Справа № 480/5176/25
Суддя: М.М. Шаповал
Дата ухвалення: 2025-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 серпня 2025 року Справа № 480/5176/25
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Шаповала М.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/5176/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 просить суд:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 , що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах періоди його роботи з 01.12.1992 по 25.04.1993 електрогазозварником 4 розряду у Тростянецькій шоколадній фабриці, з 26.04.1993 по 12.11.1997 електрогазозварювальником 5 розряду у Тростянецькій шоколадній фабриці, ВАТ "Шоколадна фабрика "Україна", 13.11.1997 по 22.05.2006 газоелектрозварювальником у ВАТ "Крафт Якобз Сушард Україна", ВАТ "Крафт Фудз Україна", ЗАТ "Крафт Фудз Україна", з 22.05.2006 по 25.05.2010 електрозварником ручного зварювання в ЗАТ "Крафт Фудз Україна", з 28.01.2011 по 18.08.2015 електрозварником ручного зварювання 5 розряду в ТОВ "Запоряпромгражданстрой" м. Новий Уренгрой Ямало-Ненецький автономний округ Тюменської області російської федерації (район Крайньої Півночі);
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 06.05.2025 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням страхового стажу за періоди його роботи з 01.12.1992 по 25.04.1993 електрогазозварником 4 розряду у Тростянецькій шоколадній фабриці, з 26.04.1993 по 12.11.1997 електрогазозварювальником 5 розряду у Тростянецькій шоколадній фабриці, ВАТ "Шоколадна фабрика "Україна", 13.11.1997 по 22.05.2006 газоелектрозварювальником у ВАТ "Крафт Якобз Сушард Україна", ВАТ "Крафт Фудз Україна", ЗАТ "Крафт Фудз Україна", з 22.05.2006 по 25.05.2010 електрозварником ручного зварювання в ЗАТ "Крафт Фудз Україна", з 28.01.2011 по 18.08.2015 електрозварником ручного зварювання 5 розряду в ТОВ "Запоряпромгражданстрой" м. Новий Уренгрой Ямало-Ненецький автономний округ Тюменської області російської федерації (район Крайньої Півночі).
За результатами розгляду документів до страхового стажу позивача не враховано період роботи на території російської федерації з 18.01.2011 по 18.05.2015 згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 від 20.07.1987. При обчисленні пільгового стажу роботи не враховано довідку № 1458 від 05.11.2024, оскільки довідка, на думку відповідача, не відповідає додатку 5 Порядку № 637, а саме: відсутнє посилання на постанову КМУ від 11.03.1994 № 162, оскільки при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи та відсутній первинний наказ про результати атестації робочих місць, до матеріалів ЕПС долучено накази про результати атестації робочих місць, починаючи з 2004 року.
Вважаєючи вказане рішення таким, що порушує права позивача, та у зв`язку з його протиправністю позивач звернувся до суду.
Ухвалою від 04.07.2025 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Вказаною ухвалою витребувано у відповідача та третьої особи в 15 денний строк з дня отримання даної ухвали: належним чином засвідчені копії всіх заяв ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та прийнятих за результатами розгляду цих заяв рішень, а також всіх документів, які стали підставою для прийняття таких рішень.
Крім того, представником відповідача та третьої особи надано до суду документи витребувані ухвалою суду від 04.07.2025.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, 06 травня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Рішенням № 65 від 14.05.2025 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області було відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Рішення відповідача вмотивовано тим, що відповідно до абзацу першого пункту 2 частини другої статті 114 розділу ХIV-1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія за віком на пільгових умовах призначається, зокрема, чоловікам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах. Згідно пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі Порядок № 637) у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. Довідка повинна містити три підписи, включаючи начальника відділу кадрів та головного бухгалтера та завірена печаткою підприємства. Атестація робочого місця обов`язково потрібна для зарахування до пільгового стажу періодів роботи з 21.08.1992, як передбачено Постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 № 442.

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383 при визначенні права на пенсії за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.

Пунктом 2 статті 24-1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що періоди трудової діяльності до 1 січня 1992 року за межами України у республіках колишнього Союзу РСР зараховуються до страхового стажу, у тому числі на пільгових умовах, особам, які проживають в Україні, за умови нездійснення іншою державою пенсійних виплат таким особам за зазначені періоди.

Порядок підтвердження нездійснення іншою державою пенсійних виплат визначається Кабінетом Міністрів України.

При прийнятті рішення відповідачем враховано, що вік позивача становить 55 років, страховий стаж 34 роки 4 місяці 15 днів, пільговий стаж 9 років 3 місяці 29 днів.

За результатами розгляду документів до страхового стажу позивача не враховано період роботи на території російської федерації з 18.01.2011 по 18.05.2015 згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 від 20.07.1987.

При обчисленні пільгового стажу роботи не враховано довідку № 1458 від 05.11.2024, оскільки довідка, на думку відповідача, не відповідає додатку 5 Порядку № 637, а саме: відсутнє посилання на постанову КМУ від 11.03.1994 № 162, оскільки при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи та відсутній первинний наказ про результати атестації робочих місць, до матеріалів ЕПС долучено накази про результати атестації робочих місць, починаючи з 2004 року.

Як видно з записів копії трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_1 :

з 01.09.1985 по 17.07.1987 роки позивач навчався в Півненківському СПТУ-25, про що отримав атестат № 197 від 17.07.1987;

20.07.1987 позивач був зарахований електрозварювальником центральних майстерень радгоспу Півненківський цукровий комбінат;

з 14.05.1988 по 10.05.1990 позивач проходив службу в радянській армії;

з 10.07.1990 по 12.11.1992 позивач працював електрозварювальником у військовій частині НОМЕР_2 ;

з 01.12.1992 позивач прийняти на роботу газоелектрозварювальником 4 розряду в мех. цех Тростянецької шоколадної фабрики;

26.04.1993 позивачу було присвоєно 5 розряд газоелектрозварюваника;

11.07.1994 Тростянецька шоколадна фабрика була перейменована у ВАТ "Шоколадна

фабрика "Україна";

10.07.1995 ВАТ "Шоколадна фабрика "Україна" перейменована у ВАТ "Крафт Якобз Сушард Україна";

13.11.1997 позивача було переведено електрогазозварювальником 5 розряду механослужби;

26.04.2000 ВАТ "Крафт Якобз Сушард Україна" перейменовано у ВАТ "Крафт Фудз Україна";

28.08.2001 ВАТ "Крафт Фудз Україна" перейменовано у ЗАТ "Крафт Фудз Україна";

01.05.2006 позивача було переведено електрозварником ручного зварювання;

01.04.2007 позивача було переведено електрозварником ручного зварювання у відділ виробництва заготівельної дільниці;

25.05.2010 позивача було звільнено на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України за згодою сторін.

18.01.2011 позивач був прийнятий на роботу електрозварником ручного зварювання 5 розряду вахтовим методом роботи ТОВ "Заполярпромгражданстрой" м. Новий Уренгрой Ямало-Ненецький автономний округ Тюменської області російської федерації (район Крайньої Півночі).

Зазначені відомості про трудову діяльність позивача підтверджуються відповідними записами трудової книжки, які також містять всі необхідні реквізити та посилання на накази про прийняття на роботу, переведення, звільнення з роботи тощо.

Крім того, наявність страхового стажу та своє право на призначення пенсії на пільгових умовах позивач обґрунтовує копіями наступних документів:

- довідкою від 05.11.2024 № 1458, виданою позивачу Приватним акціонерним товариством "Монделіс Україна", про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній про те, що позивач працював повний робочий день в ПрАТ "Монделіс Україна" за періоди: з 01.12.1992 по 25.04.1993 електрогазозварником 4 розряду, з 26.04.1993 по 12.11.1997 електрогазозварювальником 5 розряду, з 13.11.1997 по 22.05.2006 газоелектрозварювальником 5 розряду, з 22.05.2006 по 25.05.2010 електрозварником ручного зварювання;

- довідкою від 14.12.2015 № 1072, виданою позивачу Товариством з обмеженою відповідальністю "Запоряпромгражданстрой" в тім, що він дійсно працював в товаристві в якості електрозварника ручного зварювання 5 розряду вахтовим методом роботи з 28.01.2011 по 18.08.2015;

- довідкою від 17.05.2024 № 25, виданою ВП "Смородинська дистанція колії" Регіональної філії "Південна залізниця" АТ "Українська залізниця", про підтвердження наявного трудового стажу позивача для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній про те, що позивач працює повний робочий день в виробничому підрозділі "Смородинська дистанція колії" за період з 28.05.2015 по теперішній час електрогазозварником 5 розряду;

- довідкою від 17.05.2024 № 23, виданою ВП "Смородинська дистанція колії" в тому, що відокремлений підрозділ "Смородинська дистанція колії" державного підприємства "Південна залізниця", а в зв`язку з реорганізацією галузі з 01.12.2015 у виробничий підрозділ "Смородинська дистанція колії" регіональної філії "Південна залізниця" публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" відповідно до Закону України від 23.02.2012 № 4442-IV, постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 № 200, рішень правління ПАТ "Укрзалізниця" від 21.01.2015 № 1 та від 16.11.2015 № 5, наказу в.о. начальника регіональної філії "Південна залізниця" від 01.12.2015 № 2/Н. Регіональну філію "Південна залізниця" публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" перейменовано на регіональну філію "Південна залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 31.10.2018 № 938, рішення правління АТ "Укрзалізниця від 04.12.2018 протокол № Ц-64/91;

- довідкою від 17.05.2024 № 24, виданою ВП "Смородинська дистанція колії" позивачу в тому, що він дійсно працює в виробничому підрозділі "Смородинська дистанція колії" регіональної філії "Південна залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" з 28.05.2015 (наказ № 35/ос від 28.05.2015) по теперішній час електрогазозварником 5-го розряду, зайнятий різанням та ручним зварюванням;

- довідкою від 30.07.2014 № 38, виданою ПрАТ "Монделіс Україна" про підтвердження зміни найменування підприємства;

- довідкою від 30.07.2024 № 37, виданою ПрАТ "Монделіс Україна" про заробітну плату позивача, отримувану ним в період з липня 1995 року по червень 2000 року;

- атестатом № 197, виданим позивачу в тому, що він у 1987 році закінчив повний курс Тростянецького середнього профтехучилища № 25 за професією електрозварювальника ручної варки та рішенням екзаменаційної комісії присвоєно відповідну кваліфікацію;

- наказом від 14.11.1997 № 187-к, виданим ВАТ "КРАФТ ЯКОБЗ СУШАРД Україна", щодо переведення ОСОБА_1 ;

- наказом від 13.08.2004 № 173, виданим ЗАТ "Крафт Фудз Україна" про результати атестації робочих місць за умовами праці, зокрема, професії та посади "електрогазозварювальника" на підприємстві;

- наказом від 08.02.2007 № 42, виданим ЗАТ "Крафт Фудз Україна" про результати атестації робочих місць за умовами праці для визначення права працівників на пільгове пенсійне забезпечення, інші пільги та компенсації, передбачені чинним законодавством, зокрема професії та посади "електрозварник ручного зварювання";

- наказом від 31.07.2009 № 315, виданим ЗАТ "Крафт Фудз Україна" про результати атестації робочих місць за умовами праці для визначення права працівників на пільгове пенсійне забезпечення, інші пільги та компенсації, передбачені чинним законодавством, зокрема професії та посади "електрозварник ручного зварювання".

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV.

Відповідно до частини першої статті 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Згідно із статтею 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Відповідно до статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. Разом з тим, до стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993, встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 зазначеного Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.

Водночас, пунктом 20 Порядку № 637 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Отже, аналіз наведених вище норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Порядок ведення (внесення записів) до трудових книжок врегульовано Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України від 29.07.1993 № 58.

Відповідно до пункту 2.4 Інструкції № 58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилами чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

У разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Тобто законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, тому її не належне ведення не може позбавити позивача права на включення спірного періоду роботи до його страхового стажу і на отримання пенсії з його врахуванням.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 "Про трудові книжки працівників" № 301 відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Тому недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.

Як встановлено судом, у період роботи позивача пільговий стаж роботи був передбачений Списками № 1 та № 2 затвердженими постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 за № 1173, постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 № 10 та Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162.

Відповідно до п. 3 Порядку застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, стаж роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383 при призначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.

Посади електрогазозварника, електрогазозварювальника, газоелектрозварювальника, електрозварника ручного зварювання, на яких позивач працював у періоди з 01.12.1992 по 25.04.1993, з 26.04.1993 по 12.11.1997, з 13.11.1997 по 22.05.2006, з 22.05.2006 по 25.05.2010 відносяться до Списку № 2, затвердженого постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 № 10 , Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162, Постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 р. N 36, Роз`ясненнями N 01-3/406-02-2 від 10.05.94 Міністерства соціального захисту населення України Міністерства праці України "Про порядок застосування Списків N 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пенсію за віком на пільгових умовах".

Відповідно до єдиного тарифно-кваліфікаційного довідника робіт та професій робітників, затвердженого постановою Держкомпраці СРСР і ВЦРПС 16 січня 1985 року № 17/2-54 професія зварника не визначена, як окрема професія, є загальною професією, яка об`єднує назви професій пов`язаних зі зварюванням металів і є загальним поняттям для електрозварника ручного зварювання, електрогазозварника, газозварника і електрозварника на напівавтоматичних і автоматичних машинах. Вказаний нормативно-правовий акт дає підстави для ствердження, що професія зварника, електрозварника та газоелектрозварника є тотожною професією, тому не може бути підставою для відмови у зарахуванні до спеціального стажу.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що підлягають зарахуванню до пільгового стажу позивача періоди його роботи з 01.12.1992 по 25.04.1993 електрогазозварником 4 розряду у Тростянецькій шоколадній фабриці, з 26.04.1993 по 12.11.1997 електрогазозварювальником 5 розряду у Тростянецькій шоколадній фабриці, ВАТ "Шоколадна фабрика "Україна", 13.11.1997 по 22.05.2006 газоелектрозварювальником у ВАТ "Крафт Якобз Сушард Україна", ВАТ "Крафт Фудз Україна", ЗАТ "Крафт Фудз Україна", з 22.05.2006 по 25.05.2010 електрозварником ручного зварювання в ЗАТ "Крафт Фудз Україна".

Щодо страхового стажу позивача за період роботи на території російської федерації з 18.01.2011 по 18.05.2015 згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 від 20.07.1987 суд зазначає наступне.

Так, пункт 7 Порядку № 637 доповнює, що у якості документів про стаж, які передбачені вищезазначеним Порядком підтвердження наявного трудового стажу, за період роботи до 1 січня 1991 року на Крайній Півночі чи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген можуть надаватись договори або інші документи, що підтверджують право працівника на пільги, передбачені для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Перелік районів Крайньої Півночі і місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі, на яких розповсюджується дія Указів Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року і від 26 вересня 1967 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", визначений постановою Ради Міністрів СРСР № 1029 від 10 листопада 1967 року.

Підпунктом "д" пункту 5 Указу Президії ВР СРСР від 10 лютого 1960 року регламентовано, що робітникам, які переводяться, направляються або запрошуються на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей держави, на умовах укладення ними трудових договорів на роботу в цих районах на строк 5 років, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки, надавати додаткові наступні пільги: зараховувати один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців при обчисленні стажу, який дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності. Пільги, які передбачені цією статтею, надаються також особам, які прибули в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за власним бажанням і які уклали строковий договір про роботу в цих районах.

Оскільки трудовий стаж набутий позивачем на території Російської Федерації, тому при визначені права на пенсійне забезпечення відповідно до частин першої та другої статті 4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" слід застосовувати міжнародні договори з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Одним із міжнародних договорів з питань пенсійного забезпечення, який підписала Україна, стала багатостороння Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, зобов`язання за якою взяли на себе дев`ять держав - учасниць СНД, в тому числі Україна та російська федерація.

Відповідач зазначає причину відмови те, що з 19.06.2023 для України припинено дію Угоди про гарантії прав громадян держав учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.0.1992, у зв`язку з як зазначає відповідач стаж роботи зараховується тільки по 31.12.1991.

Тобто, на час звернення позивача до органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії, Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення не є діючою, оскільки припинила свою дію в червні 2023 року.

Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

У відповідності до ст.19 Закону України "Про міжнародні договори України" чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства.

Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

13.03.1992 між країнами СНД укладено Угоду про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення. У преамбулі зазначено, що Уряди держав учасниць уклали цю Угоду: "виходячи з необхідності захисту прав громадян у галузі пенсійного забезпечення, усвідомлюючи, що кожна держава - учасниця Співдружності повинна нести безпосередню відповідальність за пенсійне забезпечення своїх громадян, визнаючи, що держави - учасниці Співдружності мають зобов`язання щодо непрацездатних осіб, які отримали право на пенсійне забезпечення на їхній території або на території інших республік за період їх входження до складу СРСР і реалізують це право на території держав - учасниць Угоди, визнаючи необхідність неухильного дотримання зобов`язань за міжнародними угодами, укладеними СРСР з питань пенсійного забезпечення".

Відповідно до вимог статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної угоди та членів їх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Статтею 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення встановлено, що призначення пенсій громадянам держав-учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Обчислення пенсій проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу.

У разі, якщо в державах - учасницях Угоди запроваджена національна валюта, розмір заробітку (доходу) визначається виходячи з офіційно встановленого курсу на момент призначення пенсії.

Згідно з абзацу 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом російської федерації "Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і росії, які працюють за межами кордонів своїх країн" від 14.01.1993, трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Отже, наведені положення вказаних Угод передбачають, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди враховується при встановленні права на пенсію і її обчисленні. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалася трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 № 1328 "Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійною забезпечення" постановлено про вихід з Угоди про гарантії прав громадян-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13.03.1992 у місті Москві.

Листом Міністерства закордонних справ України від 29.12.2022 № 72/14-612-108210 повідомлено Міністерство юстиції України, що відповідно до пункту 11 Порядку ведення Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів та користування ним, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.04.2001 № 376 (із змінами), після письмового повідомлення Виконавчого комітету Співдружності Незалежних Держав про рішення української сторони вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13.03.1992 в м. Москва, зазначений міжнародний договір України припинить свою дію для України 19.06.2023.

Міністерство юстиції України у повідомленні від 10.01.2023, яке опубліковано у Офіційному віснику України від 10.01.2023, підтвердило припинення Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 для України 19.06.2023.

З огляду на визначені наслідки припинення дії міжнародного договору України необхідно дійти висновку, що денонсація Угоди від 13.03.1992 означає, що вказана Угода припинила породження зобов`язань для сторін у майбутньому, але не впливає на права, зобов`язання або юридичне становище учасників цієї Угоди, які виникли в результаті її виконання, - вони зберігаються і після припинення вказаної Угоди.

Суд наголошує на тому, що закон не має зворотної дії в часі. До того ж не зарахування стажу роботи чи розмірів заробітної плати в період чинності міжнародної угоди, осіб які працювали за межами України, у зв`язку з денонсацією угоди щодо пенсійного забезпечення з державами, - є неприпустимим та порушує конституційні принципи. Так, працюючи за межами України, особа мала легітимні очікування щодо її пенсійного забезпечення.

За наявності чинних у період роботи особи положень Угоди, що передбачали відповідне право, така особа не може нести негативні наслідки у вигляді відмови у зарахуванні спірного періоду роботи до страхового стажу.

Як зазначено у правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 19.06.2018 у справі № 820/5348/17, розпочатий процес реалізації права, за загальним правилом, повинен бути завершений за чинним на момент початку такого процесу закону (крім випадків, якщо у самому законі не визначений інший порядок), що узгоджується з принципом правої визначеності.

Отже, до набрання чинності Постановою № 1328, Україна як держава-учасниця Угоди виконує зобов`язання, взяті згідно із Угодою, в тому числі щодо страхового стажу, отриманого громадянами до підписання Угоди.

Відповідно до ч.2 ст.13 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

Відтак, Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 підлягає застосуванню при зарахуванні спірного стажу роботи позивача в російській федерації, оскільки вказана Угода була чинною на момент набуття стажу.

Таким чином, суд не приймає до уваги посилання відповідача на припинення участі російської федерації в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, оскільки таке припинення не стосується (не впливає) періодів трудової діяльності позивача, що мали місце в час дії Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992.

Крім того, в рішенні Конституційного Суду України від 07.10.2009 № 25-рп/2009 чітко зазначено, що конституційне право на соціальний захист не може бути поставлене в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення.

З огляду на викладене суд прийшов переконання про те, що не зарахування стажу роботи в період чинності міжнародної угоди, які працювали за межами України, у зв`язку з денонсацією угоди щодо пенсійного забезпечення з державами, - є неприпустимим та порушує конституційні принципи. Так, працюючи за межами України, особа мала легітимні очікування щодо її пенсійного забезпечення.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтю 73 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 74-76 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, за сукупністю наведених обставин, суд визнає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 14.05.2025 № 65 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 , що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах періоди його роботи з 01.12.1992 по 25.04.1993 електрогазозварником 4 розряду у Тростянецькій шоколадній фабриці, з 26.04.1993 по 12.11.1997 електрогазозварювальником 5 розряду у Тростянецькій шоколадній фабриці, ВАТ "Шоколадна фабрика "Україна", 13.11.1997 по 22.05.2006 газоелектрозварювальником у ВАТ "Крафт Якобз Сушард Україна", ВАТ "Крафт Фудз Україна", ЗАТ "Крафт Фудз Україна", з 22.05.2006 по 25.05.2010 електрозварником ручного зварювання в ЗАТ "Крафт Фудз Україна", з 28.01.2011 по 18.08.2015 електрозварником ручного зварювання 5 розряду в ТОВ "Запоряпромгражданстрой" м. Новий Уренгрой Ямало-Ненецький автономний округ Тюменської області російської федерації (район Крайньої Півночі) та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 06.05.2025 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 витрати на сплату судового збору в сумі 968,96 гривень.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М. Шаповал