Справа № 420/2328/20
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2025-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

28 серпня 2025 року

Київ

справа № 420/2328/20

адміністративне провадження № К/990/31881/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Гімона М.М.,

суддів: Васильєвої І.А., Юрченко В.П.,

перевіривши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Південьремзавод» на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15.10.2024 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22.04.2025 у справі № 420/2328/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Південьремзавод» до Головного управління ДПС в Одеській області про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

25.07.2025 до суду втретє надійшла касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Південьремзавод» (далі - Товариство, скаржник), направлена через підсистему «Електронний суд» 25.07.2025.

Верховний Суд ухвалою від 12.08.2025 касаційну скаргу залишив без руху та запропонував скаржнику у десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали суду, зокрема, подати заяву про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень, у якій вказати поважні причини пропуску строку на касаційне оскарження судових рішень з відповідними обґрунтуваннями та доказами причин пропуску такого строку. Також, у зв`язку із невідповідністю касаційної скарги вимогам пункту 4 частини другої статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), запропонував надати уточнену касаційну скаргу, зміст якої щодо підстав для касаційного оскарження судового рішення має бути викладено з урахуванням роз`яснень, наданих судом.

22.08.2025 Товариство через підсистему «Електронний суд» направило уточнену касаційну скаргу, у якій також заявлено клопотання про визнання поважними причин пропуску строку на касаційне оскарження постанови апеляційного суду і поновлення цього строку. Варто зауважити, що в уточненій касаційній скарзі Товариство уточнило, що оскаржує також і рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15.10.2024, яке просить змінити в мотивувальній частині після скасування постанови апеляційного суду.

Додатково до тих причин, які вже оцінював суд в ухвалі від 12.08.2025, скаржник зазначає, що Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції. Крім того, у постанові від 29.09.2022 у справі №500/1912/22 Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду викладав висновок про те, що протягом усього періоду дії воєнного стану, запровадженого на території України у зв`язку із збройною агресією російської федерації, суворе застосування адміністративними судами процесуальних строків стосовно звернення до суду із позовними заявами, апеляційними і касаційними скаргами, іншими процесуальними документами може мати ознаки невиправданого обмеження доступу до суду, гарантованого статтями 55, 124, 129 Конституції України, статтею 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права та статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Товариство звертає увагу, що ще до запровадження воєнного стану було збитковим, а з його запровадженням - опинилося на межі банкрутства. У штаті Товариства відсутній адвокат, а керівник не володіє знаннями та навичками, необхідними для визначення того, чи належним чином відповідний представник здійснює захист інтересів товариства. Враховуючи вкрай обмежені ресурси, для підготовки касаційної скарги був залучений адвокат, який здійснював представництво інтересів товариства у судах попередніх інстанцій. Однак, після повернення вдруге поданої касаційної скарги через некомпетентність попереднього адвоката було закумульовано додаткові кошти для залучення іншого представника, який в найкоротші строки підготував нову касаційну скаргу. Звертає увагу, що Верховний Суд у складі цієї ж колегії суддів неодноразово постановляв ухвали про поновлення строку на касаційне оскарження у випадках більш тривалого пропуску строку. Звертає увагу, що апеляційний суд поновив контролюючому органу строк на апеляційне оскарження, а Товариство не допускало зайвих зволікань із повторним зверненням з касаційною скаргою.

Вирішуючи питання про наявність підстав для поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень у цій справі, колегія суддів виходить з такого.

Частинами першою та другою статті 44 КАС України передбачено, що учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки. Учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.

Наведеною процесуальною нормою чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема щодо дотримання строку касаційного оскарження, а також належного оформлення касаційної скарги. Для цього особа, зацікавлена у поданні касаційної скарги, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Колегія суддів, не заперечуючи проти права на повторне звернення з касаційною скаргою після її повернення, вважає, що таке право не є абсолютним. Це обґрунтовується змістом частини восьмої статті 169 КАС України, відповідно до якої скаржник має право на повторне звернення з касаційною скаргою, якщо будуть усунуті недоліки касаційної скарги, які стали підставою для повернення вперше поданої касаційної скарги і таке звернення відбувається без зайвих зволікань. Також скаржник повинен довести, що повернення вперше поданої касаційної скарги відбулося з причин, які не залежали від особи, яка оскаржує судові рішення.

Верховний Суд неодноразово висловлював у своїх постановах позицію у питанні застосування частини третьої статті 295 КАС України, правове регулювання якої є ідентичним до частини третьої статті 329 КАС України, але стосується поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення. Верховний Суд притримується позиції про те, що сам собою факт повернення апеляційної скарги не є поважною причиною пропуску строку, тому при вирішенні питання про поважність наведених скаржником причин, суд має враховувати також і ті обставини, які стали підставою для повернення попередньо поданої апеляційної скарги, а також період часу, який сплинув з моменту, коли особа дізналась про відповідне рішення суду, яким чином діяла ця особа протягом зазначеного часу. Суди мають враховувати, чи вчинялись особою, яка має намір подати апеляційну скаргу, усіх можливих та залежних від неї дій у розумні строки, без невиправданих зволікань з метою виконання процесуального обов`язку щодо дотримання строку на апеляційне оскарження судових рішень. Така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 19.06.2020 у справі № 280/4682/19, від 18.06.2020 у справі № 400/524/19, від 17.06.2020 у справі № 280/4951/19, від 15.09.2022 у справі №640/6828/19 тощо.

Аналогічний підхід застосовується Верховним Судом під час вирішення питання про поновлення строку на касаційне оскарження у разі його пропуску з причин, пов`язаних із попереднім поверненням касаційної скарги.

Усталеною є й позиція Верховного Суду про те, що за змістом процесуального закону поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Наведені Товариством причини пропуску строку так і не свідчать про наявність об`єктивних перешкод у можливості приведення касаційної скарги у відповідність із вимогами КАС України у більш стислий строк. При цьому, вперше подану касаційну скаргу Верховний Суд залишав без руху і надавав роз`яснення, врахування яких залежало виключно від Товариства. Як строки для подання касаційної скарги, так і вимоги до її оформлення КАС України встановлює саме для особи, яка не погоджується із судовим рішенням, в даному випадку - Товариства, а не для його представника. Відповідно, посилання Товариства на строки, в які новий адвокат підготував касаційну скаргу є недоречними, адже відлік тридцятиденного строку на касаційне оскарження судових рішень для Товариства розпочався з ухваленням апеляційним судом постанови від 22.04.2025. В межах цього строку і до 25.07.2025 Товариство, фактично, тричі подавало неналежним чином оформлену касаційну скаргу (двічі у провадженні №К/990/22251/25 і один раз у провадженні №К/990/27092/25). Під час звернення з касаційною скаргою 25.07.2025 Товариство змінило як підстави для касаційного оскарження судових рішень, так і, фактично, підстави позовних вимог, однак, обґрунтування було недостатнім для відкриття касаційного провадження, що також стало підставою для залишення цієї касаційної скарги без руху. Не може бути визнана поважною причиною і та обставина, що попередньо залучений для представництва інтересів Товариства адвокат не мав належної компетенції (як визнає сам скаржник і новий адвокат), оскільки позивач був вільним у виборі представника при укладенні договору на правничу допомогу. Тим більш, сам скаржник зазначає, що саме цей представник здійснював представництво інтересів в судах попередніх інстанцій, відповідно, питання його компетенції перед Товариством не поставало.

Доводи щодо поновлення судом апеляційної інстанції строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції відповідачеві не є обставиною, з якою КАС України пов`язує підстави для поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень. Оцінка ж обґрунтованості відповідних висновків апеляційного суду не може здійснюватися на етапі вирішення питання про відкриття касаційного провадження.

Посилання скаржника на постанову від 29.09.2022 у справі №500/1912/22 колегія суддів визнає недоречним, адже в заяві про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень відсутнє посилання на те, що на можливість своєчасного подання належним чином оформленої касаційної скарги стала обставина введення воєнного стану. Доводи про те, що ця обставина вплинула на фінансове становище Товариства, що мало наслідком неможливість отримання кваліфікованої юридичної допомоги, не підкріплені жодними доказами і не мають обґрунтування прямого впливу такої обставини на пропуск строку.

Натомість, зокрема, у постанові від 15.11.2022 у справі №990/115/22 Велика Палата Верховного Суду зазначала, що введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду. Питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.

У постанові від 28 листопада 2022 року у справі №140/11951/21 Верховний Суд указував, що при оцінці поважності причин пропуску процесуального строку з причини введення воєнного стану в Україні додатково необхідно брати до уваги, зокрема: територіальне місцезнаходження суду, порядок його функціонування; місце проживання (місцезнаходження) заявника; ведення на відповідній території бойових дій або розташування у безпосередній близькості до такої території, посилення ракетних обстрілів у відповідний проміжок часу, що об`єктивно створювало реальну небезпеку для життя учасників процесу; тривалість самого процесуального строку та часу, який минув із дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали конкретній особі реалізувати своє право (повноваження) у межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) у межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску), та інші доречні обставини.

Отже, поновлення пропущеного процесуального строку з причин, пов`язаних із введенням в країні воєнного стану, здійснюється судом, якщо такий пропуск чи неможливість вчинення відповідної процесуальної дії зумовлені саме обмеженнями, впровадженими у зв`язку з воєнним станом. Для поновлення строку недостатньо лише посилання на наявність таких обмежень. Необхідним є наведення конкретних обставин та надання заявником відповідних доказів на підтвердження їх існування, а також доведення їх впливу на своєчасність реалізації своїх прав. Однак, наявності таких обставин позивач не довів.

Приведена скаржником практика Верховного Суду не впливає на вищенаведений висновок, оскільки питання про поновлення строку на касаційне оскарження вирішується в кожному конкретному випадку з огляду на доводи, які зазначаються у заяві про поновлення строку. У даному випадку на пропозицію суду скаржник хоча і подав заяву про поновлення строку на касаційне оскарження, однак, не навів обставин, які були об`єктивно непереборними, не залежали від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для належного оформлення раніше поданих касаційних скарг у більш стислий строк.

За змістом пункту 4 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження, визнані судом неповажними.

Таким чином, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки наведені скаржником підстави для поновлення такого строку є неповажними.

Колегія суддів враховує доводи скаржника, пов`язані із посиланням на висновки Великої Палати Верховного Суду, однак, вважає, що вищенаведені висновки їм не суперечать, адже відсутність поважних причин пропуску строку і відмова у зв`язку з цим у відкритті касаційного провадження не можна вважати проявом надмірного формалізму у трактуванні процесуального законодавства.

На підставі наведеного, керуючись частиною третьою статті 3, пунктом 4 частини першої статті 333 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Південьремзавод» на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15.10.2024 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22.04.2025 у справі № 420/2328/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Південьремзавод» до Головного управління ДПС в Одеській області про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії.

Копію цієї ухвали суду надіслати особі, яка подала касаційну скаргу, у порядку, визначеному статтею 251 КАС України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

СуддіМ.М. Гімон І.А. Васильєва В.П. Юрченко