Справа № 400/2714/25
Суддя: Гордієнко Т. О.
Дата ухвалення: 2025-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2025 р. № 400/2714/25
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Гордієнко Т. О. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з додатковою відповідальністю "Баштанський сирзавод", вул. Заводська, 4,м. Баштанка,Миколаївська обл., Баштанський р-н,56101,

до відповідачаГоловного управління ДПС у Миколаївській області, вул. Героїв Рятувальників, 6,м. Миколаїв,54005,

провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 22.11.2024 №,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування податкове повідомлення-рішення від 22 листопада 2024 року №.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що відповідач спірним податковим повідомленням рішенням застосував штрафні (фінансові) санкції у сумі 1020 грн., за порушення товариством термінів подання податкової звітності з плати за землю (орендна плата) за період 2024 рік (встановлене порушення пп.286.2 статті 286 Податкового кодексу України) є протиправним та прийняте з порушенням норм податкового законодавства, оскільки відповідно до договору купівлі - продажу від 09 травня 2023 позивач передав у власність (продав) цілісний майновий комплекс, молокозавод з прилеглими господарськими будівлями і спорудами. Чинне земельне та цивільне законодавство імперативно передбачає перехід права на земельну ділянку в разі набуття права власності на об`єкт нерухомості, що відображає принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, який передбачений ст. 377 ЦК України та ст. 120 Земельного кодексу України.

Відповідач заперечує проти позову, просить у задоволенні позову відмовити, оскільки земельні ділянки, що перебувають у користуванні юридичних осіб, передаються в користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування тільки після припинення користування ними в порядку, визначеному законом, то «автоматичність» переходу прав користування земельною ділянкою при переході права власності на розташований на ній об`єкт нерухомості від землекористувача до нового власника майна не відбувається. Підтвердженням «неавтоматичності» такого переходу є положення частини 1 статті 116 ЗКУ, якою передбачено, що юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених ЗКУ, або за результатами аукціону. Пунктом 34 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування» передбачено, що до виключної компетенції відповідної ради належить вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин, які розглядаються виключно на пленарному засіданні ради - сесії. Таким чином, виникнення права власності на об`єкти нерухомості не є безумовною підставою для автоматичного укладення угоди щодо земельної ділянки. Обов`язковою умовою передачі у власність земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, є наявність позитивного рішення сесії відповідної ради про передачу земельної ділянки у власність. Податковим кодексом визначено, що платником орендної плати є орендар земельної ділянки. Об`єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду. Підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки (пункт 288.1 статті 288 Податкового кодексу). Офіційним визнанням і підтвердженням державою факту набуття, зміни або припинення відповідного права, у тому числі припинення права оренди земельної ділянки, є державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (п.1 ч.1 ст.2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

У відповіді на відзив позивач зазначив, що відповідно до ст.ст. 93, 102-1 Земельного кодексу України право користування чужою земельною ділянкою виникає на підставі договору оренди землі, емфітетевзиса, суперфіція. У разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна, що розміщений на таких земельних ділянках, до нового власника нерухомості переходить право користування земельною ділянкою в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта. При цьому, закон не вимагає вносити зміни до договору оренди землі, емфітевзису, суперфіцію із зазначенням нового орендаря (користувача) земельної ділянки та отримувати будь-які згоди за виключенням, якщо відчужується частка у праві спільної власності на об`єкт нерухомого майна.

Справа слухається в порядку спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження, без проведення судового засідання. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (ч.5 ст.250 КАС України).

Дослідив докази, суд встановив :

ГУ ДПС у Миколаївській області проведено камеральну перевірку щодо неподання податкової звітності з плати за землю (орендна плата) Товариством з додатковою відповідальністю «Баштанський сирзавод» (код за ), якою встановлено порушення вимог пункту 286.2 статті 286 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-1 зі змінами та доповненнями, а саме: не подано податкову декларацію з плати за землю за 2024 рік.

В акті перевірки від 22.10.2024 №17421/14-29-04-08-09/00446500 зазначено, що ТДВ «Баштанський сирзавод» укладено договір оренди землі комунальної власності площею 10 563 кв.м. під майновим комплексом (господарськими будівлями і спорудами філії «Єланецький молокозавод» за адресою: Миколаївська область, смт. Єланець, вул. М.Куценка, 3) від 06.02.2006 терміном на 25 років (тобто до 06.02.2031), зареєстрований у Єланецькому реєстраційному окрузі (офіс) МРФ ДП «Центр ДЗК» 06 лютого 2006 року за № 83.

Згідно інформації Єланецької селищної ради (ТГ), отриманої в порядку норм абзацу другого пункту 288.1 статті 288 Податкового кодексу, стосовно орендарів, з якими укладено договори оренди землі державної або комунальної власності станом на 01.01.2024 (лист від 30.01.2024 вх. №2050/5) договір оренди землі від 09.12.2005 року №18 є чинним на 2024 рік.

Також, Єланецька селищна рада (ТГ) листом від 16.09.2024 вих. №1443/12-21 проінформувала, що станом на 16.09.2024 договір оренди землі від 09.12.2005 року №18, укладений між Єланецькою селищною радою та ТДВ «Баштанський сирзавод», є діючим.

За наслідками перевірки відповідач прийняв податкове повідомлення-рішення від 22 листопада 2024 року № щодо застосування до ТДВ «Баштанський сирзавод» штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 1020 гри., за порушення термінів подання податкової звітності з плати за землю (орендна плата) за період 2024 рік (встановлене порушення пп.286.2 статті 286 Податкового кодексу України).

Позивач у позові зазначив, що земельна ділянка загальної площею 10563,0 кв.м. перебувала у нього в користуванні на правах оренди згідно Договору оренди землі зареєстрованого у Єланецькому реєстраційному окрузі (офіс) МРФ ДП «Центр ДЗК» з 06 лютого 2006 року за №83 терміном на 25 років.

Відповідно до договору купівлі - продажу від 09 травня 2023 року зареєстрованого в реєстрі за №596. ТДВ «Баштанський сирзавод» передав у власність (продав) цілісний майновий комплекс, молокозавод з прилеглими господарськими будівлями і спорудами, за адресою вулиця Куценка Миколи, будинок З, смт. Єланець, Єлапецький район. Миколаївська область.

Позивач зазначає, що нові власники з 09.05.2023 стали власниками майнового комплексу та користувачами земельної ділянки на якій розташоване нерухоме майно.

ТДВ «Баштанський сирзавод» 14.06.2023 подав податкову декларацію (уточнюючу) з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) ; розрахунком суми орендної плати та розрахунком (уточнення) податкового зобов`язання відповідно до пункту 46.4. статті 46 глави 2 розділу II Податкового Кодексу України по земельній ділянці площею 10563 - підстава подання Договір купівлі продажу нерухомого майна та у листопаді 2023 повідомляв про це начальника Вознесенеького відділу податків і зборів з юридичних осіб управління оподаткування юридичних осіб ГУ ДПС у Миколаївській області листом вих.№184 від 16.11.2023 .

Згідно з пунктом 49.1 статті 49 Податкового кодексу податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Відповідно до пункту 285.1 статті 285 Податкового кодексу базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік.

Податковим кодексом визначено, що платником орендної плати є орендар земельної ділянки. Об`єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду. Підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки (пункт 288.1 статті 288 Податкового кодексу).

Згідно з абзацом другим пункту 288.1 статті 288 Податкового кодексу органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 01 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 01 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни.

Згідно з пунктом 286.2 статті 286 Податкового кодексу платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Податкового кодексу.

Згідно з пунктом 120.1 статті 120 Податкового кодексу неподання (крім випадків, якщо податкова декларація не подається відповідно до пункту 49.2 статті 49 цього Податкового кодексу) або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов`язаними нараховувати і сплачувати податки та збори, платежі, контроль за сплатою яких покладено на контролюючі органи, податкових декларацій (розрахунків), а також іншої звітності, обов`язок подання якої до контролюючих органів передбачено цим Кодексом, -

тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 340 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке порушення, -

тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

У разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. У разі якщо відчужувачу (попередньому власнику) такого об`єкта належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку, до набувача цього об`єкта переходить право власності на таку частку. При вчиненні правочину, що передбачає перехід права власності на зазначений об`єкт, мають дотримуватися вимоги частини шістнадцятої цієї статті. (стаття 120 ЗКУ)

Також відповідно до вимог ст. 377 ЦКУ до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, право власності на який зареєстровано у визначеному законом порядку, або частку у праві спільної власності на такий об`єкт, одночасно переходить право власності (частка у праві спільної власності) або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, у порядку та на умовах, визначених Земельним кодексом України. Істотною умовою договору, який передбачає перехід права власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, який розміщений на земельній ділянці і перебуває у власності відчужувача, є умова щодо одночасного переходу права власності на таку земельну ділянку (частку у праві спільної власності на неї) від відчужувача (попереднього власника) відповідного об`єкта до набувача такого об`єкта.

Договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом ( ст.31 Закону України « Про оренду землі»).

За змістом частини третьої статті 7 Закону України "Про оренду землі" у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці, що перебуває у користуванні відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта на праві оренди, до набувача такого об`єкта одночасно переходить право оренди земельної ділянки, на якій розміщений такий об`єкт, в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) зазначеного об`єкта, розміщеного на земельній ділянці, крім випадків, визначених частиною четвертою цією статті, а також з урахуванням вимог частини шістнадцятої статті 120 Земельного кодексу України. Волевиявлення орендодавця, відчужувача (попереднього власника), набувача такого об`єкта та внесення змін до договору оренди із зазначенням нового орендаря земельної ділянки не вимагаються.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 04 грудня 2018 у справі № 910/18560/16 зазначила, що «чинне земельне та цивільне законодавство імперативно передбачає перехід права на земельну ділянку в разі набуття права власності на об`єкт нерухомості, що відображає принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, який хоча безпосередньо і не закріплений у загальному вигляді в законі, тим не менш знаходить свій вияв у правилах статті 120 ЗК України, статті 377 ЦК України, інших положеннях законодавства. Наведені вище земельно-правові та цивільно-правові норми встановлюють, що перехід майнових прав до іншої особи тягне за собою перехід до неї і земельних прав на ту частину земельної ділянки, на якій безпосередньо розташований об`єкт нерухомості, та частини земельної ділянки, яка необхідна для його обслуговування. Розмір цієї частини земельної ділянки має визначатися на основі державних будівельних норм та санітарних норм і правил. Таким чином, особа, яка набула право власності на об`єкт нерухомості, розташований у межах земельної ділянки, якою користувався попередній власник нерухомого майна, набуває право вимагати оформлення на своє ім`я документів на користування земельною ділянкою на умовах і в обсязі, які були встановлені для попереднього землекористувача власника об`єкта нерухомості, або частиною земельної ділянки, яка необхідна для обслуговування об`єкта нерухомості розташованого на ній. Набуття юридичними особами приватного права чи фізичними особами у визначеному законодавством порядку права приватної власності на будівлі, створює правові підстави для переходу права на земельну ділянку до власника об`єкта нерухомості, розташованого на ній, у розмірі відповідно до положень статті 120 ЗК України, статті 377 ЦК України саме в силу правочину з придбання майна та автоматичного переходу права користування земельною ділянкою відповідно до принципу єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди. Цим зумовлюється право власника такого об`єкта нерухомості вимагати оформлення у встановленому порядку свого права користування відповідною земельною ділянкою незалежно від отримання відмови уповноваженої особи від вказаних земель».

Отже, у разі переходу права власності на нерухоме майно право оренди землі, яка знаходиться під нерухомим майном переходить до нового власника.

Посилання відповідача на те, що договір оренди земельної ділянки є дійсним, тому у позивача виникає обов`язок подавати декларацію, суд не бере до уваги, оскільки обов`язок подавати декларацію виникає у орендаря-користувача земельної ділянки. Після укладенні договору купівлі-продажу у нового власника нерухомості виникли обов`язки з подання декларації з оренди землі, оскільки він вже є користувачем/орендарем земельних ділянок під нерухомістю.

Відповідач зазначає з посиланням на п.1 ч.1 ст.2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та вважає, що до моменту внесення змін до договору оренди землі в частині заміни орендаря на нового власника нерухомого майна з відповідним відображенням таких змін у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, по ТДВ «Баштанський сир завод» наявні підстави для нарахування орендної плати за земельну ділянку.

Посилання відповідача на те, що сільська рада, як власник земельної ділянки повинна прийняти на пленарному засіданні рішення про надання земельної ділянки в оренду новому власнику, суд не бере до уваги, оскільки відповідач посилається на загальні норми Земельного Кодексу України, які передбачають права надання земельної ділянки в оренду.

Таким чином, нормами Цивільного Кодексу України ст.377,

- Земельного Кодексу України ст.120,

- ЗУ «Про оренду землі» ст.ст.7,31,

- ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»

передбачено, що на підставі договору купівлі-продажу цілісного майнового комплексу, у нового власника виникає право власності на нерухомість та право користування земельними ділянками під нерухомістю.

Але як сам зазначив відповідач договір оренди не припинився, він діє до 2031 року, але в силу вищезазначених норм права, які є спеціальними для цих спірних правовідносин, обов`язок з подачі декларації з податку на землю/оренду покладається на нового власника цілісного майнового комплексу.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач не довів суду належними та допустимими доказами, що спірне податкове повідомлення-рішення є правомірним, тому позов належить задовольнити.

Судові витрати підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача відповідно до ст.139 КАС України.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити.

2.Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДІІС у Миколаївській області від 22 листопада 2024 року №.

3.Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Миколаївській області (54001, м. Миколаїв, вул. Героїв Рятувальників, 6, код ЄДРГЮУ: 44104027) на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Баштанський сирзавод» (56101, Миколаївська область, м. Баштанка, пул. Заводська, 4; ) судовий збір в розмірі 3 028,00 (три тисячі двадцять вісім гри.) гривень , сплачений платіжною інструкцією № 211 від 19.03.2025.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Т. О. Гордієнко