Справа № 640/22513/19
Суддя: Ю.П. ПАСІЧНИК
Дата ухвалення: 2025-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2025 року м.Кропивницький Справа № 640/22513/19

провадження № 2-іс/340/199/25

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Пасічника Ю.П., розглянув за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СЛС - Україна" (02160, м.Київ, проспект Воз`єднання (Соборності), буд. 15) до Головного управління Державної податкової служби у м.Києві (04655, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, (код згідно з ЄДРПОУ ВП: 44116011) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

15.11.2019 до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "СЛС-Україна" з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві, про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 30.07.2019:

-№ (форма «Р») від 30 липня 2019 року, яким ТОВ «СЛС-Україна» збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість з вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на загальну суму 8 547,50 грн., з них 6 838,00 грн. - за податковим зобов`язанням та 1 709,50 грн. - за штрафними санкціями;

-№ (форма «В4») від 30 липня 2019 року, яким ТОВ «СЛС-Україна» зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на суму 21 443,00 грн. по податковій декларації з ПДВ за грудень 2018 року № від 17.01.2019 р.;

-№ (форма «Р») від 30 липня 2019 року, яким ТОВ «СЛС-Україна» збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств на загальну суму 21 382,50 грн., з них 17 106,00 грн. - за податковим зобов`язанням та 4 276,50 грн. - за штрафними санкціями;

-№ (форма «П») від 30 липня 2019 року, яким ТОВ «СЛС-Україна» зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 202 939 грн. по податковій декларації з податку на прибуток за 2018 рік № від 27.02.2019 р.;

-№ (форма «Р») від 30 липня 2019 року, яким ТОВ «СЛС-Україна» збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «Інші підакцизні товари вітчизняного виробництва» на загальну суму 23 603 260,00 грн., з них 18 882 608,00 грн. - за податковим зобов`язанням та 4 720 652,00 грн. - за штрафними санкціями.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.11.2019 №640/22513/19 відкрито загальне позовне провадження у справі. Підготовче судове засідання призначено на 11.02.2020 (т.1а.с.1,2).

На виконання положень Закону №2825-IX від 13.12.2022 "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду м. Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" та відповідно до Порядку №399, справу №640/22513/19 передано на розгляд до Кіровоградського окружного адміністративного суду.

14.03.2025 справа надійшла до Кіровоградського окружного адміністративного суду та ухвалою суду від 20.03.2025 справу прийнято до провадження. Розгляд справи здійснюється суддею Пасічником Ю.П. одноособово за правилами загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначено на 28.04.2025 (т.14а.с.163,164).

Ухвалою суду від 28.03.2025 здійснено заміну відповідача ГУ ДФС у м. Києві на ГУ ДПС у м. Києві (т.14а.с.191).

Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи(т.14а.с.165-170).

Ухвалою суду від 08.05.2025 закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до розгляду по суті в судовому засіданні на 22.05.2025 (т.14а.с.226).

Позовні вимоги мотивовані тим, що висновки перевірки про встановлені порушення, оформлені Актом ГУ ДФС у м. Києві від 26.06.2019 р. № 133/26-15-14-07-01-10/38408244 є безпідставними, не відповідають дійсності та суперечать законодавчим нормам, у зв`язку із чим оскаржувані податкові повідомлення - рішення підлягають скасуванню.

26.03.2025 позивачем на адресу суду надіслано письмові пояснення, за змістом яких позовні вимоги підтримано в повному обсязі (т.14а.с.171-174).

В матеріалах справи міститься відзив на позов, за змістом якого відповідач просить відмовити у задоволенні позову (т.14а.с.73-99).

В період з 01.07.2025 по 18.08.2025 справа не розглядалась у зв`язку з перебуванням судді у відпустці.

22.08.2025 та 25.08.2025 представниками позивача та відповідача подано клопотання про подальший розгляд справи у письмовому провадженні (т.15а.с.1,8).

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «СЛС-Україна» є юридичною особою за законодавством України.

Згідно витягу з ЄДРПОУ основним видом економічної діяльності є: 45.11 Торгівля автомобілями та легковими автотранспортними засобами (т.14а.с.159).

В період з 10.06.2019 по 19.06.2019 посадовими особами відповідача було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «СЛС-Україна» з питань, що стали предметом оскарження.

Результати перевірки оформлені актом від 26.06.2019 №133/26-15-14-07-01-10/38408244 (т.1а.с.33-109).

Висновками перевірки встановлено порушення:

- п. 44.1 ст. 44, пп. 134.1.1. п. 134.1 ст. 134, п. 135.1 ст. 135, п. 140.4 ст. 140 ПК України, в результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся, на загальну суму 17 106 грн та завищення від`ємного значення об`єкта оподаткування з податку на прибуток за період з 01.01.2018 по 31.12.2018 у сумі 202 939 гривень;

- п. 198.1, п. 198.3, п. 198.5 п. 198.6 ст. 198 ПК України, в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся на загальну суму 38 152 грн. та завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за грудень 2018 на суму 21 443 гривень;

- п. 212.1 ст. 212, п. 216.1 ст. 216, п. 217.3 ст. 217 ПК України ТОВ «СЛС-Україна» не нараховано та в свою чергу занизило сплату акцизного податку при виготовленні підакцизних легкових автомобілів на загальну суму 42292564 грн.

На підставі акту перевірки відповідачем складено податкові повідомлення-рішення від 30.07.2019:

-№ (форма «Р») від 30 липня 2019 року, яким ТОВ «СЛС-Україна» збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість з вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на загальну суму 8 547,50 грн., з них 6 838,00 грн. - за податковим зобов`язанням та 1 709,50 грн. - за штрафними санкціями (т.1а.с.119);

-№ (форма «В4») від 30 липня 2019 року, яким ТОВ «СЛС-Україна» зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на суму 21 443,00 грн. по податковій декларації з ПДВ за грудень 2018 року № від 17.01.2019 р. (т.1а.с.121);

-№ (форма «Р») від 30 липня 2019 року, яким ТОВ «СЛС-Україна» збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств на загальну суму 21 382,50 грн., з них 17 106,00 грн. - за податковим зобов`язанням та 4 276,50 грн. - за штрафними санкціями (т.1а.с.118);

-№ (форма «П») від 30 липня 2019 року, яким ТОВ «СЛС-Україна» зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 202 939 грн. по податковій декларації з податку на прибуток за 2018 рік № від 27.02.2019 р. (т.1а.с.122);

-№ (форма «Р») від 30 липня 2019 року, яким ТОВ «СЛС-Україна» збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «Інші підакцизні товари вітчизняного виробництва» на загальну суму 23 603 260,00 грн., з них 18 882 608,00 грн. - за податковим зобов`язанням та 4 720 652,00 грн. - за штрафними санкціями (т.1а.с.120).

Позивачем вживались заходи щодо адміністративного оскарження прийнятих рішень.

За результатами розгляду скарги ДПС України прийнято рішення від 21.10.2019 про залишення скарги без задоволення, а податкові повідомлення-рішення без змін (т.1а.с.123-135).

Визначаючи позивачеві грошові зобов`язання та застосовуючи штрафні (фінансові) санкції відповідач, як підставу вказує на: 1) відсутність реальності господарських операцій між ТОВ «СЛС-Україна» та ТОВ «ІТС-Україна» - господарські операції з контрагентом оформлено шляхом формального складення первинних документів, які не супроводжувалися дійсним рухом активів у процесі виконання операцій саме з цими контрагентами; 2) ТОВ «СЛС-України» віднесено до категорії платників акцизного податку, як особу, яка виробляє підакцизні товари (автомобілі легкові) на митній території України, та встановлено за товариством обов`язок з нарахування і сплати акцизного податку по операціям з реалізації вироблених в Україні підакцизних товарів (автомобілів легкових).

Позивач, не погоджуючись з висновками акту перевірки та прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями звернувся за захистом порушеного права до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд дійшов наступних висновків.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Податковим кодексом України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Підпунктами 9.1.1, 9.1.3 п.9.1 ст.9 ПК України податок на прибуток підприємств та податок на додану вартість віднесено до загальнодержавних податків.

У відповідності до пп. 134.1.1 п. 134.1. ст. 134 ПКУ, об`єктом оподаткування податку на прибуток підприємств є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

В силу п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Базою оподаткування, згідно п. 135.1. ст. 135 ПКУ, є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.

Так, згідно з пунктом 138.2 статті 138 ПК витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

При цьому відповідно до підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ПК не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Відповідно до пп.14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з підпунктом «а» п. 185.1 ст. 185 ПКУ, об`єктом оподаткування податку на додану вартість є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю.

Відповідно до п. 187.1 ст. 187 ПКУ датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Згідно із п. 188.1 ст. 188 ПКУ, база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

Згідно п.198.1 ст.198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктами 198.2, 198.3 ст.198 ПК України визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу (п.198.6 ст.198 ПК України).

Згідно п.201.1 ст.201 ПК України платник податку зобов`язаний надати покупцю (отримувачу) податкову накладну, складену в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов`язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

В силу вимог п.201.4 ст.201 ПК України податкова накладна складається у день виникнення податкових зобов`язань продавця.

Відповідно до п.201.10 ст.201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Зміст цієї норми дає підстави вважати, що первинний документ згідно з цим визначенням містить дві обов`язкові ознаки: він має містити відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення.

Згідно із частинами першою та другою статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Отже, фінансовий результат до оподаткування визначається платником податку на прибуток у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності з урахуванням відповідних коригувань.

При цьому правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту з податку на додану вартість та від`ємного значення фінансового результату (витрат) виникають за наявності сукупності таких обставин та підстав, зокрема: фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій; документального підтвердження реального здійснення господарських операцій сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду; наявності у сторін спеціальної податкової правосуб`єктності; наявності у покупця належним чином складеної податкової накладної; наявності ділової мети, розумних економічних причин для здійснення господарської операції.

Водночас наведені вище норми податкового законодавства у взаємозв`язку з приписами законодавства з питань бухгалтерського обліку та звітності визначають окремі випадки, за яких неможливе формування витрат та податкового кредиту, зокрема, це: непов`язаність здійсненої операції (понесених витрат) з господарською діяльністю покупця (придбання товарів/послуг без мети їх використання у господарській діяльності); фіктивність операцій/нездійснення оподатковуваних операцій; видача податкової накладної особою, яка не є платником податку на додану вартість; відсутність у платника податків юридично значимих первинних документів.

Наслідки в податковому обліку платника створюють лише реально вчинені господарські операції, тобто такі, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають змісту, відображеному в укладених платником податку договорах.

Необґрунтована податкова вигода характеризується відсутністю фактичного виконання господарських операцій, здійсненням операцій без ділової мети та обліком операцій безвідносно до їх реального економічного змісту, узгодженістю дій покупця та постачальника для штучного створення умов бюджетного відшкодування.

Документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються, тощо.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності на підставі даних, не підтверджених документами. При цьому для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що документи, на підставі яких платник податків задекларував податкові зобов`язання, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи.

Методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про доходи підприємства та її розкриття у фінансовій звітності визначає Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 15 "Дохід", затверджене Наказом Міністерства фінансів України від 29.11.99 № 290 (далі - П(С)БО №15).

За приписами п. 5 П(С)БО №15 дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов`язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена.

Згідно п. 7 П(С)БО №15, визнані доходи класифікуються в бухгалтерському обліку за такими групами:

- дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг);

- чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг);

- інші операційні доходи;

- фінансові доходи;

- інші доходи.

У відповідності до п. 8 П(С)БО №15, Дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, інших активів) визнається в разі наявності всіх наведених нижче умов:

покупцеві передані ризики й вигоди, пов`язані з правом власності на продукцію (товар, інший актив);

підприємство не здійснює надалі управління та контроль за реалізованою продукцією (товарами, іншими активами);

сума доходу (виручка) може бути достовірно визначена;

є впевненість, що в результаті операції відбудеться збільшення економічних вигод підприємства, а витрати, пов`язані з цією операцією, можуть бути достовірно визначені.

Методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про витрати підприємства та її розкриття в фінансовій звітності визначає Положення (стандарт) бухгалтерського обліку №16 «Витрати», затверджене Наказом Міністерства фінансів України від 31.12.99 № 318 (надалі - П(С)БО №16).

Відповідно до п. 5 П(С)БО №16, витрати відображаються в бухгалтерському обліку одночасно зі зменшенням активів або збільшенням зобов`язань.

Згідно з абз. 1 пункту 44.2. статті 44 Податкового кодексу України передбачено, що для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Пунктами 6 та 7 П(С)БО №16 встановлено, що витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені. Витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені.

До складу витрат, у розумінні пункту 11 П(С)БО №16, зокрема, входить собівартість реалізованої продукції (робіт, послуг), що складається з виробничої собівартості продукції (робіт, послуг), яка була реалізована протягом звітного періоду, нерозподілених постійних загальновиробничих витрат та наднормативних виробничих витрат.

До виробничої собівартості продукції (робіт, послуг) включаються: прямі матеріальні витрати; прямі витрати на оплату праці; інші прямі витрати; змінні загальновиробничі та постійні розподілені загальновиробничі витрати.

З матеріалів справи вбачається, що протягом періоду, який був предметом перевірки господарська діяльність ТОВ «СЛС-Україна» була спрямована на надання фізичним особам (замовникам) технологічних послуг по складанню легкових автомобілів «СВВ-ХХХХ», внесених до бази даних України Держстандартом України 19.08.2014 р. з необмеженим терміном дії, з використанням наданих такими замовниками уживаних і капітально відремонтованих складових частин, згідно з Технічними умовами ТУ У 29.1-1:2014 «Автомобілі легкові, складені з використанням капітально відремонтованих складових частин» затверджених та погоджених Міністерством Транспорту та зв`язку України, ДП «Державтотранс НДІ проект», Міністерством охорони здоров`я України, Державним науково-дослідним центром безпеки дорожнього руху та діяльності дорожньо-патрульної служби місцевої міліції МВС України».

На підтвердження наданих послуг фізичним особам надано копії договорів укладених між ТОВ «СЛС-Україна» та замовниками послуг - фізичними особами, за період з 01.01.2016 р. по 31.12.2018 p.; отриманих від фізичних осіб (замовників послуг) копій договорів купівлі-продажу, укладених між фізичними особами та імпортерами; отриманих від фізичних осіб (замовників послуг) копій вантажних митних декларацій; отриманих від фізичних осіб (замовників послуг) копій «Сертифікатів відповідності щодо індивідуального затвердження колісного транспортного засобу»; актів приймання - передачі транспортного засобу, оформлених ТОВ «СЛС-Україна» по установленій формі згідно Додатку б до Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 р. № 1388, у редакції постанови Кабінету Міністрів України від23 грудня 2009 року № 1371; банківських виписок по рахунку ТОВ «СЛС-Україна», які підтверджують факт оплати фізичними особами отриманих від ТОВ «СЛС-Україна» послуг по Договорам про надання послуг по складанню автомобіля.

З метою забезпечення виконання договірних обов`язків за договорами між ТОВ "СЛС-Україна" та фізичними особами, позивачем залучено до співпраці ТОВ «ІТС-Україна», на підставі договору про надання технологічних послуг по складанню легкових автомобілів з використанням капітально відремонтованих складових частин оформлені Договором по надання послуг по складанню автомобіля № 25 від 15.09.2014 р.

ТОВ "ІТС-Україна" має всі необхідні для виконання такого роду робіт трудові та виробничі ресурси (технічні можливості), а саме кваліфікованих фахівців та облаштовану СТО, що підтверджується документами, які були досліджені в рамках перевірки: - договір оренди нежитлового приміщення від 08.06.2015 р. № 08/06/15 за адресою м. Київ, вул. Амосова, 12 літ. А, де розташована станція технічного обслуговування автомобілів; - штатний розпис по ТОВ «ІТС-Україна» за період з 01.01.2016 р. по 31.12.2018 р. (серед фахівців - слюсарі з ремонту автомобілів у кількості 10 чоловік, слюсарі-електрики з ремонту електроустаткування автомобілів у кількості 2 чоловік, фахівці з приймання автомобілів на технічне обслуговування у кількості 3 чоловік, менеджер з адміністративної діяльності та менеджери з постачання, мийники транспортних засобів та інші працівники і посадові особи згідно штатного розкладу).

Результатом виконаних робіт по договору № 25 від 15.09.2014 р. були готові до експлуатації автомобілі, котрі у подальшому ТОВ «СЛС-Україна» передавало своїм замовникам -фізичним особам для реалізації ними свого права на проведення державної реєстрації цих автомобілів у встановленому законодавством порядку.

За результатами наданих послуг між ТОВ «ІТС-Україна» та ТОВ «СЛС-Україна» були підписані Акти наданих послуг на загальну суму 357 567 грн., в т.ч. ПДВ - 59 593 грн.

Зазначені Акти містять відомості про кількісні і вартісні показники формування вартості послуг за кожним замовленням (зазначено кількість витрачених виконавцем годин та ціна за одну годину роботи), а також зазначено результати виконаних робіт - марки та кількість автомобілів, що були складені.

Таким чином, висновки посадових осіб відповідача щодо відсутності реальності господарських операцій між ТОВ «СЛС-Україна» та ТОВ «ІТС-Україна», спростовуються матеріалами справи, оскільки в Актах наданих послуг вказано кількісні і вартісні показники формування вартості послуг за кожним замовленням (зазначено кількість витрачених виконавцем годин та ціна за одну годину роботи), а також зазначено результати виконаних робіт - марки та кількість автомобілів, що були складені. Вказані акти наданих послуг розкриваються зміст і обсяг наданих послуг.

Щодо висновків посадових осіб відповідача, що ТОВ «СЛС-України» віднесено до категорії платників акцизного податку, як особу, яка виробляє підакцизні товари (автомобілі легкові) на митній території України, та встановлено за товариством обов`язок з нарахування і сплати акцизного податку по операціям з реалізації вироблених в Україні підакцизних товарів (автомобілів легкових), суд зазначає наступне.

Відповідно до пп. 14.1.28-1 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України виробництво підакцизних товарів (продукції) це - виробництво підакцизних товарів (продукції) - технологічний процес, в тому числі змішування, здійснення якого внаслідок зміни форми, властивостей або складу сировини, напівфабрикатів або готової продукції призводить до отримання підакцизних товарів (продукції, у тому числі сировини), надання таким товарам інших властивостей, що призводить або не призводить до збільшення обсягів таких товарів.

Таким чином, виробництво підакцизних товарів (продукції) - це технологічний процес, який призводить до отримання підакцизних товарів (продукції, у тому числі сировини), надання таким отриманим підакцизним товарам інших властивостей та полягає у здійсненні наступних технологічних операцій:

-зміна форми сировини, напівфабрикатів або готової продукції;

- зміна властивостей сировини, напівфабрикатів або готової продукції;

- чи зміна складу сировини, напівфабрикатів або готової продукції.

Отже, надання товару (продукції) статусу підакцизного можливе лише за наслідками здійснення:

- зміни форми сировини, напівфабрикатів або готової продукції;

- зміни властивостей сировини, напівфабрикатів або готової продукції;

- чи зміни складу сировини, напівфабрикатів або готової продукції.

ТОВ "СЛС-Україна" надаючи фізичним особам (замовникам) технологічні послуги по складанню легкових автомобілів, результатом яких були готові до експлуатації легкові автомобілі, використовувало виключно складові частини (вузли та агрегати), що надавалися такими фізичними особами (замовниками послуг), вказані складові частини були уже вживаними (тобто не були новими) і при цьому ТОВ «СЛС-Україна»: - не змінювало форми таких складових частин (вузлів та агрегатів); - не змінювало властивостей таких складових частин (вузлів та агрегатів); - не змінювало складу таких складових частин (вузлів та агрегатів).

Підпунктом 212.1.1 п. 212 ст. 212 Податкового кодексу України передбачено, що платником акцизного податку є, зокрема, особа, яка виробляє підакцизні товари (продукцію) на митній території України, у тому числі з давальницької сировини.

Відповідно до пп. 213.1.1 п. 213.1 ст. 213 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування акцизним податком є операції з реалізації вироблених в Україні підакцизних товарів (продукції) (пп. 213.1.1 п. 213.1 ст. 213 Податкового кодексу України).

Пунктом 216.1 статті 216 Податкового кодексу України передбачено, що датою виникнення податкових зобов`язань щодо підакцизних товарів (продукції), вироблених на митній території України, є дата їх реалізації особою, яка їх виробляє, незалежно від цілей і напрямів подальшого використання таких товарів (продукції), крім випадків, зазначених у статтях 225 та 229 цього Кодексу.

Згідно з п. 217.3 ст. 217 Податкового кодексу України податок з товарів (продукції), вироблених на митній території України, на які встановлені ставки податку в іноземній валюті, сплачується у національній валюті і розраховується за офіційним курсом гривні до іноземної валюти, встановленим Національним банком України, що діє на перший день кварталу, в якому здійснюється реалізація товару (продукції"), і залишається незмінним протягом кварталу.

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність у позивача об`єкта оподаткування акцизним податком.

Згідно із ч. ч. 1-3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов належить задовольнити.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Суд встановив, що позивач сплатив судовий збір у розмірі 19210,00 грн. (т.1а.с.5), отже належить присудити сплачений ним судовий збір, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 241- 247, 250, 255, 293, 295- 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 30.07.2019:

-№ (форма «Р») від 30 липня 2019 року, яким ТОВ «СЛС-Україна» збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість з вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на загальну суму 8 547,50 грн., з них 6 838,00 грн. - за податковим зобов`язанням та 1 709,50 грн. - за штрафними санкціями;

-№ (форма «В4») від 30 липня 2019 року, яким ТОВ «СЛС-Україна» зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на суму 21 443,00 грн. по податковій декларації з ПДВ за грудень 2018 року № від 17.01.2019 р.;

-№ (форма «Р») від 30 липня 2019 року, яким ТОВ «СЛС-Україна» збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств на загальну суму 21 382,50 грн., з них 17 106,00 грн. - за податковим зобов`язанням та 4 276,50 грн. - за штрафними санкціями;

-№ (форма «П») від 30 липня 2019 року, яким ТОВ «СЛС-Україна» зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 202 939 грн. по податковій декларації з податку на прибуток за 2018 рік № від 27.02.2019 р.;

-№ (форма «Р») від 30 липня 2019 року, яким ТОВ «СЛС-Україна» збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «Інші підакцизні товари вітчизняного виробництва» на загальну суму 23 603 260,00 грн., з них 18 882 608,00 грн. - за податковим зобов`язанням та 4 720 652,00 грн. - за штрафними санкціями.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СЛС-Україна" понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 19210,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у м. Києві.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст рішення складено 01.09.2025.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду Ю.П. ПАСІЧНИК