Справа № 200/4475/25
Суддя: Шинкарьова І.В.
Дата ухвалення: 2025-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2025 року Справа№200/4475/25

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Шинкарьова І.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до відповідач - 1 Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, відповідач 2 Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, відповідач 3 Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулась з позовом до ГУ ПФУ в Донецькій області (далі відповідач - 1), ГУ ПФУ у Львівській області (далі відповідач - 2), ГУ ПФУ в Дніпропетровській області (далі відповідач - 3), в якому просить:

Визнати протиправними дії ГУ ПФУ у Львівській та ГУ ПФУ в Дніпропетровській областях щодо відмови здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058 із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачені страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058, починаючи з 11.10.2024.

Зобов`язати ГУ ПФУ в Донецькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058, із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2021-2023 роки, з якої сплачені страхові внески, що передували року звернення за призначенням пенсії, починаючи з 11.10.2024.

Ухвалою суду від 23.06.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами у строк, встановлений ст.258 КАС України.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з 11.10.2024 позивача переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2014-2016 роки, що є порушенням вимог ст.40 Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Просить позов задовольнити.

Відповідач 2, скористався правом подання відзиву на позовну заяву, в якому стосовно задоволення позовних вимог заперечує. Зазначає, що за принципом екстериторіальності, за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 11.10.2024, ГУ ПФУ у Львівській області рішенням від 21.10.2024 позивача переведено на пенсію за віком відповідно до ст.26 Закону № 1058. З 11.10.2024 позивача переведено на пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону № 1058. Середньомісячний заробіток визначено із заробітної плати за період роботи з 01.01.1994 по 31.12.1998, з 01.07.2000 по 31.07.2011.

Середньомісячний заробіток для обчислення пенсії складав 14232,87 (7994,47 показник середньої заробітної плати, з якої сплачено страхові внески в цілому по Україні за 2014-2016 роки, з урахуванням індексації (враховувався при розрахунку пенсії за вислугу років) x 1,78034 індивідуальний коефіцієнт заробітної плати.

Розмір пенсійної виплати ОСОБА_1 з 11.10.2024 становив 6568,39 грн. в тому числі: - 6048,97 грн. основний розмір пенсії за віком, обчислений відповідно до статті 27 (14232,87 х 0,42500); - 519,42 грн. доплата за понаднормовий стаж (за 22 роки).

Вказує, що пенсія за вислугу років призначалася позивачу з урахуванням віку та стажу, які передбачені Законом № 1788, однак розмір пенсії позивача обчислено згідно з нормами Закону № 1058. Тому, при переході з пенсії за вислугу років на пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону № 1058 мова йде не про первинне призначення пенсії, а саме про її перерахунок.

Положення ч.2 ст. 40 Закону № 1058 щодо застосування середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, застосовуються саме при призначенні пенсії у тому випадку, коли особа звертається за призначенням пенсії вперше та жодної іншої пенсії до цього не отримувала.

Поняття призначення пенсії та переведення не є співставними та є різними правовими категоріями за підставами виникнення та наслідками, тому поняття переведення не може застосовуватись у значенні первинного призначення. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах: від 06.02.2019 у справі № 333/1856/17, від 23.10.2018 у справі №334/2653/17, від 13.12.2018 у справі № 185/860/17.

Враховуючи, що у даному випадку має місце не первинне призначення пенсії в розумінні частини другої ст. 40 Закону № 1058, а переведення з одного виду пенсії на інший, правові підстави для застосування показника середньої заробітної плати в Україні за 2021, 2022, 2023 роки відсутні.

Відповідач 2, скористався правом подання відзиву на позовну заяву. Зазначає, що розгляд заяви Позивача про перехід з пенсії за вислугу років на пенсію за віком здійснювало Головне управління Пенсійного фонду у Львівській області. Враховуючи вище викладене, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не розглядало заяву Позивача про перехід з одного виду пенсії на інший та не приймало будь-яких рішень стосовно пенсійної справи позивача, отже, вимога про зобов`язання вчинити певні дії Головному управлінню Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області є невірним способом захисту порушеного або невизнаного права, оскільки Головне управління не приймало жодних рішень стосовно переходу з одного виду пенсії на інший, і тим більш, щодо показника середньої заробітної.

Відповідач 1, скористався правом подання відзиву на позовну заяву, в якому стосовно задоволення позовних вимог заперечує. Зазначає, що Головне управління зазначає, що спеціалісти Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області не приймали участі в розгляді заяви від 11.10.2024 №18739, з заявою про перерахунок пенсії з наведеного питання ОСОБА_1 не зверталась, відповідно рішення щодо відмови в перерахунку пенсії не виносилось.

Також зазначає, що позовна вимога зобов`язати здійснити виплату пенсії позивачу є такою, що спрямована на майбутнє, тобто на відносини, відносно яких на даний момент відсутні докази того, що вони будуть порушені суб`єктом владних повноважень, оскільки предметом захисту в адміністративному судочинстві є саме порушені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або їхніх посадових чи службових осіб права та інтереси позивача.

Відповідачем 1 подано заяву в якій він зазначив, що позовна заява подана до суду позивачем 18.06.2025, подана з пропуском шестимісячного строку звернення до суду в частині позовних вимог провести перерахунок та виплату пенсії, починаючи з 11.10.2024.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , з 29.08.2011 отримувала пенсію за вислугу років, відповідно до п.2 розділу XV Прикінцеві положення Законом України від 09.07.2003 № 1058 IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі Закон № 1058) (у редакції, чинній станом на день призначення пенсії) з урахуванням віку та наявного трудового стажу, передбачених ст. 55 Закону України від 05.11.1991 №1788-XII Про пенсійне забезпечення.

Позивач засобами веб порталу електронних послуг Пенсійного фонду України подала заяву від 11.10.2024 №18739 про переведення з пенсії за вислугу років на пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону № 1058.

За принципом екстериторіальності, за результатами розгляду заяви від 11.10.2024, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області рішенням від 21.10.2024 позивача переведено на пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону № 1058.

З листа Головного управління ПФУ в Донецькій області від 01.05.2025 №0500-0202-8/43065 вбачається, що з 11.10.2024 позивача переведено на пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону №1058. Середньомісячний заробіток визначено із заробітної плати за період роботи з 01.01.1994 по 31.12.1998, з 01.07.2000 по 31.07.2011. Середньомісячний заробіток для обчислення пенсії складав 14232,87 (7994,47 показник середньої заробітної плати, з якої сплачено страхові внески в цілому по Україні за 2014-2016 роки, з урахуванням індексації (враховувався при розрахунку пенсії за вислугу років) x 1,78034 індивідуальний коефіцієнт заробітної плати. Розмір пенсійної виплати з 11.10.2024 становив 6568,39 грн. в тому числі: 6048,97 грн. основний розмір пенсії за віком, обчислений відповідно до статті 27 (14232,87 х 0,42500); 519,42 грн. доплата за понаднормовий стаж (за 22 роки).

Позивач вважає протиправними дії щодо обчислення пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2014-2016 роки відповідно до ч.2 ст. 40 Закону №1058.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно зі ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно ст. 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (надалі також - Закон №1788-ХІІ) пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

В силу вимог ст.52 Закону №1788-ХІІ право на пенсію за вислугу років мають, зокрема працівники освіти, охорони здоров`я, а також соціального забезпечення, які в будинках-інтернатах для престарілих та інвалідів і спеціальних службах безпосередньо зайняті обслуговуванням пенсіонерів та інвалідів, відповідно до п. "е" ст. 55.

Положеннями ст.9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (надалі також - Закон №1058-ІV) встановлено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до ст.10 Закону №1058-ІV, особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

У ч.1 ст.26 Закону №1058-ІV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31.12.2017. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності відповідного страхового стажу, вказаного у цій статті.

При цьому, відповідно до ч.1, 2 ст.27 Закону №1058-ІV розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп х Кс, де: П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до ст.40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до ст. 25 цього Закону.

За бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону.

При цьому частина розміру пенсії за віком, обчислена за раніше діючим законодавством, не може перевищувати максимальних розмірів пенсій, визначених законом для відповідних категорій пенсіонерів, та не може бути нижчою, ніж розмір трудової пенсії за віком з урахуванням цільової грошової допомоги на прожиття, що діяли на день набрання чинності цим Законом.

Розмір пенсії за віком, обчислений за раніше діючим законодавством, підвищується з дня набрання чинності цим Законом до дня її призначення в порядку, передбаченому ч.1 та 2 ст. 42 цього Закону.

Відповідно до ч.1 ст.40 Закону № 1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв. У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж.

У ч. 2 ст. 40 Закону №1058-IV визначено, що заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 01.01.2018 по 31.12.2018, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки; Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn ); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

У разі відсутності на день призначення пенсії даних про заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, для визначення середньої заробітної плати (доходу) враховується наявна заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, з наступним перерахунком заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії після отримання даних про заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії.

Відповідно до приписів ч.3 ст.45 Закону №1058-ІV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в ч.1 ст.40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 31.10.2018 у справі №577/2576/17 дійшла такого висновку … З аналізу зазначених вище норм законодавства вбачається, що ч.3 ст. 45 Закону № 1058-IV установлюється порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-ІV. Однак у випадку із заявою позивача мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом, а тому має враховуватись показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії (пенсії за віком).

Велика Палата Верховного Суду звертає увагу, що 01.01.2008 позивачу було призначено пенсію за вислугу відповідно до п. а ст. 55 Закону № 1788-XII, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії.

Для призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-ІV позивач звернувся вперше 18.05.2017 після досягнення 60-річного віку.

Таким чином, позивач має право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників у галузі економіки України за три календарні роки, що передують року звернення.

Отже, Верховний Суд України у постанові від 29.11.2016 у справі №133/476/15-а (№ 21-6331а15) обґрунтовано зазначив, що у випадку призначення особі пенсії за вислугу років відповідно до Закону № 1788-XII, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а в подальшому при виявленні такою особою бажання отримувати пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV, має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення згідно ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-IV.

Верховний Суд України при ухвалені цієї постанови також врахував і положення Законів № 1058-IV та № 1788-XII.

Підсумовуючи зазначене вище, Велика Палата Верховного Суду не вбачає підстав для відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в постанові Верховного Суду України від 29.11.2016 у справі №133/476/15-а.

Зазначений висновок Великої Палати Верховного Суду в подальшому підтриманий Верховним Судом в постановах від 31.07.2019 в справі №720/208/17, від 16.06.2020 в справі №127/7522/17, від 18.08.2020 в справі №263/6611/17, від 28.09.2022 в справі №184/886/17, від 29.03.2023 в справі №240/4170/19, від 08.02.2024 в справі №500/1216/23, від 27.11.2024 в справі №560/11681/23, від 25.03.2025 в справі № 380/3740/24.

Таким чином, наведений підхід Верховного Суду до правозастосування у вказаних правовідносинах є сталим.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як слідує із матеріалів справи, позивач з 29.08.2011 отримувала пенсію за вислугу років, що призначена відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

З 11.10.2024 переведено з пенсії за вислугу років, призначеної за нормами Закону України Про пенсійне забезпечення, на пенсію за віком, призначену за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

При цьому, показник середньої заробітної плати в Україні за 2021-2023 роки складає 13 559,41 грн.

Враховуючи вказані вище висновки Верховного Суду, в спірному випадку відбулось переведення на інший вид пенсії за іншим законом. Призначення позивачу пенсії за віком з 11.10.2024 відповідно до приписів Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відбулось вперше.

Відтак, висновки відповідача 1 та 2 про відсутність підстав для перерахунку позивачу призначеної за віком пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії (2021-2023 роки), на переконання суду, є хибними.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд також зазначає, що у межах спірних правовідносин заява позивача про перерахунок пенсії від 11.10.2024 розглянута за принципом екстериторіальності Головним управлінням ПФУ у Львівській області та за результатом її розгляду прийнято рішення про переведення за вислугу років на пенсію за віком без врахування показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачені страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058.

Суд зауважує, що відповідачем у справах, в яких оспорюються, зокрема, рішення, ухвалені в результаті розгляду заяви про призначення пенсії, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, який прийняв відповідне рішення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 08.02.2024 у справі № 500/1216/23.

Відтак, належним відповідачем у частині позовних вимог зобов`язального характеру є саме відповідач 2 - Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, структурний підрозділ якого, визначений за принципом екстериторіальності, розглянув заяву позивача від 13.03.2025 про перерахунок пенсії та прийняв рішення про переведення за вислугу років на пенсію за віком.

Натомість, Головне управління ПФУ в Дніпропетровській та Донецькій області не здійснювало розгляд заяви позивача по суті, не приймало рішення про відмову у перерахунку пенсії, а тому відсутні правові та фактичні обставини для покладання на нього обов`язку щодо прийняття рішення за заявою позивача.

Отже, позовні вимоги до Головного управління ПФУ в Дніпропетровській та Донецькій області заявлені безпідставно.

Таким чином, суд вважає, що ефективним способом захисту порушеного права позивача є визнання протиправною бездіяльність відповідача 2 щодо незастосування при призначенні позивачу пенсії за віком за Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" показника середньої заробітної плати (доходу) в України, з якої сплачено страхові внески, за 2021-2023 роки та зобов`язання відповідача 2 повторно розглянути заяву позивача від 11.10.2024 із врахування висновків суду.

При цьому, задоволення позову у такий спосіб не є втручанням у дискреційні повноваження відповідача.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Щодо позиції Головного управління ПФУ в Донецькій області щодо пропуску строку звернення до суду. В обґрунтування відповідачем Головним управлінням ПФУ в Донецькій області зазначено, що позовна заява подана до суду позивачем 18.06.2025, тобто з пропуском шестимісячного строку звернення до суду в частині позовних вимог провести перерахунок та виплату пенсії, починаючи з 11.10.2024.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач звертався із заявою про застосування показника середньої заробітної плати в Україні з якої були сплачені страхові внески за 2021-2023, але через неодноразову відмову (листами Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 17.12.2024 №34037-31973/B-02/8-0500/24, 11.02.2025 №3414-2574/B-02/8-0500/25, 12.02.2025 №0500-0202-8/12343, 17.04.2025 №8784-6895/В-02/8-0500/25) надіслати відповідь на заяву на адресу для листування яка зазначена в заяві позивача, а адреса реєстрації місця проживання позивача є територією активних бойових дії - АДРЕСА_1 , для отримання відповіді по суті звернення представником позивача було подано не один адвокатський запит з метою підтвердження вчиненого порушення пенсійного законодавства та пенсійних прав позивача відповідачем (копія останнього адвокатського запиту до ГУ ПФУ в Донецькій області №7873-04/2025 від 25.04.2025).

Листом ГУ ПФУ у Донецькій області від 01.05.2025 №0500-0202-8/43065 відповідач - Головне управління ПФУ в Донецькій області повідомив, що відповідно до ч. 2 ст. 40, ч.ч. 2, 4 ст. 42, ч. 3 ст. 45, ч.ч. 3-4 та 16 Прикінцевих положень Закону №1058 перерахунок пенсій проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якого сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії в розмірі 1,11, 1,11, 1,17 та 1,14 а саме, 3764,4 грн. х 1,11 х 1,11 х 1,17 х 1,14. Застосовувати показники середньої заробітної плати в Україні, з якої були сплачені страхові внески за 2021-2023 підстав немає. ГУ ПФУ в Донецькій області не приймалось рішення про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії, а лише було повідомлено Позивача листом від 01.05.2025 №0500-0202-8/43065 про прийняте рішення Головними управліннями Пенсійного фонду України у Львівській та в Дніпропетровській областях.

Отже, пенсія з віком фактично призначена позивачеві у жовтні 2024 року, зі змісту листа відповідача від 01.05.2025 №0500-0202-8/43065 позивач дізналася про складові розміру її пенсії, що зумовило звернення до суду з цим позовом 18.06.2025.

За змістом ч.1 ст.118 КАС України, процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Відповідно до ч.1, 2 ст.122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.3 ст.122 КАС України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Аналіз наведеної процесуальної норми вказує на те, що у разі, якщо особа не знала про допущене порушення, але з певної дати повинна була про нього дізнатись, перебіг строку обчислюється саме з моменту, коли особа повинна була дізнатись про відповідне порушення її прав.

Законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про ці факти.

Отже, оскільки позивач неодноразово, у період з грудня 2024 по березень 2025, зверталась із заявою про застосування показника середньої заробітної плати в Україні з якої були сплачені страхові внески за 2021-2023, але через неодноразову відмову надіслати відповідь на заяву на адресу для листування яка зазначена в заяві позивача, ураховуючи, що пенсія фактично призначена в жовтні 2024 року, про алгоритм розрахунку та складові розміру даної пенсії позивача повідомлено 01.05.2025, саме з цієї дати починається облік шестимісячного строку звернення до суду.

Оскільки позов подано до суду 18.06.2025, строк звернення до суду позивачем не порушений.

Отже твердження Головного управління ПФУ в Донецькій області щодо пропуску строку звернення позивача до суду є необґрунтованим та залишання судом без розгляду.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Пунктом 3 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру фізичною особою справляється судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що наразі складає 1211,20 грн.

Таким чином, суд, на підставі ч. 8 ст. 139 КАС України, стягує на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-1 судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн, відтак підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача (який прийняв протиправне рішення/вчинив протиправні дії/бездіяльність) сплачений судовий збір в сумі 1211,20 грн.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 241-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (адреса АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до відповідач - 1 Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, місцезнаходження: пл. Соборна, буд. 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122), відповідач 2 Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (адреса 79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, ), відповідач 3 Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (адреса 49094, м.Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, - частково задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо незастосування при призначенні ОСОБА_1 з 11.10.2024 пенсії за віком за Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" показника середньої заробітної плати (доходу) в України, з якої сплачено страхові внески, за 2021-2023 роки.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11.10.2024 №18739 про переведення з пенсії за вислугу років на пенсію за віком відповідно до статті 26 Закон України №1058 з врахуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії (2021, 2022, 2023 роки), та із врахуванням висновків суду у цьому рішенні.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Рішення складене у повному обсязі та підписане 29.08.2025.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.В. Шинкарьова