Справа № 160/33454/23
Суддя: Рянська Вікторія В'ячеславівна
Дата ухвалення: 2025-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Рянської В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в місті Дніпрі у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , подана через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» представником позивача - адвокатом Дубовенко Вікторією Ігорівною, у якій позивач просить:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди у збільшеному до 100000 грн розмірі за періоди з 22.06.2023 до 05.07.2023, з 05.07.2023 до 06.07.2023, з 06.07.2023 до 07.08.2023 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану»;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду у збільшеному до 100000 грн розмірі за періоди з 22.06.2023 до 05.07.2023, з 05.07.2023 до 06.07.2023, з 06.07.2023 до 07.08.2023 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», з урахуванням виплачених сум.
Ухвалою суду від 26.12.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні), встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи, витребувано у відповідача належним чином засвідчені копії наказів (витягів з наказів) щодо проходження ОСОБА_1 військової служби у військовій частині НОМЕР_1 (про зарахування до списків особового складу), відомості з підтверджуючими доказами (довідку, картку особового рахунку) про нарахування та виплату ОСОБА_1 за період з 22.06.2023 до 07.08.2023 грошового забезпечення (із зазначенням усіх складових) та додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022, окремо за кожний місяць (із зазначенням кількості днів, за які проведено нарахування), постановлено витребувані пояснення та докази надати суду у строк для подання відзиву.
09.02.2024 до суду надійшли подані представником позивача додаткові пояснення, у яких зазначено, що всі медичні документи за періоди лікування позивача було подано ним до військової частини НОМЕР_1 . Тому твердження відповідача про невиплату додаткової винагороди за періоди з 22.06.2023 до 07.08.2023 у зв`язку з ненаданням медичних документів не відповідають дійсним обставинам. У разі ненадання позивачем документів щодо поважних причин його відсутності за місцем служби, в тому числі медичної довідки про період перебування на лікуванні, він би вважався таким, що самовільно залишив місце служби, з настанням передбачених законодавством наслідків.
16.04.2024 надійшла подана представником позивача заява, якою повідомлено, що 07.02.2024 позивач звернувся до військової частини НОМЕР_1 з рапортом щодо виплати додаткової винагороди у збільшеному до 100000 грн розмірі за періоди лікування з 22.06.2023 до 05.07.2023, з 05.07.2023 до 06.07.2023, з 06.07.2023 до 07.08.2023, з 09.01.2024 до 24.01.2024. Однак належні позивачу виплати відповідачем не було здійснено, про результати розгляду його рапорту не повідомлено.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Дослідивши матеріали справи та надані позивачем докази, проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з травня 2022 року проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , про що внесено запис до його військового квитка серії НОМЕР_2 , виданого 02.05.2022.
02.08.2023 військовою частиною НОМЕР_1 видано довідку № 23/3726 про обставини поранення, отриманого 23.02.2023 солдатом ОСОБА_1 , відповідно до якої позивач отримав поранення під час захисту Батьківщини, а саме виконання бойового завдання в зоні ведення бойових дій.
Внаслідок отриманого поранення ОСОБА_2 перебував на стаціонарному лікуванні:
з 24.02.2023 до 28.02.2023 - у Військово-медичному клінічному центрі Північного регіону (виписка із медичної карти № 2951 від 28.02.2023);
з 28.02.2023 до 27.03.2023 у КП « 1-а міська клінічна лікарня Полтавської міської ради» (виписка із медичної карти № 1400).
Згідно з довідкою військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_3 від 27.03.2023 № 1434 було проведено медичний огляд ВЛК ОСОБА_2 27.03.2023. У довідці зазначено, що ОСОБА_2 внаслідок отриманого 23.03.2023 тяжкого поранення потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів.
У подальшому ОСОБА_2 перебував на стаціонарному лікуванні:
з 25.04.2023 до 17.05.2023 у КП «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня імені І.І. Мечникова ДОР» (виписка із медичної карти № ЕА4261);
з 17.05.2023 до 01.06.2023 - у КЗ «Дніпропетровський обласний госпіталь ветеранів війни» (виписка із медичної карти № 1854);
з 22.06.2023 до 05.07.2023 у КЗ «Дніпропетровський обласний госпіталь ветеранів війни» (виписка із медичної карти № 2386);
з 06.07.2023 до 07.08.2023 у КП «Дніпропетровський обласний спеціалізований реабілітаційний центр «Солоний лиман» Дніпропетровської обласної ради (виписка з медичної карти № 2240/518).
05.09.2023 ТВО командира військової частини НОМЕР_1 видано наказ № 192 (з адміністративно-господарської діяльності) «Про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям на період дії воєнного стану», пунктом 3 якого визначено виплатити особовому складу військової частини додаткову винагороду в розмірі до 100000,00 грн військовослузбовцям, які отримали поранення (контузії, травми, каліцтва) відповідно до додатку 3 цього наказу.
У додатку № 3 до наказу № 192 від 05.09.2023 міститься інформація про період безперервного лікування ОСОБА_1 після отримання поранення з 23.02.2023 до 01.06.2023.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд дійшов такого висновку.
Відповідно до частини першої статті 9 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-ХІІ) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
У частині другій статті 9 Закону №2011-XII установлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Згідно з абзацами першим і другим частини четвертої статті 9 цього Закону грошове забезпечення виплачується в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам визначений у Порядку № 260 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), за змістом пункту 2 розділу І якого грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення (посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років); щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення (винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту), а також додаткова винагорода на період дії воєнного стану; допомоги).
У пункті 8 розділу І Порядку №260 передбачено, що грошове забезпечення виплачується: щомісячні основні та додаткові види - в поточному місяці за минулий; одноразові додаткові види - в місяці видання наказу про виплату або в наступному після місяця, в якому наказом оголошено про виплату (з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України). Грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира (начальника, керівника).
На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».
У пункті 1 Постанови №168 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі в таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Також пункт 1 Постанови № 168 передбачає, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Аналіз наведених норм законодавства України, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, дає підстави для висновку, що встановлена Постановою № 168 додаткова винагорода в розмірі 100000 гривень є складовою грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України, що виплачується їм на період дії воєнного стану.
Ця додаткова винагорода підлягає виплаті, зокрема, військовослужбовцям Збройних Сил України, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Підтвердженим є факт отримання позивачем 23.02.2023 поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, та перебування позивача з 22.06.2023 до 05.07.2023, з 05.07.2023 до 06.07.2023, з 06.07.2023 до 07.08.2023 на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з отриманим пораненням, яке згідно з довідкою ВЛК військової частини НОМЕР_3 від 27.03.2023 № 1434 кваліфіковано як тяжке.
Отже, умови, передбачені нормами Постанови № 168, які необхідні для виплати збільшеної до 100000 грн додаткової винагороди, позивачем дотримані та підтверджуються матеріалами справи.
Постанова № 168 не містить такої обов`язкової умови для виплати додаткової винагороди як безперервність перебування на стаціонарному лікуванні. Тобто, у разі повторного та кожного наступного перебування військовослужбовця на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), у зв`язку з отриманим раніше пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, виплата додаткової винагороди здійснюється у збільшеному озмірі.

Відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог щодо нарахування та виплати позивачеві додаткової винагороди в розмірі 100000 грн щомісячно пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні з 22.06.2023 до 07.08.2023, зазначає, що додаткову винагороду виплачено на підставі наданої позивачем медичної документації за період лікування у зв`язку з пораненням з 23.02.2023 до 01.06.2023.

У відзиві відповідач не спростовував тієї обставини, що ОСОБА_1 звертався до командира військової частини НОМЕР_1 з рапортом від 12.08.2023 про нарахування і виплату йому грошового забезпечення та додаткової винагороди, до якого було додано копії медичної документації на підтвердження спірних періодів перебування позивача на стаціонарному лікуванні.

Відповідачем не доведено правомірності своїх дій у спірних правовідносинах.

Беручи до уваги встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» № 168 від 28.02.2022, за періоди його перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я з 22.06.2023 до 07.08.2023, та зобов`язання відповідача нарахувати і виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, збільшену до 100000 гривень, за вказані періоди, з урахуванням раніше виплачених сум.

З системного аналізу матеріалів справи, наведених норм законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до пункту 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору.

У позовній заяві міститься клопотання про стягнення з відповідача на користь позивача понесених ним витрат на правничу допомогу в сумі 10000,00 грн.

Відповідно до ч. 1 статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Статтею 139 КАС України врегульовано питання розподілу судових витрат. Частиною 1 статті 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За змістом наведених правових норм, документально підтверджені судові витрати підлягають відшкодуванню стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Згідно з частиною сьомою статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Оскільки до позовної заяви ОСОБА_1 не додано доказів на підтвердження понесених ним витрат на професійну правничу допомогу, розподіл таких витрат судом не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 77, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» № 168 від 28.02.2022, за періоди його перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я з 22.06.2023 до 07.08.2023.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, збільшену до 100000 гривень, передбачену постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» № 168 від 28.02.2022, за періоди його перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я з 22.06.2023 до 07.08.2023, з урахуванням виплачених сум.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач: військова частина НОМЕР_1 , місцезнаходженя: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 .

Повний текст рішення складено 01.09.2025.

Суддя В.В. Рянська