить менше 3 метрів. З матеріалів фотофіксації вбачається розміщення транспортного засобу HYUNDAI SANTA FE, номерний знак НОМЕР_2 , на відстані 1 метр і 75 сантиметрів від суцільної лінії дорожньої розмітки. Посилання позивача, на відсутність неможливості руху пішоходів не заслуговує на увагу, оскільки така обставина не випливає з приписів статті КУпАП, згідно якої на особу накладено адміністративне стягнення, а отже така обставина не є предметом спору в даній справі. Зазначення позивачем про нібито неналежність зображеного колеса його автомобілю є безпідставним припущенням, що не підтверджене жодним належним і допустимим доказом. Така аргументація не лише не спростовує факт вчинення правопорушення, а навпаки - свідчить про намагання уникнути відповідальності шляхом створення уявних сумнівів щодо достовірності доказів, що є формою недобросовісної процесуальної поведінки.

Положеннями ч. 5 ст. 262 КАС України визначено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі, не викликались.

Дослідивши надані матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.

Фактичні обставини спірних правовідносин сторін, встановлені судом.

Судом встановлено, що головним спеціалістом - інспектором з паркування першого відділу контролю за дотримання правил зупинки, стоянки транспортних засобів управління (інспекції) з паркування Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Казаковим В.В. 04.06.2025 року щодо ОСОБА_1 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване у режимі фотозйомки (відеозапису) серія 2КІ № у зв`язку з порушенням вимог підпункту «Д» пункту 15.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - Правила або ПДР), та вчиненням адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як зазначено в постанові, транспортний засіб HYUNDAI SANTA FE, номерний знак НОМЕР_2 , 04.06.2025 року о 18 год. 32 хв. по вул. Шота Руставелі, 26 в м. Києві зупинено у місці, де відстань між суцільною лінією розмітки і транспортним засобом, що зупинився, менше 3 м, чим порушено пункт 15.9 д) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, та вчинено адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 122 КУпАП.

Технічний засіб, яким здійснено фото/відеофіксацію правопорушення: АРМ Інспектора.

Адреса вебсайту в мережі Інтернет з матеріалами фото/відеофіксації правопорушення: kyiv.digital/penalty/check.

Сторонами не заперечувалось, що власником даного транспортного засобу є позивач.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Згідно статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення. Під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена в адміністративно правових нормах відповідною статтею особливої частини КУпАП сукупність ознак, які визначають громадську небезпечність, винність, протиправність вчинку, що призводить до застосування адміністративно правових санкцій.

Відповідно до частини першої статті 14-2 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі (за допомогою технічних засобів - приладів контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото-, відеофіксації, які функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів з функціями запису, зберігання, відтворення і передачі фото-, відеоінформації), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Відповідно до статті 14 Закону України від «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Відповідно до пункту 1.3 ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно з пунктом 1.5 ПДР України, дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити підрозділ поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

Згідно статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема, на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення особою адміністративного правопорушення.

Частиною 3 статті 122 Кодексу України про адміністративне правопорушення встановлена відповідальність, зокрема, за порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

У відповідності до п. 15.9 д) ПДР України зупинка забороняється у місцях, де відстань між суцільною лінією розмітки, розділювальною смугою чи протилежним краєм проїзної частини та транспортним засобом, що зупинився, менше ніж 3 м.

Суд враховує, що в окремих випадках факт порушення правил зупинки, стоянки може потребувати додаткових доказів, у тому числі проведення замірів відстані від транспортного засобу до посадкового майданчика.

Матеріали фотофіксації, копії яких долучені до відзиву на позов відповідають критеріям належності та допустимості, оскільки одержані з дотриманням закону та містять інформацію про обставини, які мають значення для справи.

У відповідності до положень статті 142 КУпАП Інспектором здійснено фото фіксацію обставин порушення правил стоянки в режимі фотозйомки, шляхом створення зображень транспортного засобу в момент вчинення правопорушення, на яких було зафіксовано: 1) дату порушення 04.06.2025; 2) місце розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомого об`єкта 3) географічні координати: 50.43804472,30.51844833; 4) час вчинення порушення: 18.32 год.

З приєднаних до матеріалів справи матеріалів фото фіксації чітко вбачається, що водієм були порушені вимоги пп. д п. 15.9 ПДР.

Дослідженими судом фотознімками, що містять заміри, проведені інспектором, встановлено, що відстань між суцільною лінією розмітки і транспортним засобом позивача, що зупинився, менше 3 м, чим порушено п. 15.9. д) Правил дорожнього руху, тобто розміщення транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху.

Окрім того, суд враховує, що позивач не оспорює факт зупинки автомобіля, при цьому, вказує, що залишив автівку на короткий проміжок часу та на його думку автомобіль не створював перешкоди іншим учасникам дорожнього руху.

Такі доводи позивача не можуть слугувати підставою для скасування постанови та не свідчать про дотримання останнім ПДР України під час здійсненої ним зупинки, адже зупинка транспортного засобу позивачем з порушенням ПДР з досліджених судом доказів є очевидною.

Отже, тимчасове затримання транспортного засобу інспектор з паркування здійснив правомірно, керуючись ст. 265-4 КУпАП, а тому протиправність дій інспектора з паркування відсутня, а винесена відповідачем постанова є правомірною.

Таким чином, відповідачем представлені допустимі докази того, що зупинка створювала б перешкоду транспортним засобам, які рухались в попутному напрямку.

Таким чином, автомобіль позивача було розміщено з порушенням вимог підпункту д) пункту 15.9 Правил, чим вчинено адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП. Транспортний засіб позивача підлягав тимчасовому затриманню відповідно до вимог пп. д) п. 2 ч. 3 ст. 265-4 КУпАП.

Отже, Інспектор в своїх діях керувався виключно приписами законодавства, в даному випадку ст. 265-4 КУпАП. Саме ст. 265-4 КУпАП містить вичерпний перелік випадків, коли розміщення транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху.

Доказів неправомірної поведінки інспектора з паркування Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) не надано, а приймаючи оскаржувану постанову, інспектор з паркування реалізовував свої повноваження по забезпеченню безпеки дорожнього руху.

Разом із тим, відповідно до положень ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, твердження позивача про незаконність та необґрунтованість постанови про притягнення до адміністративної відповідальності не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, а відтак не підлягають задоволенню й похідні від цього позовні вимоги щодо стягнення майнової та моральної шкоди.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини зауважив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

У відповідності до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

На підставі викладеного, та керуючись ст. 19 Конституції України, ст. 5, 7, 20, 25, 44, 47, 73-77, 286 КАСУ, ст. 14-2, 122, 245, 251, 258, 265-4, 279-1, 280 КУпАП, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Департаменту територіального контролю міста Києва про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, - залишити без задоволення.

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням положень частини 4 статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом десяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Реквізити сторін:

Позивач - ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_3 ;

Відповідач - Департамент територіального контролю міста Києва виконавчого округу Київської міської ради (КМДА), вул. Дегтярівська, буд.31, корп.2, м. Київ, ;

Повний текст рішення складено 29.08.2025р.

СУДДЯ І.П. РОМАНИШЕНА