Справа № 135/1202/25
Суддя: Нікандрова С. О.
Дата ухвалення: 2025-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 135/1202/25
Провадження №2-а/135/8/25
РІШЕННЯ

іменем України

27.08.2025 м. Ладижин

Суддя Ладижинського міського суду Вінницької області Нікандрова С.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

18.08.2025 ОСОБА_1 звернувся до Ладижинського міського суду Вінницької області з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №5440904 від 09.08.2025, складену інспектором поліції ВП №3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницької області Брудницьким Я.В., про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Позивач вважає постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №5440904 від 09.08.2025 незаконною та такою, що підлягає скасуванню з підстав відсутності будь-яких доказів на підтвердження факту керування позивачем 09.08.2025 транспортним засобом та порушення ним вимог дорожнього знаку 3.21 та п.8.4 ПДР.

Ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької області від 19.08.2025 відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

21.08.2025 через систему «Електронний суд» від відповідача Головного управління Національної поліції у Вінницькій області надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач просить позовну заяву ОСОБА_1 до ГУНП у Вінницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення залишити без задоволення.

ГУНП у Вінницькій області вважає, що спірна постанова складена уповноваженою особою у відповідності до вимог чинного КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015 року за №1395, інспектор поліції під час винесення оскаржуваної постанови діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачений законодавством України. Постанова винесена уповноваженим працівником поліції на місці вчинення правопорушення у відповідності до ст.ст. 258, 283 КУпАП.

25.08.2025 через систему «Електронний суд» від відповідача Головного управління Національної поліції у Вінницькій області також надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи доказів в електронній формі, а саме відеофайлу.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, суд дійшов наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі ПДР).

У відповідності до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п. 1.3 ПДР, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п. 1.9 ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно п. 8.1 ПДР, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Згідно п. 8.4в ПДР, дорожні знаки поділяються на групи, в тому числі заборонні знаки, які запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Згідно розділу 33 «Дорожні знаки» ПДР, дорожній знак 3.21 «В`їзд заборонено» забороняє в`їзд усіх транспортних засобів.

Не поширюється дія знаків: 3.1, 3.2, 3. 21-3.24, 3.34 - на транспортні засоби, що рухаються за встановленими маршрутами.

Зона дії знаків 3.1-3.15, 3.19-3. 21, 3.25, 3.27, 3.29, 3.33-3.37 - від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть, - до кінця населеного пункту. Дія знаків не переривається в місцях виїзду з прилеглих до дороги територій і в місцях перехрещення (прилягання) з польовими, лісовими та іншими дорогами без покриття, перед якими не встановлено знаки пріоритету.

Частиною першою статті 122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, виходячи з його правової природи та завдання, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема, на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно із ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Зі змісту постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №5440904 від 09.08.2025, складену інспектором ВП №3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області Брудницьким Я.В., вбачається, що 09.08.2025 о 22 год 58 хв в м. Ладижин по вул. Процишина гр. ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 1117, д.н.з. НОМЕР_1 , порушив вимогу дорожнього знаку 3.21 «В`їзд заборонено», чим порушив п.8.4в ПДР України, та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

Судом досліджено наданий відповідачем відеозапис із нагрудної відеокамери (відеореєстратора) працівника поліції, з якого не вбачається порушення ОСОБА_2 вимог дорожнього знаку 3.21 «В`їзд заборонено», та п.8.4в ПДР України, а навпаки видно, що працівник поліції підходить до транспортного засобу, який не здійснює руху.

Інших доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, вказаного в постанові серії ЕНА №5440904 від 09.08.2025, суду не надано.

Отже, відповідачем не доведено факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення та як наслідок не доведено наявності підстав для притягнення останнього до адміністративної відповідальності.

Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 03.04.2019 у справі №161/7555/17, від 15.11.2018 у справі №524/5536/17, що враховується судом відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

Верховним Судом в постанові від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а, вказано, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 у справі №338/1/17 зазначив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. Посилання на оскаржувану постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності як на беззаперечний доказ вчинення ним правопорушення є помилковим, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

А відтак, оскільки позивач ОСОБА_1 заперечує вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, а саме порушення вимог дорожнього знаку 3.21 «В`їзд заборонено», а відповідач, на якого покладено обов`язок доказування, не надав суду належних та допустимих доказів, які б беззаперечно підтверджували порушення позивачем ОСОБА_1 вимог п.8.4в ПДР та відповідно скоєння ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, суд приходить до висновку про те, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Згідно п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №5440904 від 09.08.2025, складену інспектором ВП №3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області Брудницьким Я.В., якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закриттю.

Відповідно до ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, судовий збір у розмірі 605,60 грн, підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Вінницькій області.

Керуючись статтями 18, 19, 121, 241-246, 286 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №5440904 від 09.08.2025, складену інспектором ВП №3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області Брудницьким Я.В., якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Вінницькій області (місцезнаходження: м. Вінниця, вул. Театральна, 10, ) в користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 ) понесені судові витрати за сплату судового збору в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Ладижинського міського суду

Вінницької області С.О.Нікандрова