Справа № 200/1269/25
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2025-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2025 року справа №200/1269/25

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Гайдара А.В., Блохіна А.А., Казначеєва Е.Г., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 24 березня 2025 року (головуючий суддя І інстанції Льговська Ю.М.), складеного в повному обсязі 24 березня 2025 року у справі № 200/1269/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання до вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про:

визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 10 грудня 2024 року № 851 про відмову в переході з пенсії по інвалідності на пенсію за віком за заявою позивача від 03 грудня 2024 року № 8430;

зобов`язання відповідачів повторно розглянути заяву позивача від 03 грудня 2024 року № 8430, зарахувавши до пільгового підземного стажу за частиною третьою статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди роботи позивача: 28 січня 2002 року, 16 лютого 2002 року, з 05 вересня 2004 року по 08 вересня 2004 року, з 09 вересня 2004 року по 10 жовтня 2004 року, з 15 серпня 2014 року по 21 серпня 2014 року, з 22 серпня 2014 року по 31 серпня 2014 року, з 02 листопада 2016 року по 07 грудня 2016 року, з 08 грудня 2016 року по 31 грудня 2016 року, з 27 січня 2019 року по 31 січня 2019 року, з 01 березня 2019 року по 13 березня 2019 року та період перебування на інвалідності з 14 березня 2019 року по 10 грудня 2024 року.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 24 березня 2025 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 10 грудня 2024 року № 851 про відмову в переході з пенсії по інвалідності на пенсію за віком за заявою ОСОБА_1 від 03 грудня 2024 року № 8430.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03 грудня 2024 року № 8430, зарахувавши до пільгового підземного стажу (ст. 14-25) за частиною третьою статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди роботи позивача: 28 січня 2002 року, з 05 вересня 2004 року по 08 вересня 2004 року та до пільгового підземного стажу (ст. 14-20) період перебування на інвалідності з 23 грудня 2023 року по 03 грудня 2024 року, обчисливши пільговий підземний стаж (ст. 14-25) з урахуванням роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення»» від 20 січня 1992 року № 8.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись з судовим рішенням, відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Донецького окружного адміністративного суду від 24 березня 2025 року у справі № 200/1269/25 та відмовити у задоволені позовних вимог.

Вказав, що позивач не має право на призначення пенсії за ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» через відсутність необхідного пільгового стажу

Вважає, що положення ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» не можуть бути застосовані до спірних правовідносин

Сторони в судове засідання не викликались, про дату та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Апеляційним судом витребувано у Донецького окружного адміністративного суду справу, однак листом суд першої інстанції повідомив, що справа в паперовому вигляді не формувалась. Також повідомлено, що всі документи експортовано в комп`ютерну програму «Діловодство спеціалізованого суду».

Відтак, апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі «Електронний суд».

Суд, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області як отримувач пенсії по інвалідності відповідно до статті 30 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 14 березня 2019 року.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 10 квітня 2024 року у справі № 200/349/24 визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 29 грудня 2023 року № 78 про відмову в переході з пенсії по інвалідності на пенсію за віком за заявою позивача від 22 грудня 2023 року № 2227, зобов`язано відповідача повторно розглянути вказану заяву із зарахуванням періодів роботи з 15 серпня 2014 року по 21 серпня 2014 року, з 02 листопада 2016 року по 07 грудня 2016 року, з 27 січня 2019 року по 31 січня 2019 року, з 01 березня 2019 року по 13 березня 2019 року та періоду перебування на інвалідності з 14 березня 2019 року по 22 грудня 2023 року до пільгового стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

04 липня 2024 року рішення набрало законної сили.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 28 січня 2025 року у справі № 200/349/24 ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні заяви, поданої на підставі статті 383 КАС України, у зв`язку з встановленням виконання рішення суду від 10 квітня 2024 року на підставі поданих Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області доказів: форм РС-права, «Аналіз права» та відповідно зарахування спірних періодів.

Оскільки позивачем повторно визначено спірними періоди, відносно яких вирішувався спір у справі № 200/349/24, ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 03 березня 2025 року у справі № 200/1269/25 відмовлено у відкритті провадження в частині вимог, що стосуються періодів з 15 серпня 2014 року по 21 серпня 2014 року, з 02 листопада 2016 року по 07 грудня 2016 року, з 27 січня 2019 року по 31 січня 2019 року, з 01 березня 2019 року по 13 березня 2019 року, з 14 березня 2019 року по 22 грудня 2023 року.

03 грудня 2024 року позивач повторно звернувся із заявою про перехід з пенсії по інвалідності на пенсію відповідно до частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яка зареєстрована за № 8430.

Заява розглянута за принципом екстериторіальності.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 10 грудня 2024 року № 851 позивачеві відмовлено в переведенні на інший вид пенсії.

Встановивши, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, прийнятим на виконання судового рішення у справі № 200/349/24, відмовлено в переведенні на інший вид пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу, Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області також відмовило у зв`язку з відсутністю додаткових підстав для проведення нового перерахунку.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 10 грудня 2024 року № 851 не містить відомості про кількісні показники обчисленого стажу.

Проте у відзиві Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зазначає, що згідно з формою РС-право пільговий стаж роботи за Списком № 1 становить 16 років 00 місяців 00 днів, що відповідає доданій ним до відзиву формі РС-право станом на 07 березня 2025 року.

Оскільки вказана форма не відображає оновлені дані, наявні у формах РС-право, «Аналіз права», що подані Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області у справі № 200/349/24, то вона не підлягає врахуванню.

Одночасно рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (не містить дати), прийнятим на виконання судового рішення у справі № 200/349/24, встановлено, що пільговий підземний стаж (ст. 14-20) із застосуванням роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення»» від 20 січня 1992 року № 8 (далі Роз`яснення № 8) складає 13 років 5 місяців 18 днів; пільговий підземний стаж (ст. 14-25) з урахуванням часу перебування на інвалідності з 14 березня 2019 року по 22 грудня 2023 року 10 років 07 місяців 01 день, а сумарно пільговий стаж дорівнює 24 роки 00 місяців 19 днів, що є недостатнім для переведення на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Отже, за цим рішенням час перебування на інвалідності не включено до пільгового підземного стажу (ст. 14-20), хоча позивач перед виходом на інвалідність працював у шахті за провідною професією.

Разом з тим в останній за часом оформлення формі «Аналіз права», яка додана до відзиву Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області, вказану помилку усунено та визначено, що:

пільговий підземний стаж (ст. 14-20) з урахуванням Роз`яснення № 8 та з урахуванням часу перебування на інвалідності з 14 березня 2019 року по 31 серпня 2024 року становить 19 років 6 місяців 6 днів;

пільговий підземний стаж (ст. 14-25) 05 років 03 місяці 22 дні, що сумарно складає 24 роки 09 місяців 28 днів.

Отже, є підстави для висновку, що питання віднесення часу перебування на інвалідності до пільгового підземного стажу (ст. 14-20) на сьогоднішній день не є спірним.

Лист Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 26 грудня 2024 року, тобто оформлений після прийняття рішень Головними управліннями Пенсійного фонду України в Чернівецькій області та в Запорізькій області, не враховує оновлені показники стажу, то також не підлягає врахуванню при розгляді справи.

Спірними у цій справі є періоди 28 січня 2002 року, 16 лютого 2002 року, з 05 вересня 2004 року по 08 вересня 2004 року, з 09 вересня 2004 року по 10 жовтня 2004 року, з 22 серпня 2014 року по 31 серпня 2014 року, з 08 грудня 2016 року по 31 грудня 2016 року та період перебування на інвалідності з 23 грудня 2023 року по 10 грудня 2024 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд погоджує висновки суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 5 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (абзац перший частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV).

Частиною 3 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на пільгових умовах пенсія за віком призначається, працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років

За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті.

Аналогічна норма міститься у ч.1 ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-ХІІ), а саме, працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років. Такий же порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничо-рятувальних частин) на шахтах по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуруються або знаходяться в стадії ліквідації, але не більше 2 років.

Постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 року № 202 затверджено Список робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років (далі - Список № 202).

До вказаного Списку включено усіх робітників, зайнятих протягом повного робочого дня на підземних роботах (абзац 1 розділу І Списку № 202).

Комплексний аналіз зазначених норми дає підстави для висновку, що право на передбачену частиною третьою статті 114 Закону № 1058-IV пенсію незалежно від віку мають робітники, зайняті протягом повного робочого дня на підземних роботах в шахтах, та за наявності передбаченого стажу такої роботи - 25 років або працівники провідних професій за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років.

В аспекті цієї справи також підлягають врахуванню положення абзацу 4 частини першої статті 24 Закону № 1058-IV, відповідно до якої час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах.

Форма РС-право дає підстави для висновку, що при прийнятті оскаржуваного рішення від 10 грудня 2024 року № 851 відповідачем не враховано абзац 4 частини першої статті 24 Закону № 1058-IV, оскільки пільговий стаж не визначено з урахуванням періоду перебування на інвалідності по день звернення із заявою.

Повторним рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, прийнятого на виконання судового рішення у справі № 200/349/24, період перебування на інвалідності з 14 березня 2019 року по 22 грудня 2023 року зараховано до пільгового стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до частини третьої статті 114 Закону № 1058-IV, проте це рішення не враховано Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області, чим також порушено права позивача.

Позивач визначає спірний період по 10 грудня 2024 року (по день прийняття рішення Головним управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області), проте таке визначення порушує загальне правило, встановлене частиною третьою статті 45 Закону № 1058-IV, за яким переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви та відповідно стаж обчислюється по день подання заяви.

Отже, при наданні оцінці правомірності рішення відповідача від 10 грудня 2024 року № 851 правильним слід вважати період з 23 грудня 2023 року по 03 грудня 2024 року.

Остання за часом оформлення форма «Аналіз права» визначає пільговий підземний стаж (ст. 14-20) з урахуванням Роз`яснення № 8 та з урахуванням часу перебування на інвалідності з 14 березня 2019 року по 31 серпня 2024 року становить 19 років 6 місяців 6 днів.

Відомості цієї форми додатково підтверджують, що Головним управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області при прийнятті оскаржуваного рішення неправомірно не зараховано час перебування на інвалідності по 03 грудня 2024 року до пільгового підземного стажу (ст. 14-20).

Згідно зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. […].

Записами № 2-4 трудової книжки серії НОМЕР_1 встановлено, що 28 січня 2002 року позивача прийнято на шахту учнем гірника підземного з повним робочим днем у шахті; з 29 січня 2002 року по 15 лютого 2002 року виробнича практика; 17 лютого 2002 року переведено гірником підземним з повним робочим днем у шахті; […]; 14 лютого 2003 року переведено гірничомонтажником підземним з повним робочим днем у шахті; 08 вересня 2004 року звільнено.

Ці записи охоплюють спірні періоди: 28 січня 2002 року, 16 лютого 2002 року, з 05 вересня 2004 року по 08 вересня 2004 року.

Як вказано Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області у відзиві, 28 січня 2002 року не зараховано до пільгового стажу, оскільки відсутня інформація про оплату за тарифною ставкою підземного робочого.

Та обставина, що довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутністю трудової книжки або відповідних записів в ній від 20 березня 2019 року № 174 прямо не визначено, що 28 січня 2002 року оплата здійснювалася позивачеві як підземному робітникові, не може бути підставою для відмовив зарахуванні до пільгового підземного стажу (ст. 14-25), оскільки оплата повинна була здійснюватися саме як підземному робітникові з огляду на записи трудової книжки щодо виконання робіт з повним робочим днем у шахті та додаткової конкретизації не вимагала.

Отже, 28 січня 2002 року підлягає зарахуванню до пільгового підземного стажу (ст. 14-25) на підставі записів трудової книжки.

Період з 05 вересня 2004 року по 08 вересня 2004 року не зараховано до пільгового стажу як період перебування у відпустці без збереження заробітної плати.

Так, за довідкою про кількість підземних виходів від 20 березня 2019 року № 141 позивач перебував по 2 дні у відпустці без збереження заробітної плати у вересні 2003 року та липні 2004 року.

Оцінюючи правомірність незарахування до пільгового стажу періоду перебування у відпустці без збереження заробітної плати, суд виходить з правовій позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 26 березня 2020 року у справі № 423/2860/16-а.

Відповідно до вказаної позиції час простою та періоди відпусток без збереження заробітної плати, якщо вони буди пов`язані з виробничою необхідністю, працівникам, які працюють в шкідливих і важких умовах праці, можуть бути зараховані до пільгового стажу, але не більше 1 місця в календарному році.

Оскільки безпосередніх доказів пов`язаності/непов`язаності відпусток без збереження заробітної плати з виробничою необхідністю суду не надано, то суд виходить з інформації, зазначеної в індивідуальних відомостях про застраховану особу (форма - ОК-5).

Періоди роботи у 2003, 2004 роках визначені формою ОК-5 як пільгові відповідно до коду ЗП3013А1 (працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах […]) без виключення вказаних днів.

Отже, період з 05 вересня 2004 року по 08 вересня 2004 року підлягає зарахуванню до пільгового підземного стажу (ст. 14-25).

Позивач не просив зобов`язати здійснити перерахунок стажу з урахуванням Роз`яснення № 8, але в позовній заяві зазначає про неправильне обчислення стажу з урахуванням цього роз`яснення, суд вважає необхідним на підставі частини другої статті 9 КАС України з метою ефективного захисту прав позивача, суд першої інстанції правильно вийшов за межі позовних вимог, з огляду на наступне.

Роз`ясненням № 8 передбачено, що працівникам, зайнятим на підземних роботах, які мають не менше 10 років стажу роботи, що дає право на пенсію незалежно від віку відповідно до статті 14 Закону № 1788-XII, але не відпрацювавши повного стажу, передбаченого зазначеною статтею, пенсія незалежно від віку може призначатися при наявності не менше 25 років стажу підземної роботи із зарахуванням до нього: кожного повного року роботи гірничим очисного забою, прохідником, забійником на відбійних молотках, машиністом гірничих виймальних машин, сталеваром, горновим, агломератником, вальцювальником гарячого прокату - за 1 рік роботи 3 місяці; кожного повного року роботи, передбаченої у відповідних розділах Списку № 1 виробництв, професій, посад і показників, які дають право на пільгове забезпечення, - за 9 місяців.

Вимога щодо наявності не менше 10 років відноситься в цілому до стажу роботи, що дає право на пенсію незалежно від віку відповідно до статті 14 Закону № 1788-XII, а тому Головним управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області при прийнятті оскаржуваного рішення неправомірно не обчислено пільговий підземний стаж (ст. 14-25) з урахуванням Роз`яснення № 8.

Підсумовуючи викладене, позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 10 грудня 2024 року № 851 про відмову в переході з пенсії по інвалідності на пенсію за віком за заявою позивача від 03 грудня 2024 року № 8430 підлягають задоволенню.

Похідна вимога підлягає задоволенню стосовно відповідача, який прийняв протиправне рішення, тобто до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в частині зобов`язання повторно розглянути заяву позивача від 03 грудня 2024 року № 8430, зарахувавши до пільгового підземного стажу (ст. 14-25) за частиною третьою статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди роботи позивача: 28 січня 2002 року, з 05 вересня 2004 року по 08 вересня 2004 року та до пільгового підземного стажу (ст. 14-20) період перебування на інвалідності з 23 грудня 2023 року по 03 грудня 2024 року та обчисливши пільговий підземний стаж (ст. 14-25) з урахуванням Роз`яснення № 8.

Рішення в цій справі підлягає виконанню з урахуванням відомостей, актуальних після перерахунку стажу Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на виконання судового рішення у справі № 200/349/24 та останньої за часом оформлення форма «Аналіз права».

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до положень ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Решта доводів та заперечень апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, оскільки суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 24 березня 2025 року у справі № 200/1269/25 залишити без змін

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 28 серпня 2025 року.

Судді А.В. Гайдар

А.А. Блохін

Е.Г. Казначеєв