Справа № 380/24636/24
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2025-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2025 рокуЛьвівСправа № 380/24636/24 пров. № А/857/3214/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Кухтея Р.В., Носа С.П.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Моджі»,

на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2024 року про повернення позовної заяви (суддя Морська Г.Д., час ухвалення не зазначений, місце ухвалення м.Львів, дата складання повного тексту не зазначено),

в адміністративній справі №380/24636/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Моджі» до Головного управління ДПС у Львівській області, Державної податкової служби України,

про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

У грудні 2024 року позивач ТОВ «Моджі» звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідачів Головного управління ДПС у Львівській області, Державної податкової служби України, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати Рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС у Львівській області №7360113/43741839 від 20.09.2022 року, про відмову в реєстрації податкової накладної № 36 від 28.02.2022 року в Єдиному реєстрі податкових накладних;

- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 36 від 28.02.2022 року, подану ТОВ Моджі, за датою її подання;

- визнати протиправним та скасувати Рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС у Львівській області №7360114/43741839 від 20.09.2022 року, про відмову в реєстрації податкової накладної № 41 від 31.03.2022 року в Єдиному реєстрі податкових накладних;

- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 41 від 31.03.2022 року, подану ТОВ МОДЖІ, за датою її подання;

- визнати протиправним та скасувати Рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС у Львівській області №7360116/43741839 від 20.09.2022 року, про відмову в реєстрації податкової накладної № 39 від 30.04.2022 року в Єдиному реєстрі податкових накладних;

- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 39 від 30.04.2022 року, подану ТОВ МОДЖІ, за датою її подання;

- визнати протиправним та скасувати Рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС у Львівській області №7361331/43741839 від 20.09.2022 року, про відмову в реєстрації податкової накладної № 42 від 31.05.2022 року в Єдиному реєстрі податкових накладних;

- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 42 від 31.05.2022 року, подану ТОВ МОДЖІ, за датою її подання;

- визнати протиправним та скасувати Рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС у Львівській області №7361329/43741839 від 20.09.2022 року, про відмову в реєстрації податкової накладної № 40 від 30.06.2022 року в Єдиному реєстрі податкових накладних;

- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 40 від 30.06.2022 року, подану ТОВ МОДЖІ, за датою її подання;

- визнати протиправним та скасувати Рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС у Львівській області №7376432/43741839 від 22.09.2022 року, про відмову в реєстрації податкової накладної № 39 від 31.07.2022 року в Єдиному реєстрі податкових накладних;

- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 39 від 31.07.2022 року, подану ТОВ МОДЖІ, за датою її подання;

- визнати протиправним та скасувати Рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС у Львівській області № 7536244/43741839 від 31.10.2022 року, про відмову в реєстрації податкової накладної № 23 від 20.01.2022 року в Єдиному реєстрі податкових накладних;

- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 23 від 20.01.2022 року, подану ТОВ МОДЖІ, за датою її подання;

- визнати протиправним та скасувати Рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС у Львівській області №7361330/43741839 від 20.09.2022 року, про відмову в реєстрації податкової накладної № 28 від 21.12.2022 року в Єдиному реєстрі податкових накладних;

- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 28 від 21.12.2022 року, подану ТОВ МОДЖІ, за датою її подання;

- визнати протиправним та скасувати Рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС у Львівській області №8352963/43741839 від 28.02.2023 року, про відмову в реєстрації податкової накладної № 69 від 31.01.2023 року в Єдиному реєстрі податкових накладних;

- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 69 від 31.01.2023 року, подану ТОВ МОДЖІ, за датою її подання;

- визнати протиправним та скасувати Рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС у Львівській області №8352966/43741839 від 28.02.2023 року, про відмову в реєстрації податкової накладної № 82 від 31.10.2022 року в Єдиному реєстрі податкових накладних;

- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 82 від 31.10.2022 року, подану ТОВ МОДЖІ, за датою її подання;

- визнати протиправним та скасувати Рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС у Львівській області №8352965/43741839 від 28.02.2023 року, про відмову в реєстрації податкової накладної № 164 від 30.11.2022 року в Єдиному реєстрі податкових накладних;

- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 164 від 30.11.2022 року, подану ТОВ МОДЖІ, за датою її подання;

- визнати протиправним та скасувати Рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС у Львівській області №8352964/43741839 від 28.02.2023 року, про відмову в реєстрації податкової накладної № 170 від 31.12.2022 року в Єдиному реєстрі податкових накладних;

- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 170 від 31.12.2022 року, подану ТОВ МОДЖІ, за датою її подання.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного від 11.12.2024 у вказаній справі позовну заяву залишено без руху для усунення недоліків позовної заяви тривалістю не більше 10 днів з дня вручення даної ухвали, шляхом надання: заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду із зазначенням обставин, які можуть бути враховані судом, як поважні для поновлення пропущеного строку із наданням відповідних доказів; документу про доплату позивачем судового збору в сумі 29068,80 грн..

Позивач подав до суду першої інстанції заяву від 23.12.2024 про виконання вимог ухвали, до якої долучено платіжну інструкцію про сплату судового збору. У цій же заяві позивач просив поновити строк звернення до суду, вказавши про причину пропуску строку звернення до суду у зв`язку з наявністю форс-мажорних обставин, зокрема, у вигляді недбалого відношення/бездіяльності адвоката на виконання своїх обов`язків по договору про надання правової допомоги №18/11/22 від 18.11.2022 року.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 27.12.2024 позовну заяву повернуто позивачу. Повернуто ТОВ МОДЖІ судовий збір у сумі 29068 грн. 80 коп., сплачений за подання до суду адміністративного позову. Роз`яснено позивачеві, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

З цією ухвалою суду першої інстанції не погодився позивач та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржена ухвала суду прийнята без повного з`ясування обставин, що мають значення для вирішення питання щодо відкриття провадження по справі, а оцінка наявних у матеріалах справи доказів здійснена без дотримання положень статті 90 КАС України, а відтак ухвала суду не відповідає вимогам законності та обґрунтованості, тому підлягає скасуванню з підстав, наведених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що спірні рішення про відмову у реєстрації податкових накладних були оскаржені в адміністративному порядку, однак рішеннями за результатами розгляду скарги залишено без задоволення. Пропуск строку для звернення до суду стався з поважних причин, які були викладені ТОВ «МОДЖІ» в заяві про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду. ТОВ «МОДЖІ» є виключно Українською компанією, яка своєю діяльністю забезпечує робочі місця для громадян України та сплату значних податків в бюджет нашої країни. При цьому, жодної заборгованості зі сплати податків, товариство не має. Звертає увагу суд на те, що у випадку, якщо ТОВ «МОДЖІ» не розблокує (скасує) рішень податкового органу (що оскаржуються в даній справі), контрагенти набудуть право стягнути з товариства не отриманий ПДВ в розмірі 743993,54 грн. як збитки. Скаржник просить суд взяти до уваги і ті обставини, що ТОВ «МОДЖІ» не було бездіяльною, розуміючи всю серйозність даної ситуації, товариство не одноразово подавало позовну заяву та намагалось відстояти свої права та шукало правового захисту. Для оскарження рішень податкового органу ТОВ «МОДЖІ» довелось віднайти не тільки грошові кошти на сплату судового збору, а і знайти досвідченого адвоката. При тому ТОВ «МОДЖІ» стикнулось і з проблемою недбалого відношення, бездіяльності адвоката до виконання своїх обов`язків по договору про надання правової допомоги, що в більшій мірі і стало підставою пропуску строку звернення до суду. Жодним чином ТОВ «МОДЖІ» не зловживає своїми процесуальними правами, а виключно шукає правового захисту порушених прав, який може забезпечити тільки справедливий суд. Просить суд не допустити значного формалізму та формального підходу для вирішення даного питання, та прийняти до уваги важливість цієї справи для подальшої долі товариства.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржену ухвалу суду від 27.12.2024 і справу направити до суду першої інстанції для подальшого розгляду.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Так, приймаючи оскаржувану ухвалу від 27.12.2024 про повернення позовної заяви, суд першої інстанції виходив із факту встановленого пропуску строку звернення до суду з позовними вимогами та відсутність обґрунтованих причин пропуску такого строку. Суд дійшов висновку про наявність підстав для застосування процесуальних наслідків, передбачених п.1 ч.4 ст.169 КАС України, ч.2 ст.123 КАС України.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з врахуванням наступного.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист.

Право звернення до суду є невід`ємним особистим правом, яке реалізовується особою в порядку, встановленому КАС України. Способом реалізації цього права є звернення зацікавленої особи з позовом до суду.

У свою чергу, звернення до суду з позовом є підставою для виникнення процесуальних відносин, пов`язаних з вирішенням спору по суті. Звернення до суду і судове провадження повинно здійснюватись у відповідності до вимог чинного законодавства, зокрема, процесуальних норм щодо порядку провадження в адміністративних справах.

Разом з тим, законодавець встановлює певні обмеження такого права, зокрема, шляхом встановлення строку звернення до адміністративного суду за захистом порушених прав.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Колегія суддів зазначає, що наведені норми встановлюють загальний строк звернення до адміністративного суду.

Водночас, згідно з ч.4 ст.122 КАС України, якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень. Якщо рішення за результатами розгляду скарги позивача на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень не було прийнято та (або) вручено суб`єктом владних повноважень позивачу у строки, встановлені законом, то для звернення до адміністративного суду встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня звернення позивача до суб`єкта владних повноважень із відповідною скаргою на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Отже, відповідно до даної норми за умови використання позивачем досудового порядку вирішення спору у випадках, коли законом передбачена така можливість, встановлюються інший (скорочений) строк звернення до адміністративного суду.

Разом з тим, ч.1 ст.122 КАС України передбачає можливість встановлення строків звернення до адміністративного суду іншими законами.

Спеціальним нормативно-правовим актом, який встановлює окремі правила та положення для регулювання відносин оподаткування та захисту прав учасників податкових відносин, в тому числі захисту порушеного права в судовому порядку, є Податковий кодекс /ПК/ України.

Порядок та строки оскарження рішень контролюючих органів визначено ст.56 ПК України.

Зокрема, відповідно до п.56.1 ст.56 ПК України, рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Згідно з п.56.18 ст.56 ПК України з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню. Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору.

Відповідно до п.102.1 ст.102 ПК України, контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку. У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.

Отже, п.56.18 ст.56 ПК України встановлено спеціальний строк у податкових правовідносинах, протягом якого за загальним правилом платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу - 1095 днів.

Водночас, згідно з п.56.19 ст.56 ПК України за умови використання платником податків досудового порядку вирішення спору, яким вважається адміністративне оскарження відповідного рішення контролюючого органу, встановлено скорочений строк звернення до суду, а саме передбачено, що в разі, коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.

Законом України №657-VII від 24.10.2013р. «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо обліку та реєстрації платників податків та удосконалення деяких положень» були внесені зміни до абз.1 п.56.18 ст.56 ПК України, а саме виключено в ньому положення про поширення відповідного строку лише на рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання та, відповідно, поширено застосування спеціального тривалішого строку на оскарження будь-яких рішень контролюючих органів, з урахуванням строку давності, визначеного ст.102 Податкового кодексу України (1095 днів).

Водночас, до п.56.19 ст.56 ПК України аналогічні зміни не були внесені.

В свою чергу, п.56.19 ст.56 ПК України є спеціальною нормою, яка регулює визначену її предметом групу правовідносин - оскарження податкових повідомлень-рішень та інших рішень контролюючих органів про нарахування грошових зобов`язань.

Спеціальні ж строки для звернення до суду з позовом про скасування рішень контролюючих органів, які не пов`язані з нарахуванням грошових зобов`язань, зокрема, рішення щодо відмови у реєстрації податкових накладних в ЄРПН (як у спірному випадку), після проведення процедури адміністративного оскарження та отримання рішення про залишення скарги без задоволення, нормами ПК України не визначені, тобто не врегульовують спірне в цій справі питання.

При цьому, різниця природи рішень контролюючого органу (щодо нарахування грошових зобов`язань або інші рішення) об`єктивно здатна впливати та зумовлювати різницю в підходах щодо встановлення строків звернення до суду про їх оскарження. Тому установлене законом застосування скорочених строків звернення при використанні досудового порядку врегулювання спорів у податкових правовідносинах зумовлено легітимною метою оперативного забезпечення настання правової визначеності для особи (платника податків) та у діяльності суб`єктів владних повноважень (контролюючих органів), що кореспондується із встановленим алгоритмом і строками адміністрування податків для забезпечення належного виконання податкового обов`язку і має пропорційний характер, оскільки скорочення строку звернення не впливає на реалізацію особою права на судовий захист у зв`язку з достатністю часу на підготовку й оформлення правової позиції, ознайомлення з позицією контролюючого органу, залучення за потреби правових і фінансових консультантів в межах процедури адміністративного оскарження, у той час, як скорочені строки забезпечують досягнення зазначеної мети й завдань функціонування податкової системи держави. Більш скорочені строки звернення до суду у випадку попередньої реалізації досудових процедур полягають у забезпеченні наступності юрисдикційних проваджень (адміністративних і судових) та пов`язанні з необхідністю мінімізувати темпоральний проміжок між досудовими процедурами та судовим провадженням.

Конституційний Суд України у рішенні від 13.12.2011р. №17-рп/2011 за результатами оцінки конституційності норми ч.4 ст.99 КАС України у чинній на той час редакції (про скорочені строки звернення до адміністративного суду в разі попереднього використання можливостей досудового порядку вирішення спору) підтвердив її конституційність як такої, що забезпечує оперативність розгляду судової справи і жодною мірою не обмежує суб`єктів щодо права на судовий захист; нею скорочено строки здійснення окремих процесуальних дій, а змісту та обсягу конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя не звужено.

Отже, із прийняттям чинної редакції КАС України та відмінним правовим регулюванням, визначеним ч.4 ст.122 КАС України, інші рішення контролюючих органів, які не стосуються нарахування грошових зобов`язань платника податків, за умови попереднього використання позивачем досудового порядку вирішення спору (застосування процедури адміністративного оскарження згідно з абз.3 п.56.18 ст.56 ПК України), оскаржуються в судовому порядку в такі строки: - тримісячний строк для звернення до суду встановлюється за умови, якщо рішення контролюючого органу за результатами розгляду скарги було прийнято та вручено платнику податків (скаржнику) у строки, встановлені ПК України, і такий строк обчислюється з дня вручення скаржнику рішення за результатами розгляду його скарги на рішення контролюючого органу; - шестимісячний строк для звернення до суду встановлюється за умови, якщо рішення контролюючого органу за результатами розгляду скарги не було прийнято та/або вручено платнику податків (скаржнику) у строки, встановлені ПК України, і такий строк обчислюється з дня звернення скаржника до контролюючого органу із відповідною скаргою на його рішення.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права висловлений Верховним Судом у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду в постанові від 11.10.2019р. у справі №640/20468/18.

Отже, відповідно до описаного правового регулювання та висновків Верховного Суду, основною обставиною для визначення строку звернення платника податків до адміністративного суду з позовом про оскарження рішення контролюючого органу, не пов`язаного з нарахуванням грошових зобов`язань, є використання чи невикористання таким платником (позивачем) передбаченого законом досудового порядку вирішення спору, у спірному випадку - адміністративного оскарження відповідного рішення в порядку, визначеному ПК України.

У випадку використання платником податків процедури адміністративного оскарження рішення контролюючого органу таке рішення може бути оскаржене до суду протягом тримісячного строку (якщо рішення контролюючого органу за результатами розгляду скарги було прийнято та вручено платнику податків (скаржнику) у встановлені законом строки) або шестимісячного строку (якщо рішення контролюючого органу за результатами розгляду скарги не було прийнято та/або вручено платнику податків (скаржнику) у встановлені законом строки).

Суд зазначає, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, а також однією із гарантій дотримання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Аналіз практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних причин, внаслідок непереборних, незалежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Колегія суддів наголошує, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Відповідно до ч.6 ст.161 КАС України, у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Відповідно до ч.1 ст.123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву (ч.2 ст.123 КАС України).

Також, пунктом 9 ч.4 ст.169 КАС України передбачено, що позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Таким чином, наведеними вище правовими нормами встановлено, що суд першої інстанції зобов`язаний з`ясувати в кожному випадку чи адміністративний позов подано у строк, установлений законом, а якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними.

У розглядуваній справі судом встановлено, що рішеннями комісії Головного управління ДПС у Львівській області: №7360113/43741839 від 20.09.2022, №7360114/43741839 від 20.09.2022, №7360116/43741839 від 20.09.2022, №7361331/43741839 від 20.09.2022, №7361329/43741839 від 20.09.2022, №7376432/43741839 від 22.09.2022, №7536244/43741839 від 31.10.2022, №7361330/43741839 від 20.09.2022, №8352963/43741839 від 28.02.2023, №8352966/43741839 від 28.02.2023, №8352965/43741839 від 28.02.2023, №8352964/43741839 від 28.02.2023 відмовлено в реєстрації податкової накладної: № 36 від 28.02.2022, № 41 від 31.03.2022, № 39 від 30.04.2022, № 42 від 31.05.2022, № 39 від 31.07.2022, № 40 від 30.06.2022, № 23 від 20.01.2022, № 28 від 21.12.2022, № 69 від 31.01.2023, № 82 від 31.10.2022, № 164 від 30.11.2022, № 170 від 31.12.2022 в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Вказані рішення оскаржені ТОВ МОДЖІ до ДПС України.

Рішеннями ДПС України від 06.10.2022, 05.10.2022, 13.10.2022, 18.10.2022, 30.09.2022, 30.09.2022, 18.11.2022, 17.03.2023, 14.03.2023, 15.03.2023, 17.03.2023 скаргу залишено без задоволення, рішення комісії регіонального рівня про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних - без змін.

Таким чином, з позовною заявою про визнання протиправними та скасування спірних рішень про відмову в реєстрації податкової накладної позивач, повинен був звернутися протягом тримісячного строку з дня вручення скаржнику рішення за результатами розгляду його скарг.

Проте із даною позовною заявою позивач звернувся до суду лише 06.12.2024 (зареєстрована судом 09.12.2024), тобто після спливу тримісячного строку для звернення до адміністративного суду. Хоча граничні строки для подання позовної заяви закінчились ще: 06.01.2023, 05.01.2023, 13.01.2023, 18.01.2023, 30.12.2022, 30.12.2022, 18.02.2023, 17.06.2023, 14.06.2023, 15.06.2023 та 17.06.2023 відповідно.

Як стверджує позивач, він неодноразово звертався до суду із позовними заявами до суду, провадження у справах не були відкриті.

Суд першої інстанції правильно наголосив, що питання дотримання позивачем строку звернення до суду було предметом розгляду у адміністративних справах №380/20546/23, №380/27682/23, №380/20986/23, №380/20864/23, №380/1792/24, №380/4583/24, №380/14610/24, проте недоліки не були усунуті позивачем у визначені судом строки з підстав не надання відповідної заяви та доказів, або визнання судом не поважними причини пропуску позивачем вказаного строку.

При цьому, позивач ухвали про повернення позовних заяв у перелічених справах не оскаржував до суду апеляційної інстанції, а продовжував знову звертатись до суду першої інстанції із позовними заявами з ідентичними вимогами та аналогічним обґрунтуванням поважності причин пропуску строку звернення, навіть за умови визнання судом таких причин не поважними.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку звернення до суду з цим позовом, позивач вказує на недбале відношення/бездіяльність адвоката до виконання своїх обов`язків по договору про надання правової допомоги №18/11/22 від 18.11.2022 року.

Разом з тим, зазначені доводи судом до уваги не приймаються з огляду на те, що такі ґрунтуються на суб`єктивному ставленні позивача до наведених ним обставин. Водночас зазначені доводи не можуть сприйматись як об`єктивні перешкоди, які не залежали від волі позивача та дійсно унеможливили звернення до суду у більш стислі строки.

Статтею 44 КАС України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (п.п.6, 7 ч.5 цієї статті).

Наведеними нормами чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема, щодо дотримання строку звернення до суду.

Для цього учасник справи як особа, зацікавлена у поданні чи то позовної заяви чи апеляційної скарги, повинна вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені чинним законодавством.

Втім, позивачем не надано доказів вчинення протягом листопада 2022 року - серпня 2023 року (до першого звернення до суду) будь-яких можливих та залежних від нього дій.

Отже, суд першої інстанції правильно встановив, що позивач пропустив строк звернення до суду.

Разом з тим, досліджуючи обставини справи та наведені у заяві позивача про поновлення строку звернення до суду причини пропуску строку, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про відсутність обставин, які б були для позивача об`єктивними перешкодами для своєчасного вчинення відповідних дій щодо звернення до адміністративного суду із цим позовом у визначений законодавством строк.

При цьому, апеляційний суд зазначає, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності третіх осіб. Позивач, не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, не реалізація цього права зумовлена його власною поведінкою саме у питанні своєчасного судового захисту.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору в публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Початок перебігу строку звернення до суду починається з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, лише наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо звернення до суду у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку звернення до суду з поважних причин.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими твердження апелянта (позивача) про те, що строк звернення до адміністративного суду в цій справі ним пропущено з поважних причин.

Відтак, доводи апелянта на правомірність прийнятої ухвали суду від 27.12.2024 не впливають та висновків суду першої інстанції не спростовують.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції дотримано норми процесуального законодавства та вірно встановлено обставини, які мають значення для прийняття рішення щодо повернення позовної заяви, а тому немає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції про повернення позовної заяви.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Моджі» залишити без задоволення.

Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2024 року про повернення позовної заяви в адміністративній справі №380/24636/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Моджі» до Головного управління ДПС у Львівській області, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. В. Гуляк
судді Р. В. Кухтей
С. П. Нос