Справа № 300/8978/24
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2025-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2025 рокуЛьвівСправа № 300/8978/24 пров. № А/857/8669/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Кухтея Р.В., Носа С.П.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

на ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2025 року про відмову в ухваленні додаткового судового рішення (суддя Матуляк Я.П., час ухвалення не зазначено, місце ухвалення м. Івано-Франківськ, дата складання повного тексту не зазначено),

в адміністративній справі №300/8978/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Івано-Франківській області,

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

встановив:

У листопаді 2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача Головного управління Національної поліції України в Івано-Франківській області, в якому просив: 1) визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2017, 2020, 2021, 2022, 2023 та 2024 роки; 2) зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2017 рік у кількості 14 діб, за 2020 рік у кількості 14 діб, за 2021 рік у кількості 14 діб, за 2022 рік у кількості 14 діб, за 2023 рік у кількості 14 діб та за 2024 рік у кількості 14 діб, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення зі служби 30.06.2024.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29.01.2025 позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції України в Івано-Франківській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2017, 2020, 2021, 2022, 2023 та 2024 роки; зобов`язано Головне управління Національної поліції України в Івано-Франківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2017 рік у кількості 14 діб, за 2020 рік у кількості 14 діб, за 2021 рік у кількості 14 діб, за 2022 рік у кількості 14 діб, за 2023 рік у кількості 14 діб та за 2024 рік у кількості 14 діб, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення зі служби.

31.01.2025 від позивача надійшла до суду першої інстанції заява про ухвалення додаткового судового рішення щодо стягнення з Головного управління Національної поліції України в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07.02.2025 в ухваленні додаткового судового рішення про стягнення на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу відмовлено.

З цією ухвалою суду першої інстанції не погодився позивач та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає апелянт оскаржувану ухвалу суду необґрунтованою, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права і підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт покликається на те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що матеріали справи не містять доказів понесення позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу, оскільки позивачем надано усі можливі докази понесення витрат на правничу допомогу на даному етапі судового розгляду. Вважає скаржник, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Оскільки між сторонами досягнуто згоди про оплату наданих послуг з правничої допомоги після набрання рішенням суду законної сили, не вбачається можливим надати квитанцію чи платіжне доручення про оплату наданих послуг, оскільки така вимога суду є передчасною та не відповідає умовам Договору про надання правової допомоги, який підписано сторонами.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати ухвалу суду від 07.02.2025 та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заявлені вимоги ОСОБА_1 ..

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу слід задоволити частково.

Так, згідно з ч.1 ст.252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Отже, однією з підстав для ухвалення додаткового судового рішення є не вирішення судом питання про судові витрати.

Матеріалами справи підтверджено, що розгляд справи по суті завершено ухваленням 29.01.2025 Івано-Франківським окружним адміністративним судом рішення, яким позов задоволено, результат якого наведено в описовій частині цієї постанови.

Проте, судом першої інстанції не вирішувалось питання щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу.

31.01.2025 від позивача надійшла до суду першої інстанції заява про ухвалення додаткового судового рішення щодо стягнення з Головного управління Національної поліції України в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу.

Така заява позивача відповідає вимогам законодавства і подана з дотриманням законодавчо визначених порядку та строків.

Отже, в такій ситуації суд першої інстанції зобов`язаний вирішити по суті питання щодо розподілу судових витрат, а саме, щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Оскільки питання щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката не було вирішено основним судовим рішенням від 29.01.2025 року, тому це питання повинно вирішуватись додатковим судовим рішенням.

При цьому, колегія суддів зазначає, що саме у судовому рішенні (основному чи додатковому) суд вирішує по суті питання щодо наявності чи відсутності підстав для стягнення (або частково стягнення) в користь позивача витрат на професійну правничу допомогу.

Натомість, у розглядуваній справі суд першої інстанції спірною ухвалою від 07.02.2025 фактично відмовив у стягненні з відповідача в користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, вказавши, що в матеріалах справи відсутнє підтвердження факту сплати таких витрат і тому вимога про стягнення витрат на професійну правничу допомогу (гонорару успіху) у розмірі 10000 грн є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Тобто, суд першої інстанції питання щодо відмови у стягненні витрат на професійну правничу допомогу вирішив не додатковим судовим рішенням, а ухвалою про відмову в ухваленні додаткового судового рішення.

Статтею 252 КАС України передбачено, що у випадку коли судом не вирішено питання про судові витрати, то суд, що ухвалив судове рішення ухвалює додаткове рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Таким чином, з врахуванням наведених вище норм законодавства, колегія суддів приходить до висновку про те, що ухвала суду від 07.02.2025 року про відмову в ухваленні додаткового судового рішення являється незаконною і перешкоджає подальшому провадженню у справі, а тому така ухвала суду підлягає скасуванню із направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду, в частині питання за заявою позивача щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст.320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Отже, апеляційна скарга позивача підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст.ст. 243, 252, 308, 311, 312, 315, 320, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити частково.

Ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2025 року про відмову в ухваленні додаткового судового рішення в адміністративній справі №300/8978/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Івано-Франківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду заяви про ухвалення додаткового судового рішення щодо стягнення судових витрат.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і в касаційному порядку не оскаржується.

Головуючий суддя В. В. Гуляк
судді Р. В. Кухтей
С. П. Нос