Справа № 320/43377/25
Суддя: Василенко Г.Ю.
Дата ухвалення: 2025-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

29 серпня 2025 року м. Київ 320/43377/25

Суддя Київського окружного адміністративного суду Василенко Г.Ю., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, подану до подання позовної заяви,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із заявою про забезпечення позову, поданою до подання позовної заяви, у якій заявник просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), Петрівській сільській раді (07354, Київська обл., Вишгородський р-н, село Нові Петрівці, вул. Свято-Покровська, буд. 171; код 04359620) її виконавчому органу та структурним підрозділам, комунальним підприємствам, а також будь-яким іншим особам розміщення споруд призначених для функціонування комерційних закладів харчування, а також вчиняти будь-які дії спрямовані на розміщення будь-яких споруд та примусове переміщення (демонтаж) паркану на земельній ділянці з кадастровим номером :02:147:0116 за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідачами за заявою вказані фізична особа-підприємець ОСОБА_2 та Петрівська сільська рада.

Вказану заяву зареєстровано канцелярією суду в КП "Діловодство спеціалізованого суду" 27.08.2025 та за результатом автоматизованого розподілу вказана заява передана на розгляд судді Василенко Г.Ю.

Розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, подану до подання позовної заяви, суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Частиною другою цієї статті визначено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з частинами першою та другою статті 152 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі і повинна містити:

1) найменування суду;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта (для фізичних осіб - громадян України), номери засобів зв`язку, адресу електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету;

3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову;

4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

5) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Якщо заява про забезпечення позову подається до відкриття провадження у справі, в такій заяві додатково зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших осіб, які можуть отримати статус учасника справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, а також відомі заявнику реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта (для фізичних осіб - громадян України), номери засобів зв`язку, адреса електронної пошти.

Частиною першою статті 153 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що заява про забезпечення позову подається, зокрема, до подання позовної заяви - до суду, до якого має бути подано позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом (п.1).

У разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен подати відповідну позовну заяву протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову (ч.2 ст.153 КАС України).

Відповідно до частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

З аналізу наведених норм вбачається, що заява про забезпечення позову до подання позовної заяви може бути подана до того суду, який уповноважений розглядати відповідний спір, з дотриманням правил підсудності, у тому числі предметної (підвідомчості), у зв`язку з чим суд зазначає таке.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у п.24 свого рішення від 20 липня 2006 року у справі Сокуренко і Стригун проти України зазначив, що фраза встановленого законом поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін судом, встановленим законом у п.1 ст.6 Конвенції передбачає всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Судова юрисдикція - це інститут права, що покликаний розмежувати як компетенцію різних ланок судової системи так і різні види судочинства, якими є цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.

Критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Суд зазначає, що відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною першою статті 5 КАС України закріплено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно з частиною першою статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (п.1).

При цьому, частина перша статті 4 КАС України містить дефініції таких термінів:

- адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір;

- публічно-правовий спір - спір, у якому:

хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи;

- суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, орган військового управління, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Звертаючись до Київського окружного адміністративного суду із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, ОСОБА_1 зазначає, що він є членом територіальної громади Петрівської сільської ради, оскільки постійно проживає та володіє житловим будинком у межах села Нові Петрівці Вишгородського району Київської області за адресою: АДРЕСА_3 .

Заявник повідомляє, що з відкритих джерел інформації, загальнодоступного сайту Prozorro.Sale, йому стало відомо, що Петрівська сільська рада прийняла рішення передати в оренду одну сотку землі на 10 років (кадастровий номер земельної ділянки: :02:147:0116). Ця земельна ділянка знаходиться по АДРЕСА_2 , поруч із приватним будинком заявника.

Також з інформації, розміщеної на сайті електронної торгової системи https://prozorro.sale/auction/LRE001-UA-801/ вбачається, що 23.06.2025 відбулись земельні торги № LRE001-UA-801, замовником яких є Петрівська сільська рада.

На цьому ж сайті, за посиланням URL: https://prozorro.sale/auction/LRE001-UA_801/ заявник ознайомився із документацією лоту, долученою замовником (Петрівською сільською радою), у складі якої міститься копія рішення Петрівської сільської ради Вишгородського району Київської області від 21.02.2025 № 2520 про проведення земельних торгів щодо продажу права оренди на земельну ділянку.

Пунктом 1 рішення вирішено продати на земельних торгах у формі електронного аукціону право оренди на земельну ділянку площею 0,01 га (кадастровий номер: :02:147:0116) з цільовим призначенням Земельні ділянки загального користування, які використовуються, як внутрішньо квартальні проїзди, пішохідні зони (Код КВЦПЗ: 02.12), що розташована в селі Нові Петрівці Вишгородського району Київської області строк на 10 років.

Водночас, у загальному описі лоту (форма документації щодо лота земельних торгів для розміщення в електронній торговій системі) земельних торгів для розміщення в електронній торговій системі зазначено наступне цільове призначення земельної ділянки: земельні ділянки загального користування, які використовуються як внутрішньоквартальні проїзди, пішохідні зони, яка розташована в селі Нові Петрівці Вишгородського району Київської області, що узгоджується із цільовим призначенням, вказаним у рішенні Петрівської сільради №2520 від 21.02.2025.

Заявник стверджує, що відповідно до витягу з містобудівної документації Плану зонування території села Нові Петрівці, затвердженого рішенням Петрівської сільради №394 від 08.07.2021 року вищезазначена земельна ділянка з кадастровим номером :02:147:0116 є зоною озеленення спеціального призначення.

Зона формується в межах територій, на яких за містобудівною документацією передбачається організація санітарно-захисних зон. До зони входять озеленені території (зелені насадження спеціального призначення) з метою організації СЗЗ та покращення екологічної ситуації, створення захисних бар`єрів житлової території від виробничих та комунальних об`єктів. Території зелених насаджень спеціального призначення формуються навколо виробничих підприємств, кладовищ, магістральних інженерних комунікацій тощо.

Заявник зазначає, що відповідно до витягу з містобудівної документації та Плану зонування території села Нові Петрівці земельна ділянка із кадастровим номером :02:147:0116 є зоною озеленення спеціального призначення і ані переважними, ані супутніми видами використання цієї земельної ділянки не передбачено провадження на ній підприємницької діяльності та розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності.

Спірна земельна ділянка, за твердженням заявника, призначена для розташування спец.територій, пенітенціарних установ, тощо. У цій зоні передбачається розміщення об`єктів, які за своєю функцією несумісні з іншими об`єктами в інших територіальних зонах, а створення і використання цих зон неможливе без встановлення спеціальних вимог.

Заявник вказує, що містобудівними умовами не передбачено розміщення на земельній ділянці з кадастровим номером :02:147:0116 тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності, однак на сайті https://prozorro.sale/auction/LRE001-UA-801 заявник ознайомився з договором оренди землі №116 від 26.06.2025, укладеним між Петрівською сільською радою (орендодавець) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 .

Відповідно до п. 1 договору орендодавець надає, а орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку з цільовим призначенням: земельні ділянки загального користування, які використовуються як внутрішньоквартальні проїзди, пішохідні зони (код КВЦПЗ: 02.12), з кадастровим номером: :02:147:0116, яка розташована в селі Нові Петрівці Вишгородського району Київської області.

За умовами п. 15 договору земельна ділянка передається в оренду для розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності.

Заявник стверджує, що при укладанні договору оренди землі №116 від 26.06.2025 Петрівська сільська рада передала в оренду земельну ділянку саме для провадження на ній підприємницької діяльності, що суперечить містобудівній документації села Нові Петрівці.

Заявник вважає, що наміри замовника стосовно місця розташування тимчасової споруди повинні відповідати усім наявним планувальним обмеженням, передбаченим містобудівною документацією, будівельними нормами, узгоджуватися з комплексною схемою розміщення тимчасових споруд на території відповідного населеного пункту. Таким чином, розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності повинне відповідати усім вимогам закону, містобудівної документації, будівельним, санітарним, протипожежним, екологічним та іншим нормам, державним стандартам і правилам, локальним нормативно - правовим актам органів місцевого самоврядування та іншим актам, дотримання яких вимагається під час перевірки намірів замовника щодо розташування таких споруд.

На думку заявника, недотримання встановлених законодавством вимог до розміщення тимчасових споруд погіршує умови для життєдіяльності територіальної громади в цілому та кожного її члена окремо, може загрожувати протипожежній, санітарній та екологічній безпеці тощо, а тому дотримання встановленого законом порядку провадження підприємницької діяльності у тимчасових спорудах на території відповідної адміністративно - територіальної одиниці становить публічний (суспільний) інтерес її громади, обов`язок захисту якого покладено насамперед на представницький орган місцевого самоврядування - ту чи іншу раду, а також на створювані нею органи.

Заявник повідомляє, що мешканці села Нові Петрівці Вишгородського району Київської області ініціювали подачу колективних заяв до Вишгородського районного управління поліції ГУНП у Київській області, Вишгородської окружної прокуратури Київській області та до Територіального управління ДБР у м. Києві та Київській області щодо посадових осіб Петрівської сільської ради, які уклали договір оренди землі, за яким фактично передали землю загального користування у комерційне користування без зміни її правового режиму, тим самим вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ст. 364 КК України, а саме зловживання службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби, якщо воно завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб.

ОСОБА_1 зазначає, що у зв`язку із вищенаведеними обставинами передачі в оренду для ведення підприємницької діяльності зеленої зони спеціального призначення із відповідними насадженнями та багаторічними деревами заявник має намір пред`явити до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 та Петрівської сільської ради позов про скасування рішення Петрівської сільської ради Вишгородського району Київської області від 21.02.2025 № 2520 про проведення земельних торгів щодо продажу права оренди на земельну ділянку, визнання недійсним договору оренди землі №116 від 26.06.2025 та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою загального користування.

Заявник стверджує, що 15.07.2025 фізична особа-підприємець ОСОБА_2 зареєструвала право оренди земельної ділянки з кадастровим номером :02:147:0116 в Державному реєстрі речових прав. 21.07.2025 група осіб прибула на АДРЕСА_2 та здійснила частковий демонтаж паркану, встановленого на АДРЕСА_2 по периметру земельної ділянки з кадастровим номером :02:147:0116. Один із чоловіків, які приїхали з метою знесення паркану та знищення зелених насаджень, представився заступником сільського голови Петрівської сільської ради та повідомив, що у його посадовій інструкції відсутні повноваження знищувати зелені насадження, здійснювати демонтажі парканів та керування такими діями інших осіб, однак він має намір та ціленаправлено прибув щоб демонтувати паркан, у зв`язку із передачею в оренду земельної ділянки ФОП ОСОБА_2 . При цьому, у зв`язку з тим, що частина паркану вже демонтована, а зелені насадження залишились на своїх місцях виключно через активне заперечення мешканців села щодо їхнього знищення, після задоволення позову, наявна загроза не повернення позивачу та іншим мешканцям села земельної ділянки у первісному стані, оскільки відповідачі мають намір її знищити.

З урахуванням викладеного, заявник вважає, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду про задоволення позову, що призведе до порушення прав позивача та інших мешканців села на користування земельною ділянкою.

Дослідивши матеріали поданої заяви, суд звертає увагу заявника на те, що рішення Петрівської сільської ради Вишгородського району Київської області від 21.02.2025 № 2520 про проведення земельних торгів щодо продажу права оренди на земельну ділянку, яке ОСОБА_1 має намір оскаржувати у судовому порядку, призвело до виникнення цивільних (земельних) прав у фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , внаслідок чого спір про оскарження цього рішення не є публічно-правовим, оскільки він випливає з приватноправових відносин і має вирішуватися судом за правилами Цивільного процесуального кодексу України. Аналогічним чином у порядку цивільного судочинства підлягатиме розгляду позов заявника про визнання недійсним договору оренди землі №116 від 26.06.2025 та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою загального користування.

Так, за правилами частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно з частинами першою та четвертою статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Згідно з пунктом 10 частини другої статті 16 ЦК України цивільні права та інтереси суд може захистити в спосіб визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.04.2019 у справі №607/13749/16-ц зазначила, що рішення суб`єкта владних повноважень у сфері земельних відносин може оспорюватися з погляду його законності, а вимога про визнання такого рішення незаконним і про його скасування - розглядатися за правилами цивільного або господарського судочинства, якщо внаслідок реалізації такого рішення у фізичної чи юридичної особи виникло цивільне право (наприклад, права користування земельною ділянкою), і спірні правовідносини, на яких ґрунтується позов, мають приватноправовий характер.

Якщо у результаті прийнятого рішення суб`єкта владних повноважень особа набуває речове права на земельну ділянку, то спір стосується приватноправових відносин і має розглядатися за правилами цивільного або господарського судочинства залежно від суб`єктного складу.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.06.2019 у справі №666/944/15-а в контексті спірних правовідносин, які виникли через незгоду позивачів із рішенням селищної ради, на підставі якого третім особам видано свідоцтво про право власності на спірну земельну ділянку, дійшла висновку, що такий спір є приватноправовим, а не публічно-правовим, оскільки існує невирішений спір про право на земельну ділянку, що унеможливлює його розгляд за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Частиною шостою статті 13 Закону України Про судоустрій і статус суддів від 02.06.2016 №1402-VIII передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Отже, правові висновки, викладені у вищевказаних постановах Великої Палати Верховного Суду, підлягають обов`язковому врахуванню у спірних правовідносинах.

Враховуючи вказане, суд зазначає, що позовна заява про визнання протиправним та скасування рішення Петрівської сільської ради Вишгородського району Київської області від 21.02.2025 № 2520, а також про визнання недійсним договору оренди землі №116 від 26.06.2025 та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою загального користування, з якою ОСОБА_1 має намір звернутися до суду, матиме приватно-правовий, а не публічно-правовий характер, внаслідок чого така позовна заява підлягатиме розгляду місцевим загальним судом за правилами, визначеними Цивільним процесуальним кодексом України.

Правовий висновок аналогічного характеру щодо приватно-правового характеру спору, пов`язаного з оскарженням рішення органу місцевого самоврядування, на підставі якого у особи виникли земельні права, викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 3 квітня 2019 року у справі № 727/1002/17, від 20 червня 2018 року у справі № 727/10968/17 та інших.

Виходячи з викладеного, заява про забезпечення позову до подання позовної заяви подана ОСОБА_1 не до того суду, до якого має бути подано позов згідно з правилами предметної підсудності, внаслідок чого така заява підлягає поверненню заявнику без розгляду.

Керуючись ст.ст.19, 150, 152, 154, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

у х в а л и в:

1. Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, подану до подання позовної заяви, - повернути заявнику без розгляду.

2. Копію ухвали суду надіслати (вручити, надати) заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Суддя Василенко Г.Ю.