Справа № 320/39898/25
Суддя: Діска А.Б.
Дата ухвалення: 2025-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову в забезпеченні позову

01 вересня 2025 року справа № 320/39898/25

Київський окружний адміністративний суд у складі колегії: головуючої судді - Діски А. Б., суддів: Жукової Є. О., Жука Р. В., розглянувши клопотання позивачки про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України, Міністерства освіти і науки України, треті особи - Уманський державний педагогічний університет імені Павла Тичини, Уманський національний університет про визнання протиправними та скасування розпорядження та наказу,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до Кабінету Міністрів України, Міністерства освіти і науки України, в якому просить:

1. Визнати протиправним та скасувати розпорядження Кабінету Міністрів України №565-р від 11.06.2025 "Про реорганізацію Уманського державного педагогічного університету імені Павла Тичини".

2. Визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства освіти і науки України №878 від 18.06.2025 "Про реорганізацію Уманського державного педагогічного університету імені Павла Тичини".

Ухвалою суду від 25.08.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження колегією суддів під головуванням судді Діски А. Б. Призначено підготовче судове засідання на 13 жовтня 2025 року.

29.08.2025 від позивачки до суду надійшла заява про забезпечення позову, в якій просить:

- зупинити дію наказу Міністерства освіти і науки України № 878 від 18.06.2025 Про реорганізацію Уманського державного педагогічного університету імені Павла Тичини до моменту набрання законної сили рішенням у справі № 320/39898/25;

- заборонити Комісії з реорганізації Уманського державного педагогічного університету імені Павла Тичини вчиняти дії, спрямовані на виконання п. 10 наказу Міністерства освіти і науки України № 878 від 18.06.2025 Про реорганізацію Уманського державного педагогічного університету імені Павла Тичини до моменту набрання законної сили рішенням у справі № 320/39898/25.

Вказана заява мотивована тим, що позивачка з 01.07.2024 по теперішній час перебуває на посаді декана факультету початкової освіти Уманського державного педагогічного університету імені Павла Тичини, як обрана за конкурсом.

У зв`язку із швидкими темпами здійснення процедури щодо реорганізації Уманського державного педагогічного університету імені Павла Тичини, а також враховуючи, що Комісія з реорганізації Уманського державного педагогічного університету імені Павла Тичини вже створена та розпочала свою діяльність (відповідно до п. 8 Наказу МОН № 878 до Комісії перейшли повноваження щодо управління справами університету), то позивач на підставі п/п 4 п. 10 Наказу МОН № 878 буде достроково звільнена з посади декана факультету початкової освіти Уманського державного педагогічного університету імені Павла Тичини, без будь- якого врахування її переважного права на залишення на роботі.

Також позивач зауважує, що станом на момент звернення із цією заявою про забезпечення адміністративного позову, повноваження ректора Уманського державного педагогічного університету імені Павла Тичини вже припинено на підставі п. 9 оскаржуваного наказу.

Зважаючи на те, що сам Уманський державний педагогічний університет імені Павла Тичини підлягає реорганізації шляхом приєднання до Уманського національного університету, внаслідок чого його існування як окремого навчального закладу вищої освіти буде припинено в ході діяльності комісії з реорганізації Уманського державного педагогічного університету імені Павла Тичини, то у випадку задоволення позовних вимог позивача її поновлення на посаді фактично буде неможливим, позаяк самого місця теперішньої роботи позивача, на момент набрання законної сили рішенням суду про визнання протиправним та нечинним, в тому числі спірного наказу, не буде існувати.

Відтак, на думку позивача, існує ризик того, що невжиття заходів забезпечення позову у справі № 320/39898/25 може унеможливити у майбутньому виконання рішення суду, а також ефективний захист порушених прав та інтересів ОСОБА_1 .

Від Кабінету Міністрів України до суду надійшли заперечення на заяву позивачки про забезпечення позову.

Відповідно до частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Відтак, розгляд заяви про забезпечення позову розглянуто судом без повідомлення учасників справи.

Перевіривши доводи заяви про забезпечення позову письмовими доказами, суд дійшов висновку, що така заява не підлягає задоволенню з наступних мотивів і підстав.

Відповідно до частин першої, другої статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Отже, суд може забезпечити позов лише за наявності однієї з двох підстав, а саме: ускладнення або неможливість виконання рішення суду чи відновлення порушених прав позивача внаслідок невжиття заходів забезпечення позову та очевидна протиправність рішення, яким порушуються права, свободи та інтереси особи, що звернулась до суду.

Водночас, згідно з частиною першою статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Частиною другою цієї статті визначено, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Обов`язок доведення підстав для вжиття заходів забезпечення позову покладається на заявника (п. 3 ч.1 ст.152 КАС України).

Забезпечення позову має на меті гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі. Застосовуючи заходи забезпечення позову, суд має встановити зв`язок між конкретним заходом забезпечення позову і предметом спору, а також встановити, що певний захід забезпечення позову відповідає обраному способу судового захисту, спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Верховний Суд 06.02.2019 у справі № 826/13306/18 зазначив: обґрунтовуючи клопотання про забезпечення позову щодо очевидності ознак протиправної бездіяльності відповідача та порушення прав позивача, то попри те, що такі ознаки не мають окреслених меж, йдеться насамперед про їх якість: вони повинні свідчити про протиправність оскаржуваної бездіяльності поза обґрунтованим сумнівом. Суд, який застосовує заходи забезпечення позову з підстав очевидності ознак протиправності оскарженого рішення, на основі наявних у справі доказів, повинен бути переконаний, що рішення явно суперечить вимогам закону за критеріями, передбаченими ч. 2 ст. 2 КАС України, порушує права, свободи або інтереси позивача і вжиття заходів забезпечення позову є способом запобігання істотним та реальним негативним наслідкам цього порушення. Твердження про очевидність порушення до розгляду справи по суті є висновком, що свідчить про правову позицію суду наперед. Тому застосування заходів забезпечення позову з цієї підстави допускається у виключних випадках.

Великою Палатою Верховного Суду у рішенні від 28.03.2018 у справі № 800/521/17 (ЄДРСР 73082059) зазначено, що позов не може бути забезпечено таким способом, що фактично підмінює собою судове рішення у справі та вирішує позовні вимоги до розгляду справи по суті.

Відповідно до частини 2 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову.

При цьому, інститут забезпечення адміністративного позову є механізмом, який покликаний гарантувати, у суворій відповідності до закону та за наявності безумовних фактичних підстав, виконання майбутнього рішення суду або/та ефективний захист позивача, що неможливий без негайного втручання суду. Заходи забезпечення мають бути вжиті лише у межах позовних вимог, адекватних та співмірних з позовними вимогами.

Суд повинен враховувати співвідношення прав та інтересу, про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб, бо забезпечення позову сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог. Заходи забезпечення позову вживаються судом з метою захисту прав та інтересів позивача на час розгляду справи та не можуть вирішувати спірні правовідносини по суті.

Поважними підставами забезпечення позову є існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, за захистом яких він звернувся до суду, до ухвалення рішення в адміністративній справі.

Обов`язковою умовою застосування заходів забезпечення позову є достатнє обґрунтування того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що у справі "Беєлер проти Італії" Європейський суд з прав людини зазначив, що будь-яке втручання органу влади у захищене право не суперечитиме загальній нормі, викладеній у першому реченні частини 1 статті 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, лише якщо забезпечено "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогам захисту основоположних прав конкретної особи. Питання щодо того, чи було забезпечено такий справедливий баланс, стає актуальним лише після того, як встановлено, що відповідне втручання задовольнило вимогу законності і не було свавільним.

У рішенні від 09 січня 2007 року у справі "Інтерсплав" проти України" Суд наголосив, що втручання має бути пропорційним та не становити надмірного тягаря, іншими словами воно має забезпечувати "справедливий баланс" між інтересами особи і суспільства.

Ознаки протиправності оскаржуваного наказу наказ Міністерства освіти і науки України №878 від 18.06.2025", які стосуються прав та інтересів позивача, не є очевидними, підлягають встановленню та доведенню під час розгляду справи по суті.

На переконання суду, обраний позивачем спосіб забезпечення позову не є співмірним з заявленими позовними вимогами, позаяк зупинення дії наказу Міністерства освіти і науки України №878 від 18.06.2025 "Про реорганізацію Уманського державного педагогічного університету імені Павла Тичини" означатиме задоволенню цієї позовної вимоги до ухвалення рішення по суті спору.

Щодо заявленого позивачем способу забезпечення позову щодо заборони Комісії з реорганізації Уманського державного педагогічного університету імені Павла Тичини вчиняти дії, спрямовані п. 10 наказу Міністерства освіти і науки України № 878 від 18.06.2025 суд також звертає увагу, що безумовно, рішення чи дії суб`єктів владних повноважень справляють певний вплив. Такі рішення можуть завдавати шкоди і мати наслідки, які позивач оцінює негативно.

Проте, відповідно до статті 150 КАС України зазначені обставини, навіть у разі їх доведення, не є беззаперечними підставами для застосування заходів забезпечення позову в адміністративній справі.

Суд зазначає, що в заяві про забезпечення позову не наведено будь-якого обґрунтування того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

При цьому, заява про забезпечення позову не містить жодних доказів на підтвердження того, що захист прав, свобод та інтересів позивача стане неможливим без вжиття заходів забезпечення адміністративного позову.

Наведене свідчить про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 150, 151, 153-155, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, Київський окружний адміністративний суд

у х в а л и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду в п`ятнадцятиденний строк з дня складання ухвали.

Головуюча суддя: Діска А.Б.

Судді: Жукова Є.О.

Жук Р.В.