Справа № 160/20135/24
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2025-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

26 серпня 2025 року м. Дніпросправа № 160/20135/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),

суддів: Кругового О.О., Баранник Н.П.,

за участю секретаря судового засідання Бурової А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2025 р. (суддя Коренев А.О.) в адміністративній справі №160/20135/24 за позовом Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг» звернулось до суду з позовною заявою, в якій просило визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, за формою «В1» № 000/639/32-00-07-04-19 від 26 червня 2024 р. на загальну суму 9 198 623,81 грн., з них: - сума завищення бюджетного відшкодування 6 132 415,87 грн.; - штрафні (фінансові) санкції (штраф) 3 066 207,94 грн.

В обґрунтування позовних вимог вказувалось на те, що спірне податкове повідомлення - рішення контролюючим органом прийняті безпідставно, оскільки висновки про порушення ТОВ "АрселорМіттал Кривий Ріг" вимог податкового законодавства базуються виключно на припущеннях, натомість у позивача наявні всі первинні документи, які підтверджують здійснення господарських операцій з контрагентами та свідчать про відсутність порушень податкового законодавства з боку позивача. Крім того, позивач зазначив, що відповідачем сума штрафних (фінансових) санкцій була розрахована за іншою декларацією з ПДВ (№ від 19.12.2023 р. за листопад 2023 р.) замість тієї (№ від 19.01.2024 за період грудень 2023 р.), за якою було проведено перевірку за наслідками якої винесено оскаржуване ППР.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від17 лютого 2025 р., ухваленим за результатом розгляду справи в порядку загального позовного провадження, позовну заяву задоволено.

У поданій апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги контролюючий орган зазначає, що акт перевірки є належним та допустимим доказом в розумінні процесуального законодавства. В акті перевірки позивача зафіксовані порушення податкового законодавства, що є підставою для прийняття спірного податкового повідомлдення-рішення. Контролюючим органом було досліджено господарські операцій позивача з контрагентами на підставі інформації з баз даних та наданих документів до перевірки. Обов`язок щодо надання документів під час перевірки покладається на платника податків. Також, контролюючим органом були здійснені запити про проведення зустрічних звірок контрагентів позивача, за результатом яких встановлено, що ТОВ «Альфа Преміум Груп", ТОВ «Гарда Секьюріті» віднесені до Переліку ризикових суб`єктів господарювання, ТОВ «Вілком ЛТД» - не встановлено місцезнаходження, запит до ТОВ «НВП «ЕКСІММАШ» повернувся без вручення. На думку скаржника, суд першої інстанції не врахував висновки Верховного Суду, відповідно до яких у разі недотримання ділової мети, економічної вигоди та, відповідно, принципу обачності при виборі контрагента слід зробити висновок про відсутність мети ведення господарської діяльності. Безпідставним скаржник вважає і посилання суду на рішення по справам № 160/20154/23, № 160/8266/23, в яких спірні взаємовідносини виникли щодо права на бюджетне відшкодування за березень 2022 року на суму 62 606 229 гривень, за квітень 2022 року, а у справі № 160/20135/24 щодо декларування взаємовідносин 19.01.2024 за грудень 2023 року. Також, скаржник акцентує увагу на тому, що позивач є фігурантом в численних кримінальних провадженнях, як і його контрагенти ТОВ «АЛЬФА ПРЕМІУМ ГРУП», ТОВ «БІО ТРАНС СЕРВІС», TOB «ГАРДА СЕКЮРІТІ», ТОВ «НВП «ЕКСІММАШ». Інші доводи апеляційної скарги ґрунтуються на висновках акту перевірки щодо відсутності реального здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентами.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити оскаржене рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обґрунтоване, вказуючи на те, що за своїм змістом, апеляційна скарга відповідача є цитуванням Акту перевірки позивача щодо законності декларування від`ємного значення податку на додану вартість по декларації з податку на додану вартість за грудень 2023 року. Верховний Суд у справах, ініційованих ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг", підтвердив, що податкова інформація сама по собі не доводить наявності податкових правопорушень, на які посилається контролюючий орган. Також сама собою наявність кримінальних проваджень за фактами фіктивного підприємництва не є беззаперечним доказом, що підтверджує відсутність реальних правових наслідків усіх господарських операцій, здійснених між платником та його контрагентами. Під час проведення господарських операцій платник податків може бути і необізнаним щодо дійсного стану правосуб`єктності своїх постачальників і реально отримати від них товари (роботи/послуги), незважаючи на те, що контрагенти можливо і мають наміри щодо порушення податкового законодавства. Відповідач цитує витяги із постанов Верховного Суду у справах, які стосуються не застосування норми матеріального права, а оцінки того чи іншого аргументу контролюючого органу, які зроблені на підставі встановлених фактичних обставин конкретної справи. Висновок відповідача про нереальність операцій ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» з ТОВ «АЛЬФА ПРЕМІУМ ГРУП»; ТОВ «БІО ТРАНС СЕРВІС» ; ТОВ «ГАРДА СЕКЮРІТІ»; ТОВ «ТЕХИНВЕСТ»; ТОВ «ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО «ЕЛЕКТРОАПАРАТ»; ТОВ «ПРОМТЕХНОЛОГІЯ ГРУП» ; ТОВ НВП «СПЕЦІНСТРУМЕНТ» ; ТОВ «МЕТАЛЛМАШ»; ТОВ «ТОТАЛ ФЛЮІД МЕНЕДЖМЕНТ» ; ТОВ «КАЙРОС КОМПАНІ 2022»; ТОВ «НАУКОВО-ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО «ЕКСІММАШ»; ТОВ «ВІЛКОМ ЛТД; ТОВ «ГІРНИЧО-РУДНІ ТЕХНОЛОГІЇ» не може обґрунтовуватись посиланням на операції третіх осіб, учасником яких позивач не виступав, оскільки він об`єктивно позбавлений можливості досліджувати питання походження послуг по всьому ланцюгу його поставки їх надання. Таким чином, платник податку може нести відповідальність лише за ті порушення податкового законодавства, що вчинені безпосередньо ним або за його участі, що узгоджується із принципом індивідуального характеру юридичної відповідальності, закріпленому у ч. 2 ст. 61 Конституції України.

У судовому засіданні представник скаржника підтримав вимоги та доводи апеляційної скарги. Представник позивача заперечив проти скасування оскарженого рішення суду першої інстанції.

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, як це передбачено статтею 308 цього ж Кодексу.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини у справі:

На підставі наказу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від податків від 15.02.2024 № 41-п «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки» та Повідомлення від 15.02.2024 № 24/32-00-07-06-13, виданого Східним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками Східним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків (далі - «Відповідач») проведено документальну позапланову виїзну перевірку Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» (далі - «Позивач») з питання законності декларування від`ємного значення податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн. по декларації з податку на додану вартість за грудень 2023 року (вх. № від 19.01.2024р.) з урахуванням уточнюючих розрахунків. З Акту перевірки вбачається, що перевіркою встановлено порушення: ст. 192, п.п. «а» п.198.1, абз. 1-3 п. 198.2, абз. 1, 2 п.198.3, п. 198.6 ст.198, п.200.1, абз. «б» п.200.4, ст.200 з врахуванням норм п.44.1 ст. 44 Податкового кодексу України, внаслідок чого підприємством завищено податковий кредит за грудень 2023 року, що призвело до завищення суми, що підлягає бюджетному відшкодуванню за грудень 2023 на суму ПДВ 32 961 281 гривень. На підставі Акта перевірки Східним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими-платниками податків сформовано податкове повідомлення-рішення форми «В1» № 000/307/32-00-07-04-19 від 15 квітня 2024 p., яким ПАТ «АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ» зменшено суму бюджетного відшкодування з ПДВ, задекларовану на рахунок платника у банку за звітний період грудень 2023 р. на суму 32 961 281 грн., та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 16 480 640,50 грн. ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», оскаржило податкове повідомлення-рішення в адміністративному порядку шляхом звернення Державної податкової служби України зі скаргою за вих. № 85-12/57 від 24.04.2024 р. За результатами розгляду скарги ПАТ «АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ» вих. 85-12/57 від 24.04.2024 Державною податковою службою України було прийнято «Рішення про результати розгляду скарги» від 21.06.2024р. № 18921/6/99-00-06-01-04-06, яким скаргу ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» було частково задоволено, скасувало податкове повідомлення-рішення Східного МУ по роботі з ВПП форми «В1» № 000/307/32-00-07-04-19 від 15 квітня 2024 р. в частині зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість по взаємовідносинах з ПрАТ «УКРПРОМОБЛАДНАННЯ», ТОВ «КАЙМАН», ТОВ «БК «МЕТКОМ ІНВЕСТ», ТОВ «БІОЛАБ СИСТЕМ» та у відповідній частині застосовані штрафні санкції, а в іншій частині вказане ППР залишено без змін. На виконання «Рішення про результати розгляду скарги» ДПС від 21.06.2024р. № 18921/6/99-00-06-01-04-06, скаргу ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» було частково задоволено, Східним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків було прийнято нове (оскаржуване за даним позовом) податкове повідомлення-рішення за формою «В1» № 000/639/32-00-07-04-19 від 26 червня 2024 р. на загальну суму 9 198 623,81 грн., з них: сума завищення бюджетного відшкодування 6 132 415,87 грн.; штрафні (фінансові) санкції (штраф) 3 066 207,94 грн.

Незгода позивача з податковим повідомленням-рішення № 000/639/32-00-07-04-19 від 26 червня 2024 р стала підставою для звернення до суду з цим позовом.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність спірного податкового повідомлення-рішення, оскільки позивачем підтверджено реальне здійснення господарських операцій з придбання товару та послуг, їх використання в господарській діяльності.

Суд першої інстанції правильно встановив характер спірних правовідносин, які регулюються податковим кодексом України.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно п. 198.1. ст.198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до п. 198.3 ст.198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи; ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні засоби почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що до податкового кредиту не відносяться суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Згідно п. 200.1. статті 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Пунктом 200.4. статті 200 Податкового кодексу України передбачено, що при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу - б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на відповідний рахунок платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Аналіз наведених положень нормативних актів свідчить про те, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування витрат та податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Контролюючий орган наполягає на неможливості здійснення господарської операції з ідентифікованим товаром у зв`язку із відсутністю факту (джерела) його законного введення в обіг та/або реального задекларованого виробництва, а саме відсутність факту реального одержання (купівлі) вказаними контрагентами ідентифікованого товару від інших СГД або в наслідок власного задекларованого виробництва через відсутність у ТОВ «Альфа Преміум Груп», ТОВ «Біо Транс Сервіс», ТОВ «Гарда Секюріті», ТОВ «Техинвест», ТОВ «Виробниче підприємство «Електроапарат», ТОВ «Промтехнологія Груп», ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Спецінструмент», ТОВ «Металлмаш», ТОВ «Кайрос Компані 2022», ТОВ «НАУКОВО-ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО «ЕКСІММАШ», ТОВ «Вілком Лтд»; ТОВ «ГІРНИЧО-РУДНІ ТЕХНОЛОГІЇ» необхідних умов для виробництва відповідного товару в силу відсутності достатньої кількості персоналу, зареєстрованого відповідного виду господарської діяльності, відсутності придбання необхідної сировини для виробництва зазначеного товару) у досліджуваному та попередніх звітних періодах, засвідчує недійсність (неможливість) формування ним відповідного документу та доказує фіктивність введення в обіг ідентифікованого товару та нереальність здійснення первинного постачання (продажу) в першому ланцюгу.

Колегія суддів зазначає, що у постанові від 18 жовтня 2022 р. у справі №804/6410/14 Верховний Суд дійшов висновку, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування відповідних сум податкових вигод (витрат та податкового кредиту) наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами (п. 41). Роблячи висновки щодо законності чи незаконності формування даних податкового обліку платником податків слід детально досліджувати саму суть господарських операцій та в залежності від суті таких визначати відповідний комплект документів, що повинен був складатися у ході такої господарської діяльності. Первинні документи повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються, тощо. При цьому, сама собою наявність, або відсутність окремих документів, а також помилки у їх оформленні, не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків, у зв`язку з його господарською діяльністю, мали місце (п.46).

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції наведена судом касаційної інстанції послідовність та повнота дій суду при розгляді справ цієї категорії дотримана, досліджено зміст договорів, які укладені позивачем та зазначеними контрагентами, а також документи на підтвердження реального виконання їх умов. Суд першої інстанції також допитав в якості свідків керівників ТОВ «АЛЬФА ПРЕМІУМ ГРУП» - ОСОБА_1 , ТОВ «ГАРДА СЕКЮРІТІ» - ОСОБА_2 , ТОВ «БІО ТРАНС СЕРВІС» - ОСОБА_3, які підтвердили наявність господарських правовідносин між позивачем та підприємствами, які вони очолювали.

Відповідачем, у свою чергу, належних доказів на підтвердження недобросовісності позивача, як платника податку на додану вартість, не надано.

Правовідносини контрагентів із третіми особами у ланцюгах постачання, з якими позивач не вступав у господарські відносини, самі по собі, за відсутності інших об`єктивних та підтверджених даних про порушення позивачем податкового законодавства, не можуть бути самостійною та достатньою підставою для висновку про нереальність господарських взаємовідносин. Вказані правові позиції викладені у постановах Верховного Суду від 12 червня 2018 р. у справі № 826/11879/13-а, від 08 травня 2018 р. у справі № 815/3526/17, від 23 травня 2018 р. у справі №804/2551/13-а.

Також, за висновком Верховного Суду, сформульованого у постанові від 28 травня 2021 р. у справі №804/5965/16, податкова інформація, що наявна в інформаційно - аналітичних базах відносно контрагента позивача, як доказ нереальності здійснення господарських операцій, є безпідставною, оскільки остання носить виключно інформативний характер, не ґрунтується на безпосередньому аналізі первинних документів та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону.

Використання контролюючим органом податкової інформації має бути підтверджена іншими засобами доказування в розумінні приписів Кодексу адміністративного судочинства України. Доказів порушення контрагентами позивача податкового законодавства при укладенні договорів із позивачем, як і доказів їх діяльності поза межами правового поля, суду відповідачем не надані.

Отже, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції щодо протиправності спірного податкового повідомлення-рішення не спростовують.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що підстави для скасування оскарженого рішення, які визначені статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України, - відсутні, тому апеляційна скарга відповідача залишається без задоволення.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2025 р. в адміністративній справі №160/20135/24 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 26 серпня 2025 р. і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 27 серпня 2025 р.

Головуючий - суддя А.В. Шлай

суддя О.О. Круговий

суддя Н.П. Баранник