Справа № 320/52117/24
Суддя: Штульман Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2025-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Штульман І.В.

суддів: Кузьменка В.В.,

Черпака Ю.К.,-

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Черкаської митниці на рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 січня 2025 року по справі за адміністративним позовом Приватного підприємства "Будпостач" до Черкаської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів, -

В С Т А Н О В И В :

09 листопада 2024 року Приватне підприємство "Будпостач" (далі - ПП "Будпостач", позивач) звернулося в Київський окружний адміністративний суд з адміністративним позовом до Черкаської митниці (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення №UA902080/2024/000126/2 від 06 вересня 2024 року про коригування митної вартості товарів.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 30 січня 2025 року адміністративний позов ПП "Будпостач" задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення Черкаської митниці від 06 вересня 2024 року №UA902080/2024/000126/2 про коригування митної вартості товарів. Стягнуто на користь ПП "Будпостач" за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень судовий збір у розмірі 3028,00 гривень.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що в рішенні про коригування митної вартості товарів відповідачем, всупереч вимог Митного кодексу (далі - МК) України, не зазначені обґрунтовані сумніви щодо заявленої митної вартості товарів, за наслідками яких розпочалась процедура консультацій та причини, через які митна вартість імпортованого товару не може бути визначена за ціною договору.

Не погоджуючись із рішенням Київського окружного адміністративного суду від 30 січня 2025 року, Черкаська митниця подала апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить його скасувати і ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову ПП "Будпостач" відмовити. Доводи апеляційної скарги відповідача ґрунтуються на тому, що декларантом не надано митному органу у повному обсязі документальне підтвердження відомостей про вартість транспортно-експедиційних послуг, які є обов`язковою складовою митної вартості відповідно до статті 58 МК України.

Представником ПП "Будпостач" до суду апеляційної інстанції подано письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що рішення суду першої інстанції прийнято у відповідності до вимог законодавства, а апеляційна скарга відповідача є необґрунтованою та такою, яка не підлягає задоволенню.

За змістом частини першої статті 309 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

За приписами частини другої статті 309 Кодексу адміністративного судочинства України у виняткових випадках апеляційний суд за клопотанням сторони та з урахуванням особливостей розгляду справи може продовжити строк розгляду справи, але не більш як на п`ятнадцять днів, про що постановляє ухвалу.

Згідно з частиною четвертою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі.

Пунктом 1 статті 6, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року, Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод закріплено право вирішення спірного питання упродовж розумного строку.

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду з метою забезпечення повного та всебічного розгляду справи, а також прийняття законного та обґрунтованого рішення з дотриманням процесуальних прав усіх учасників судового процесу, дійшла висновку про наявність підстав для продовження строку розгляду апеляційної скарги на розумний строк.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 січня 2025 року, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду дійшла до висновку про залишення апеляційної скарги Черкаської митниці без задоволення, а оскаржуваного судового рішення - без змін, мотивуючи це наступним.

З матеріалів справи вбачається, і це правильно встановлено судом першої інстанції, що 10 жовтня 2023 року між позивачем (покупець) та компанією LUTIAN MACHINERY CO., LTD (Китай) (продавець) було укладено контракт №1675, відповідно до якого продавець виробляє та продає, а покупець оплачує і отримує генератори в кількості, за ціною і на суму, згідно з проформою-інвойсом чи інвойсом, що є невід`ємною частиною контракту.

24 лютого 2020 року для організації перевезення товарів до України позивач ПП "Будпостач" уклав з ТОВ "Мерск Україна Лтд" (далі експедитор) договір транспортного експедирування №UA00072711.

14 лютого 2022 року для перевезення товарів до України позивач ПП "Будпостач" уклав з компанією Maersk A/S (Данія) (далі перевізник) договір №UA00072649 на перевезення зовнішньоторговельних вантажів.

11 червня 2024 року продавець надав позивачу прайс-лист щодо ціни товарів та виписав проформу інвойс №24LTJX5288-2 (див. додаток 4) на суму 345 476,00 доларів США.

25 червня 2024 року позивач ПП "Будпостач" згідно з контрактом від 10 жовтня 2023 року №1675 відкрив на ім`я продавця в AT "УКРЕКСІМБАНК" акредитив №КІЕІ329028993 на суму 345476,00 доларів США для оплати товарів, вказаних у проформі інвойсі від 11 червня 2024 року №24LTJX5288

27 червня 2024 року продавець виписав комерційний інвойс №24LTJX5288-2 для відвантаження товарів за ціною 345476,00 доларів США.

28 червня 2024 року для переміщення товарів в Україну митними органами Китаю було оформлено митну декларацію №17449573 за ціною 345476,00 доларів США, що відповідає ціні, зазначеній у комерційному інвойсі.

30 червня 2024 року продавець передав товари перевізнику для доставки в Україну та одержав, як підтвердження передачі товарів, коносамент №240168491.

30 червня 2024 року на товари, що вказані в комерційному інвойсі, був виписаний сертифікат походження №24С3326А2839/00062.

14 серпня 2024 року для оплати позивачем ПП "Будпостач" наданих транспортних та експедиційних послуг, експедитор ТОВ "Мерск Україна Лтд" виписав рахунок фактуру №, а перевізник компанія Maersk A/S (Данія) виписав інвойс №.

21 серпня 2024 року для підтвердження витрат на транспортування товарів експедитор ТОВ "Мерск Україна Лтд" виписав позивачу довідку про транспортні витрати №25.

На підставі залізничної накладної УМВС від 24 серпня 2024 року №29086 товари були доставлені з порту Гданськ (Польща) до станції Клевань.

Відповідно до товарно-транспортних накладних CMR від 04 вересня 2024 року №№3510, 5323, 8313, 9053, 9095, 9285, 9372 товари були доставлені до Черкаської митниці.

06 вересня 2024 року, враховуючи що товари були завантажені у різні контейнери, для уникнення простою транспорту при митному оформленні в Україні, на підставі комерційного інвойсу №24LTJX5288-2 від 27 червня 2024 року, позивач ПП "Будпостач" виписав Специфікацію №2 на контейнери №MRSU3485323, №MSKU0123510, №SELU4108313, №SELU4109053, №SELU4109095, №SELU4109285, №SELU4109372 на суму 308074,01 доларів США.

06 вересня 2024 року позивач направив лист в якому зазначив, що ПП "Будпостач" не здійснював оплату постачальнику, згідно контракту №1675 від 10 жовтня 2023 року за товар, який постачається згідно інвойсу №24LTJX5288-2 від 27 червня 2024 року, оскільки співпрацюємо на умовах акредитиву 180 днів з дати коносаменту.

ПП "Будпостач" подав відповідачу митну декларацію №24UA21U3 для митного оформлення товарів, що зазначені у Специфікації №2, у якій митну вартість товарів визначив за основним методом за ціною договору (контракту), а у графі 22 декларації зазначив загальну суму за рахунком 308074,01 доларів США.

Для підтвердження заявленої митної вартості до митної декларації №24UA21U3 декларант додав передбачені статті 53 МК України документи, які вказав у графі 44 митної декларації. Доказами надання документів є також відомості у картці відмови прийнятті митної декларації та митному оформленні №UA902080/2024/00018S виписаної відповідачем , а саме:

- Контракт від 10 жовтня 2023 року №1675 між позивачем та компанією LUTIAN MACHINERY СО LTD (Китай);

- Прайс лист від 11 червня 2024 року б/н;

- Комерційний інвойс від 27 червня 2024 року №24LTJX5288-2;

- Коносамент від 30 червня 2024 року №240168491;

- Митну декларацію Китаю №17449573 від 28 червня 2024 року;

- Сертифікат походження №24С3326А2839/00062 від 30 червня 2024 року;

- Акредитив в AT "УКРЕКСІМБАНК" №КІЕІ329028993 від 25 червня 2024 року;

- Договір транспортного експедирування від 24 лютого 2020 року №UA00072711 між позивачем та експедитором ТОВ "Мерск Україна ЛТД";

- Договір від 14 лютого 2022 року №UA00072649 на перевезення зовнішньоторговельних вантажів між позивачем і перевізником компанією Maersk A/S (Данія);

- Рахунок-фактура ТОВ "Мерск Україна Лтд" від 14 серпня 2024 року № для оплати позивачем експедиторських послуг при транспортуванні товарів;

- Інвойс компанії Maersk A/S (Данія) від 14 серпня 2024 року № для оплати послуг з перевезення товарів;

- Довідка ТОВ "Мерск Україна Лтд" про транспортні витрати від 21 серпня 2024 року №25;

- Товарно-транспортна накладна CMR від 04 вересня 2024 року №3510;

- Товарно-транспортна накладна CMR від 04 вересня 2024 року №5323;

- Товарно-транспортна накладна CMR від 04 вересня 2024 року №8313;

- Товарно-транспортна накладна CMR від 04 вересня 2024 року №9053;

- Товарно-транспортна накладна CMR від 04 вересня 2024 року №9095;

- Товарно-транспортна накладна CMR від 04 вересня 2024 року №9285;

- Товарно-транспортна накладна CMR від 04 вересня 2024 року №9372;

- Залізнична накладна УМВС №29086 від 24 серпня 2024 року;

- Специфікація №2 від 06 вересня 2024 року;

- Документація, яка має супроводжувати продукцію при наданні її на ринку відповідно до вимог щодо нехарчової продукції та її обігу на рику України №325-2024 від 05 серпня 2024 року;

- Документація, яка має супроводжувати продукцію при наданні її на ринку відповідно до вимог щодо нехарчової продукції та її обігу на ринку України №326-2024 від 05 серпня 2024 року;

- Документація, яка має супроводжувати продукцію при наданні її на ринку відповідно до вимог щодо нехарчової продукції та її обігу на ринку України №327-2024 від 05 серпня 2024 року;

- Видаткові накладні від 04 квітня 2024 року;

- Інформація з джерел інтернету від 22 серпня 2024 року;

- Комерційна пропозиція від 11 червня 2024 року;

- Лист про оплату від 06 вересня 2024 року;

- Декларація митної вартості.

06 вересня 2024 року відповідач направив до декларанта електронне повідомлення №1061209, у якому зазначив, що "Відповідно до ч.3 ст.53 МКУ прошу надати документи, що підтверджують заявлену митну вартість, а саме: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) виписку з бухгалтерської документації; 4) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 5) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 6) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару".

06 вересня 2024 року у відповідь на електронне повідомлення позивач направив до митного органу листа, у якому заявив, що немає можливості надати інші додаткові документи.

06 вересня 2024 року Черкаська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів №UА902080/2024/000126/2, яким визначила митну вартість імпортованих позивачем товарів генератори, за резервним методом.

06 вересня 2024 року Черкаська митниця виписала картку відмови в прийнятті митної декларації та митному оформленні товарів №UА902080/2024/000189.

06 вересня 2024 року з врахуванням визначеної відповідачем митної вартості позивач заявив товари за митною декларацією №24А21U3 по якій були надмірно сплачені митні платежі: мито 99799,12 грн., податок на додану вартість (далі - ПДВ) 419156,30 грн, всього на загальну суму 518955,42 грн.

Не погоджуючись з оспорюваним рішенням відповідача про коригування митної вартості, ПП "Будпостач" звернулося до суду з даним адміністративним позовом.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною першою статті 51 МК України передбачено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно частини першої статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

За правилами частини першої статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частиною другою статті 53 МК України передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до частини третьої статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Частиною четвертою статті 53 МК України передбачено, що у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Частинами першою - третьою статті 54 МК України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частиною п`ятою статті 54 МК України передбачено, що митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Зокрема, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (частина шоста вказаної статті МК України).

Відповідно до частини дванадцятої статті 264 МК України, у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи митного органу.

Згідно частини першої статті 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

У випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів митний орган за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів (частина сьома статті 55 МК України).

Положенням статті 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі, якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Частиною другою статті 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

У графі 33 оспорюваного рішення та в електронному повідомленні від 06 вересня 2024 року №1061209 митний орган вказав, що "Відповідно п. 2.1. зовнішньоекономічного договору від 10 жовтня 2023 року №1675, якість товару, що поставляється за цим контрактом, має підтверджуватись сертифікатами якості (відповідності) заводу-виробника, однак декларантом не надано сертифікатами якості (відповідності) заводу-виробника, які передбачені п.2.1. зовнішньоекономічного договору від 10 жовтня 2023 року №1675, щодо партії оцінюваного товару, у зв`язку з чим у митниці відсутнє відповідне документально підтвердження виробника товару, його якісних характеристик, що значною мірою впливає на вартість товару", то самі по собі обставини про ненадання сертифікату якості (відповідності) не свідчать про наявність у митного органу обґрунтованих сумнівів у правильності заявленої митної вартості, тобто про наявність підстав, передбачених частиною третьою статті 53 МК України для витребування додаткових документів, а саме що надані документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Про протиправність витребування додаткових документів та коригування митної вартості з вказаних підстав свідчать ті обставини, що сертифікат якості (відповідності) не входить до переліку документів, визначеного статті 53 МК України, що підтверджують митну вартість товарів.

Відповідно до частини п`ятої статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Верховний Суд у постанові від 23 жовтня 2023 року у справі №810/690/17, зазначив наступне: " 17. Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені Митним кодексом України (ст. 53) заборонено".

У графі 33 оспорюваного рішення та в електронному повідомленні від 06 вересня 2024 року №1061209 митний орган посилався на те, що "Відповідно до п.4.1 зовнішньоекономічного договору від 10 жовтня 2023 року №1675, вартість товару включає в себе вартість пакування. В наданих декларантом документах відсутні відомості про числове значення витрат на пакування, пакувальних матеріалів та робіт пов`язаних з пакуванням та маркування, а також декларантом не заявлено митниці про включення та/або додавання до ціни товару зазначених витрат, які є обов`язковими складовими митної вартості товару та відповідно до ч. 10 статті 58 Митного кодексу України повинні додаватись до ціни товару, якщо не були до неї включені", то про протиправність витребування додаткових документів та коригування митної вартості з вказаних підстав свідчать ті обставини, що ввезення товарів здійснено на умовах поставки FOB порт Ningbo Китай правил Інкотермс 2020.

Відповідно до умов поставки FOB правил Інкотермс продавець зобов`язаний за власний рахунок забезпечити пакування товару, необхідне для перевезення товару. Упаковка повинна містити належне маркування.

Відповідач також посилається на пункту 4.1 зовнішньоекономічного договору від 10 жовтня 2023 року №1675 про те, що вартість товару включає в себе вартість пакування.

Отже, поставка товару на умовах FOB "франко-борт" зобов`язує продавця забезпечити за свій рахунок пакування товару, необхідне для перевезення товару, а упаковка повинна містити належне маркування. Таким чином, вартість пакування включено у ціну товарів.

У графі 33 оскаржуваного рішення (див. додаток 19) та в електронному повідомленні від 06 вересня 2024 року №1061209 митний орган вказав: "В рахунку від 14 серпня 2024 року № зазначено числове значення витрат "terminal handling service іп Gdansk" 1547,26 дол. США та "Documentation fee - Destination in Gdansk" 55,26 дол. США, що є "обробкою" партії товарів в порту Гданськ; В рахунку від 14 серпня 2024 року № відсутні відомості про числові значення витрат на навантаження/вивантаження; Заявлені митниці відомості в графі 21 ДМВ та в митній декларації щодо складової митної вартості "витрати на навантаження, вивантаження, обробку" не підтверджені документально та не піддаються обчисленню; Відповідно відомостей коносамента від 30.06.2024 №240168491, партія оцінюваного товару надійшла з Китаю в контейнерах, за маршрутом порт NINGBO (Китай) - Гданськ (Польща). Відповідно відомостей залізничної накладної від 24 серпня 2024 року №29086 транспортування партії оцінюваного товару здійснювалось за маршрутом Славков (Польща) - Хрубешув (Польща) - Ізов (Україна). Враховуючи відомості зазначені у товаротранспортних накладних, транспортування партії оцінюваних товарів здійснювалось за маршрутом порт NINGBO (Китай) - Гданськ (Польща) - Славков (Польща) - Хрубешув (Польща) - Ізов (Україна), що свідчить наявність операцій з перевантаження партії оцінюваних товарів в портах Польщі, у тому числі з водного на залізничний вид транспорту; В наданих до митного оформлення рахунку від 14 серпня 2024 року № від імені Мерск Україна ЛТД, та рахунку від 14 серпня 2024 року № від імені MAERSK А/S відсутні відомості про операції навантаження, вивантаження".

В рахунку від 14 серпня 2024 року № від імені Мерск Україна ЛТД зазначено, що оплата за надані послуги здійснюється протягом 30 днів. В рахунку від 14 серпня 2024 року № від імені MAERSK A/S зазначено, що оплата за надані послуги здійснюється протягом 21 дня. Станом на 06 вересня 2024 року митниці не надано відомості чи здійснено оплату згідно наданих рахунків;

Митний орган у графі 33 посилається на розбіжності щодо вартості перевезення товарів, як на підстави для витребування додаткових документів та коригування митної вартості. Митним кодексом України не визначено документи, що підтверджують вартість перевезення товарів.

Проте, митному органу була надана довідка експедитора ТОВ "Мерск Україна Лтд" про транспортні витрати від 21 серпня 2024 року №25 у якій зазначено вартість послуг транспортування до кордону України в розмірі 992135,96 грн та 12102,52 доларів США, що включені до митної вартості. Митний орган не навів жодних заперечень щодо розміру послуг транспортування, зокрема що вони є занижені чи неправдиві.

Постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13 березня 2017 року №2 „Про довідку щодо узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України в редакції від 13 березня 2012 року" у пункті 14 Висновків зазначено, що "Якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів".

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 31 травня 2019 року у справі №804/16553/14, адміністративне провадження №К/9901/5149/18: "Якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів".

Щодо твердження у графі 33 оспорюваного рішення відповідача про те, що "Documentation fee" - плата за документацію та "Terminal Handling Service" - послуги термінального обслуговування, то довідка про транспортні витрати від 21 серпня 2024 року №25 також містить вартість оформлення документації у Гданську, Польща в сумі 55,26 доларів США, а також вартість операційних послуг терміналу у порту призначення Гданськ (Польща) в сумі 1547,26 доларів США, що включає послуги вивантаження з судна контейнерів та навантаження на залізничний транспорт.

У графі 33 оспорюваного рішення відповідач, як на підстави для витребування додаткових документів та коригування митної вартості, послався на те, що "В наданих до митного оформлення рахунку від 14 серпня 2024 року № від імені Мерск Україна ЛТД, та рахунку від 14 серпня 2024 року № від імені MAERSK A/S відсутні відомості про операції навантаження, вивантаження", проте такі твердження не відповідають дійсності з огляду на наступні докази.

У рахунку від 14 серпня 2024 року № зазначені послуги оформлення документації у Гданськ, Польща 55,26 доларів США; операційні послуги терміналу у Гданськ, Польща 1547,26 доларів США. Такі ж самі послуги зазначені у довідці експедитора ТОВ "Мерск Україна Лтд" про транспортні витрати від 21 серпня 2024 року №25.

Саме до вартості операційних послуг терміналу у Гданськ, Польща в розмірі 1547 доларів США включені послуги з вивантаження семи контейнерів із судна та завантаження на залізничний транспорт.

Відомості у рахунку від 14 серпня 2024 року № від імені Мерск Україна ЛТД були означені у довідці експедитора ТОВ "Мерск Україна Лтд" про транспортні витрати 11 серпня 2024 року №25, вартість послуг транспортування до кордону України розмірі 992135,96 грн та 12102,52 доларів США, що включені до митної вартості.

Верховний Суд у постанові від 31 травня 2019 року у справі №804/16553/14 зазначив, що «...якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів...».

Таким чином, враховуючи позицію Верховного Суду, суд першої інстанції обґрунтовано визнав належним та достатнім доказом на підтвердження розміру витрат на перевезення подану позивачем до митного оформлення та до суду довідку ТОВ "Мерск Україна Лтд" про транспортні витрати. Як наслідок, у відповідача були відсутні підстави для витребування додаткових документів.

У графі 33 оспорюваного рішення відповідач, як підстави до витребування додаткових документів та коригування митної вартості, послався на те, що "Відповідно відомостей коносамента від 30.06.2024 №240168491, партія оцінюваного товар надійшла з Китаю в контейнерах, за маршрутом порт NINGBO (Китай) - Гданськ (Польща Відповідно відомостей залізничної накладної від 24.08.2024 року №29086 транспортування партії оцінюваного товару здійснювалось за маршрутом Славков (Польща) - Хрубешув (Польща) - Ізов (Україна). Враховуючи зазначені у товаротранспортних накладних відомості, транспортування партії оцінюваних товарів здійснювалось за маршрутом порт NINGBO (Китай) - Гдансь (Польща) - Славков (Польща) - Хрубешув (Польща) - Ізов (Україна), що свідчить про наявність операцій з перевантаження партії оцінюваних товарів в портах Польщі, у тому числі з водного на залізничний вид транспорту", то вказані відомості містяться в довідці експедитора ТОВ "Мерск Україна Лтд" про транспортні витрати від 21 серпня 2024 року №25, а саме: оформлення документації у Гданськ, Польща - 55,26 доларів США; операційні послуги терміналу у Гданську, Польща - 1547,26 доларів США; залізничне перевезення Гданськ, Польща - пункт пропуску Хрубешів - Ізов Польща/Україна в розмірі 10500 доларів США; Залізничні перевезення пункт пропуску Ізов, Україна - Клевань, Україна в розмірі 2100 доларів США".

Саме до вартості операційних послуг терміналу у Гданськ, Польща включені послуги з вивантаження семи контейнерів із судна та завантаження на залізничний транспорт.

Якщо закон не визначає доказ (докази), винятково яким (-ми) має підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими має підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів, а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів (постанова Верховного Суду від 31 травня 2019 року у справі №804/16553/14, провадження №К/9901/5149/18).

Щодо твердження відповідача у графі 33 оспорюваного рішення та в електронному повідомленні від 06 вересня 2024 року №1061209 вказано: "В рахунку від № від імені Мерск Україна ЛТД зазначено, що оплата за надані послуги здійснюється протягом 30 днів. В рахунку від 14.08.2024 року № від імені MAERSK A/S зазначено, що оплата за надані послуги здійснюється протягом 21 дня. Станом на 06 вересня 2024 року митниці не надано відомості чи здійснено оплату згідно наданих рахунків", то самі по собі обставини ненадання платіжного документу, що підтверджує факт оплати транспортно- експедиційних послуг не свідчать, що надані документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, шо підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, шо була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, як підстави для витребування додаткових документів.

Крім цього, послуги транспортування, що зазначені у рахунках від 14 серпня 2024 року № від імені Мерск Україна ЛТД та у рахунках від 14 серпня 2024 року № від імені MAERSK A/S вказані у довідці експедитора ТОВ "Мерск Україна Лтд" про транспортні витрати від 21 серпня 2024 року №25, що включені до митної вартості.

Стосовно відомостей у графі 33 оспорюваного рішення Черкаської митниці та в електронному повідомленні про те, що "До митного оформлення надано експортну декларацію країни відправлення від 28.06.2024 №17449573 без перекладу в зв`язку з чим відомості зазначені в них не можливо ідентифікувати з задекларованими відомостями".

Проте, слід врахувати, що згідно з частиною другою статті 53 МК України визначено перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів. До зазначеного переліку не входить такий документ, як експортна декларація (митна декларація країни відправлення, тобто митна декларація, що оформлена в Китаї при вивезенні товарів в Україну в режимі експорту).

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, зазначеною у пункті 23 постанови від 04 листопада 2020 року у справі №815/648/17, визначено, що "частиною 2 статті 53 Митного кодексу України встановлений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів. Декларація країни відправлення не є документом, що підлягає обов`язковому поданню при митному оформленні товарів".

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду зазначає, що указані документи формують зобов`язання у покупця на оплату товару у розмірі, встановленому у договорі, що свідчить про незмінність його вартості за умови відсутності платіжних документів.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 10 квітня 2024 року у справі №826/7085/16.

Суд апеляційної інстанції також звертає увагу на те, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. У свою чергу умови плати за товари безпосередньо ціни та митної вартості товару не стосуються. У зв`язку з цим відомості про умови оплати не повинні братися митним органом до уваги при контролі за митною вартістю, а відтак суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.

Верховний Суд у постанові від 27 квітня 2023 року у справі №820/3767/16 зазначив, що розбіжності щодо умов оплати товару в документах, доданих до митної декларації на підтвердження митної вартості, не є тими розбіжностями (суперечностями), які є підставою для витребування контролюючим органом додаткових документів, якщо інші документи в сукупності не викликають сумнів у достовірності задекларованої митної вартості. Зокрема, це може відбуватися, коли декларант надав документи, які підтверджують всі складові митної вартості, сплату визначеної згідно з умовами зовнішньоекономічного контракту ціни за товар і послуг зі страхування тощо, вартість яких відповідно до чинного законодавства включена до митної вартості.

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду звертає увагу на те, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. У свою чергу, умови плати за транспортні витрати безпосередньо ціни та митної вартості товару не стосуються. У зв`язку з цим відомості про умови оплати не повинні братися митним органом до уваги при контролі за митною вартістю, а відтак суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.

За таких підстав та враховуючи, що вказані вище твердження відповідача спростовуються доказами, наявними в матеріалах справи, а будь-яких доведених підстав для коригування митної вартості товару оспорюване рішення не містить, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що подані декларантом документи, в даному випадку, слід вважати належними та достатніми для підтвердження і визначення митної вартості товару за ціною договору.

Митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України.

Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові Верховного Суду від 07 травня 2020 року по справі №1.380.2019.001625, наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Тобто, саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що надані ПП "Будпостач" разом з митною декларацією документи підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення, тому у контролюючого органу не було підстав для визначення митної вартості ввезеного товару не за ціною договору, а за резервним методом, отже рішення Черкаської митниці про коригування митної вартості товарів №UA902080/2024/000126/2 від 06 вересня 2024 року не відповідає вимогам чинного законодавства і підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Доводи апеляційної скарги Черкаської митниці не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваному рішенні Київського окружного адміністративного суду від 30 січня 2025 року та не можуть бути підставою для його скасування.

Судовою колегією враховується, що згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Черкаської митниці - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 січня 2025 року у справі №320/52117/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.В. Штульман

Судді: В.В. Кузьменко

Ю.К. Черпак