Справа № 480/363/25
Суддя: О.А. Прилипчук
Дата ухвалення: 2025-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 серпня 2025 року Справа № 480/363/25
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Прилипчука О.А.,
за участю секретаря судового засідання - Гупало Т.О.,
представник позивача - Гордієнко Л.В.,
представника відповідача - Цюпка Т.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу № 480/363/25
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сіейті"
до Головного управління ДПС у Сумській області
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,-
В С Т А Н О В И В:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Сіейті" звернулось до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Сумській області, в якому просить:
Також позивач просить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління ДПС у Сумській області на його користь суму сплаченого судового збору.
Не погодившись з актом перевірки, ТОВ Сіейті були подані заперечення до акту перевірки №344 від 13.12.2024р. ГУ ДПС у Сумській області частково були переглянуті результати перевірки, за результатами перегляду надано відповідь на заперечення №3005/12/18-28-07-02-07 від 27.12.2024 р.
На підставі наведеного акту податковим органом було прийнято оскаржувані податкові повідомлення рішення.
Позивач вважає прийняті податкові повідомлення - рішення протиправними, оскільки перевірка була проведена під час дії мораторію на проведення документальних перевірок платників податків, передбаченого п.п. 4 п 69.35-1 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України, адже Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій від 22.12.2022 р. № 309 "Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією", Степанівська селищна територіальна громада, де знаходиться позивач, з 01.11.2024 р. віднесена до території можливих бойових дій (зміни згідно Наказу від 29.11.2024 №415).
Крім цього, акт перевірки не містить доказів щодо порушення норм діючого законодавства, які стосуються позивача.
Щодо відсутності порушень норм міжнародних стандартів бухгалтерського обліку позивач зазначив, що під час перевірки було надано наказ по ТОВ Сіейті від 02.01.2019 року Щодо дебіторської заборгованості за господарськими операціями, за яким з метою виявлення обережності в бухгалтерському обліку та дотримання принципу обачності щодо відображення дебіторської заборгованості та уникнення завищення доходів або витрат у майбутніх періодах, з врахуванням того, що стягнення боргу є правом, а не обов`язком кредитора, встановлено, що не здійснюється стягнення штрафних санкцій, за умови добровільного погашення боржником основної суми боргу, в тому числі за судовим рішенням, ухваленим на користь Товариства. Наказом встановлено, що штрафні санкції необхідно відображати в бухгалтерському обліку за фактичною датою їх отримання у зв`язку з сумнівами в можливості погашення боржником таких санкцій.
Таким чином, позивач вважає безпідставним та таким, що вчинено в порушення п. 34.1.1 ст. 134 Податкового кодексу України донарахування податку на прибуток на суму 1299337,00 грн, щодо суми штрафних санкцій по договорам з поставки товарів контрагентам, що визнані до стягнення судовими рішеннями на загальну суму 218540,00 грн.
Щодо безпідставного висновку про відсутність доказів використання у межах господарської діяльності підприємства дизельного палива, що використано орендованими сільськогосподарськими транспортними засобами, що призвело до безпідставного донарахування податкових зобов`язань з податку на додану вартість на суму 129 730,52 грн та застосування штрафу за відсутність реєстрації податкових накладних на суму 7106,25 грн, позивач зазначив, що факт використання пального орендованою технікою з використання пального ТОВ Сіейті під час надання сільськогосподарських послуг в повному обсязі підтверджується первинними документами.
Тому позивач вважає безпідставним висновок про не підтвердження первинними документами використання дизельного палива на орендовані транспортні засоби у межах господарської діяльності, придбаного з податком на додану вартість, загальну суму 648652,60 грн, що призвело до безпідставного висновку про заниження податкових зобов`язань на суму 129730,52 грн. та висновку про відсутність реєстрації податкових накладних та застосування штрафу за несвоєчасну їх реєстрацію на суму 7106,25 грн.
Враховуючи вищезазначене та не погоджуючись з прийнятими податковими повідомленнями - рішеннями, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Ухвалою суду від 17.01.2025 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, справу призначено до судового розгляду у підготовчому засіданні на 11.02.2025.
Відповідачем подано відзив на адміністративний позов в якому зазначено наступне.
Щодо правомірності проведення документальної планової перевірки ТОВ Сіейті ГУ ДПС у Сумській області зазначив, що позовна заява мотивована тим, що перевірка ТОВ Сіейті була проведена всупереч дії мораторію, а тому є такою, що не породжує правових наслідків, оскільки така перевірка не повинна була відбутися в силу закону, однак відповідно до пп. 4 п. 69.35-1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень ПК України, тимчасово, з 1 грудня 2023 року, діє мораторій на проведення документальних перевірок платників податків, податкова адреса яких станом на дату початку можливих бойових дій є територія можливих бойових дій, - до останнього числа місяця, в якому була припинена можливість бойових дій на відповідній території, а в разі зміни платником податків місцезнаходження на іншу територію України - до дати проведення державної реєстрації зміни місцезнаходження, крім документальних позапланових перевірок.
09.10.2024 року ГУ ДПС у Сумській області було надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію наказу №2025-кп від 09.10.2024 Про проведення документальної планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю Сіейті та 14 жовтня 2024 року отримано головним бухгалтером ТОВ Сіейті Наталією Зайченко.
Також, ТОВ Сіейті було проінформовано про проведення документальної планової виїзної перевірки повідомленням від 09.10.2024 №183/4/18-28-07-05-05, яке отримано платником 14.10.2024, а перевірку проведено з відома Генерального директора ТОВ Сіейті Олександра Цупра та у присутності головного бухгалтера Наталії Зайченко.
З направленнями на право проведення перевірки №3636/18-28-23 від 18.10.2024, №3635/18-28-24-05 від 18.10.2024, №3637/18-28-07-02 від 21.10.2024, №3638/18-28-07-02 від 21.10.2024, №3639/18-28-07-07 від 21.10.2024, №3646/18-28-07-02 від 23.10.2024, №3647/18-28-23 від 23.10.2024, виданих Головним управлінням ДПС у Сумській області, ознайомлено під підпис 22.10.2024 генерального директора ТОВ Сіейті Олександра Цупра та 24.10.2024 головного бухгалтера ТОВ Сіейті Наталію Зайченко.
Документальна планова виїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю Сіейті проводилася з 22 жовтня 2024 року по 25 листопада 2024 року. Термін проведення перевірки продовжувався з 19.11.2024 на 5 робочих днів на підставі наказу Головного управління ДПС у Сумській області від 12.11.2024 №2203-кп.
Враховуючи вищезазначені зміни позивач вважає, що перевірка мала бути зупинена, оскільки на територіях можливих бойових дій діє мораторій на проведення документальних перевірок платників податків.
Однак, зміни, що вносяться наказом від 29.11.2024 №415 набрали чинності з 27.12.2024 у день їх опублікування в Офіційний вісник України №109.
Таким чином, 27 грудня 2024 року на момент набрання чинності Наказом №415, яким віднесено територію Степанівської селищної територіальної громади до території можливих бойових дій, проведення документальної планової перевірки ТОВ Сіейті було завершено.
ТОВ СІЕЙТІ було повідомлено про дату та місце розгляду заперечення листом від №2924/12/18-28-07-02-07 від 16.12.2024.
Тобто, ні під час проведення перевірки, ні під час подання та розгляду заперечень ТОВ Сіейті не ставило під сумнів правомірність проведення планової виїзної перевірки.
ГУ ДПС у Сумській області вважає твердження позивача про проведення перевірки в супереч дії мораторії безпідставними та необґрунтованими.
Щодо посилання позивача на постанову Верховного Суду від 24.12.2024 по справі №580/9282/23, ГУ ДПС у Сумській області зазначає, що наведені позивачем рішення Верховного Суду ухвалені за інших фактичних обставин справи, що не дає підстави дійти висновку про тотожність даних справ, тому посилання позивача на дані постанови та твердження про обов`язок ГУ ДПС у Сумській області припинити проведення перевірки не заслуговують на увагу суду.
Щодо встановлених порушень відповідач зазначив наступне.
- п. 44.1, п.44.2 ст. 44, п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134, п. п. 140.4.4 п. 140.4 ст. 140 ПК України від 02.12.2010 року №2755-VI із змінами та доповненнями у результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся на загальну суму на 1 299 337 грн., у т.ч. за 2019 рік в сумі 1 183 537 грн., за 1-2 кв.2024 року в сумі 115 800 грн.
- п.п.14.1.36.п.14.1 ст. 14, п.198.5 ст.198 ПК України від 02.12.2010 року №2755-VI із змінами та доповненнями у результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 484 910 грн., у тому числі: листопад 2021 року 359 039 грн., травень 2022 року 28 708 грн., червень 2022 року 8 833 грн., вересень 2022 року 26 499 грн., жовтень 2022 року 8 833 грн., листопад 2022 року 8 833 грн., січень 2023 року 17 666 грн., лютий 2023 року 8 833 грн., квітень 2023 року 17 666 грн.
- п. 201.1, п.201.4. п.201.10 ст.201, п.11, п. 89 підрозділу 2 розділу XX Перехідні положення ПК України від 02.12.2010 року №2755-VI із змінами та доповненнями в частині відсутності реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, що відповідно до п.120-1.1, п. 120-1.2 ст. 120-1 ст. 120-1 ПК України передбачає застосування штрафних санкцій;
- п.250.1, п.250.2 ст.250 ПК України від 02.12.2010 року № 2755-VI із змінами та доповненнями встановлено несвоєчасне подання податкової декларації з екологічного податку за ІІІ квартал 2019року.
Щодо безпідставного висновку про заниження доходів на суму штрафних санкцій які донараховані по договорам з поставки товарів контрагента, за якими наявні судові рішення щодо стягнення на загальну суму 7 218 540,00 грн., що призвело до нарахування податку на прибуток на загальну суму 1 229 337,00 грн. відповідач зазначив наступне.
21 лютого 2018 року між ТОВ Сіейті (Покупець) і СФГ Обрій (Постачальник) було укладено Договір купівлі-продажу №149, відповідно до умов якого Постачальник зобов`язується в погоджені сторонами терміни передати у власність Покупцю кукурудзу українського походження врожаю 2018 року, а Покупець зобов`язувався вчасно прийняти товар і оплатити його вартість на умовах даного Договору.
Покупцем на виконання взятих на себе зобов`язань по Договору було здійснено передплату товару в розмірі 80% від вартості запланованого до поставки об`єму товару на загальну суму 1 440 278 грн. 28 коп., що підтверджується платіжними дорученнями №6591 від 02.03.2018 р. на суму 800000 грн., у т.ч. ПДВ, №6651 від 05.03.2018 року на суму 640278,28 грн., у т.ч. ПДВ, проте Постачальником не були дотримані строки поставки, і станом на 20.10.2018 товар поставлений не був.
ТОВ СІЕЙТІ звернулося до Господарського суду Сумської області з позовною заявою про стягнення з С(Ф)Г Обрій (Відповідач) 2 285 001 грн. 50 коп., з яких: 1 177 787 грн. 60 коп. основного боргу, 1 107 213 грн. 90 коп. штрафу, нарахованих у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами договору купівлі-продажу №149 від 21.02.2018, а також судові витрати.
Позивачем також заявлено вимогу про стягнення з відповідача 1 107 213 грн. 90 коп. штрафу, нарахованого позивачем відповідно до умов п. 5.1. Договору, яким сторони передбачили, що за прострочення поставки товару відповідач сплачує позивачу штраф в розмірі 0,33% від вартості несвоєчасно поставленого товару за кожний день прострочення поставки товару. У разі прострочення поставки більш, ніж на 20 днів, позивач має право відмовитись від договору, а відповідач зобов`язується повернути попередньо сплачені кошти за товар, поставку якого було прострочено, протягом 3 банківських днів з моменту отримання відповідної вимоги позивача та сплатити відповідачу штраф в розмірі 75 % від вартості несвоєчасно поставленого товару.
Беручи до уваги те, що судом було встановлено факт порушення з боку відповідача зобов`язання повернути попередньо сплачені позивачем кошти за товар, поставку якого було прострочено більш, ніж на 20 днів, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідача 1 107 213 грн. 90 коп. штрафу.
Враховуючи вищевикладене, суд вирішив позов задовольнити та стягнути з Селянського (фермерського) господарства Обрій на користь Товариства з обмеженою відповідальністю СІЕЙТІ 1 177 787 грн. 60 коп. основного боргу, 1 107 213 грн. 90 коп. штрафу, 34 275 грн. 02 коп. витрат по сплаті судового збору (рішення по справі №920/255/19 від 27.05.2019 року).
25.06.2019 року Господарським судом Сумської області у справі №920/255/19 було видано наказ про примусове виконання рішення від 27.05.2019 року, яке набрало законної сили 25 червня 2019 року, а саме стягнути з СФГ Обрій на користь ТОВ Сіейті 1 177 787 грн. 60 коп. основного боргу, 1 107 213 грн. 90 коп. штрафу, 34 275 грн. 02 коп. витрат по сплаті судового збору.
Нарахування штрафу в сумі 1 107 213 грн. 90 коп. за порушення з боку СФГ Обрій зобов`язання повернути попередньо сплачені ТОВ Сіейті кошти за товар, поставку якого було прострочено більш, ніж на 20 днів, які визнані судом обґрунтованими та такими що підлягають стягненню, не проводилися.
Щодо ФГ АГРОСИСТЕМА, то 27.02.2018, ФГ АГРОСИСТЕМА (Постачальник) та ТОВ СІЕЙТІ (Покупець) уклали договір купівлі-продажу №159 (надалі - Договір), за умовами якого (п.1.1. та 2.3.) постачальник зобов`язався в погоджені сторонами терміни передати у власність покупця кукурудзу українського походження врожаю 2018 року (надалі - товар), а покупець зобов`язався вчасно прийняти Товар та оплатити його вартість на умовах даного Договору. Запланований об`єм поставки Товару складає: кукурудза 3 класу - 4000 тони. Допустимою нормою відхилення є +/- 5%. При потребі коригування кількості Товару сторони підписують додаткову угоду, що є невід`ємною частиною цього Договору.
Постачальник порушив умови Договору. Товар, у строк встановлений п.3.1. Договору Покупцю не поставив. За видатковими накладними №31 від 20.12.2018 та №32 від 22.12.2018, з порушенням погоджених строків, відповідачем частково поставлено, а позивачем прийнято, обумовлений Договором Товар на загальну суму 2 293 381,63грн. Видаткові накладні складені за підписом обох сторін та завірені печатками юридичних осіб.
З огляду на відсутність у Постачальника можливості поставити погоджений Договором Товар, сторони шляхом підписання додаткової угоди №4 від 21.12.2018 до Договору домовились про припинення договору купівлі-продажу №159 від 27.02.2018 після виконання відповідачем наступних умов, а саме враховуючи, що Постачальником Товар за даним Договором не був поставлений, а попередня оплата здійснена Покупцем у сумі 7 899 332,37грн (за вирахування оплати поставленого та прийнятого Товару), сторони домовились, про те, що Постачальник зобов`язується повернути Покупцю попередню оплату за Товар шляхом перерахування грошових коштів на рахунок покупця в сумі 7899332,37грн у строк до 28.02.2019 включно. У зазначений строк Постачальник зобов`язався сплатити Покупцю суму штрафних санкцій (за згодою сторін) у розмірі 1 453 243,86 грн.
Постачальником не було дотримано умов, погоджених сторонами додатковою угодою №4 від 21.12.2018 до Договору.
Натомість, за видатковими накладними №2 від 28.02.2019, №3 від 02.03.2019, №4 від 03.03.2019 та від 04.03.2019 Постачальником поставлено, а Покупцем прийнято Товар, обмовлений умовами Договору на загальну суму 2 639 497,75грн. Видаткові накладні складені за підписом обох сторін, завірені печатками юридичних осіб. Ціна, визначена у перерахованих накладних, погоджена сторонами у додаткових угодах №6-9 до Договору.
Обумовлений Договором Товар на суму 5 259 834,62грн оплачений Покупцем на умовах попередньої оплати, Постачальником не поставлений.
Таким чином, сума попередньої оплати за Договором, що підлягала поверненню позивачу за оплачений Товар, строки по поставці якого минули, становила 5259834,62грн.
Листом б/н та б/д за підписом голови Фермерського господарства АГРОСИСТЕМА, останнім визнано наявність заборгованості перед Покупцем та гарантовано повернення отриманих у рамках Договору коштів у сумі 5 259 834,62грн у строк до 25.04.2019.
Натомість, у встановлений Постачальником строк, Покупцю повернуто лише частину попередньої оплати за Договором на суму 1 750 000,00грн. згідно платіжного доручення від 24.04.2019.
В іншій частині попередня оплата за Договором у сумі 3 509 834,62 грн. Постачальником не повернута.
05.04.2019 ТОВ Сіейті звернулося до Господарського суду Чернігівської області з позовом до ФГ АГРОСИСТЕМА про стягнення попередньої оплати в сумі 5259834,62 грн. за договором купівлі-продажу №159 від 27.02.2018 та додаткових угод до нього (надалі - Договір).
На адресу Господарського суду Чернігівської області від ТОВ Сіейті надійшла заява №79/4 від 02.05.2019 про зменшення позовних вимог на суму частково повернутої попередньої оплати за договором купівлі-продажу №159 від 27.02.2018 в сумі 1750000,00 грн. згідно банківської виписки по рахунку станом на 24.04.2019).
Відтак, сума боргу, яку просить стягти Покупець в межах даного Договору становить 3 509 834,62 грн.
Рішенням господарського суду Чернігівської області по справі №927/285/19 позовні вимоги ТОВ Сіейті до ФГ АГРОСИСТЕМА задоволено в повному обсязі та стягнуто з ФГ АГРОСИСТЕМА на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Сіейті - 3509834,62 грн. попередньої оплати та 52647,52 грн. судового збору.

01.07.2019 року ТОВ Сіейті звернулося до господарського суду Чернігівської області з позовною заявою до Фг АГРОСИСТЕМА про стягнення штрафу в сумі 5651273,11 грн. внаслідок неналежного виконання ФГ АГРОСИСТЕМА умов Договору купівлі-продажу №159, укладеного 27.02.2018 між ФГ АГРОСИСТЕМА (Постачальник) та ТОВ Сіейті (Покупець) та додаткових угод №1 від 10.10.2018, №2 від 07.11.2018, №3 від 21.12.2018, №4 від 21.12.2018 до вказаного договору.

Підписавши додаткову угоду №4 від 21.12.2018 до договору купівлі-продажу №159 від 27.02.2018 пунктом 2 сторони погодили при порушенні термінів повернення коштів постачальник (ФГ АГРОСИСТЕМА) сплачує покупцю штраф у розмірі 75% від суми неповернутих коштів, а також проценти за користування чужими грошовими коштами із розрахунку 20% річних від суми боргу за кожний день прострочення.

Відповідно до п. 2 додаткової угоди №4 від 21.12.2018 позивачем нараховано відповідачу до сплати 75% штрафу за неповернення в обумовлений строк 7 535 030,81 грн. попередньої оплати, що становить 5 651 273,11 грн.

Рішенням Господарського суду Чернігівської області у справі №927/568/19 стягнуто з ФГ АГРОСИСТЕМА на користь ТОВ Сіейті 5651273,11грн. штрафу, 84769,10 грн. витрат по сплаті судового збору.

Повний текст рішення складено та підписано 27 вересня 2019 року та набрало законної сили 18 жовтня 2019 року.

Нарахування штрафу в сумі 5651273,11 грн за порушення з боку ФГ АГРОСИСТЕМА зобов`язання повернути попередньо сплачені ТОВ Сіейті кошти за товар, поставку якого було прострочено більш, ніж на 20 днів, які визнані судом обґрунтованими та такими, що підлягають стягненню - не проводилися.

Щодо ФГ УРОЖАЙ, то 12 березня 2021 poку між ТОВ Сіейті (Покупець) і ФГ УРОЖАЙ (Постачальник) було укладено Договір купівлі-продажу №119, у відповідності до якого Постачальник зобов`язувався передати у власність Покупця насіння соняшника в кількості 140,00 тон, а Покупець зобов`язувався прийняти та оплатити такий товар.

Постачальником зобов`язання з поставки було виконано частково у кількості 113,349 тонн, про що Сторонами укладено Додаткову угоду №4 від 25.11.2021 року.

Відповідною додатковою угодою передбачено дострокове припинення основного договору після повернення Постачальником передплати в сумі 374952,17 грн. в строк до 31.12.2021 року.

Постачальником зобов`язання з повернення передплати в сумі 374952,17 гpн. нe виконано, сума заборгованості Постачальника за відповідним договором складає 374952,17 грн.

Пунктом 2 Додаткової угоди №4 від 25.11.2021 року передбачено, що при порушенні термінів повернення коштів Постачальник сплачує неустойку (пеню) в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, проценти за користування грошовими коштами із розрахунку 20% річних від суми боргу за кожний день прострочення.

ТОВ Сіейті звернулось до Третейського суду з позовною заявою, в якій просило стягнути з ФГ УРОЖАЙ 374952,17 грн. заборгованості за договором; 643333,22 грн. штрафних санкцій, 10183,00 грн. витрат по сплаті третейського збору.

Згідно до наданого ТОВ Сіейті розрахунку інфляційні збитки за період прострочення складають 10948,60 грн., а сума відсотків за користування коштами складає 621495,60 гpн.

В рішенні постійно діючого третейського суду при Асоціації Господарський арбітраж від 04.07.2022 року у справі №01-01/22 зазначено, що позовні вимоги ТОВ Сіейті щодо стягнення з ФГ УРОЖАЙ () 374952,17 грн. заборгованості за договором; 643333,22 грн. штрафних санкцій підлягають задоволенню та стягнуто з ФГ УРОЖАЙ () на користь ТОВ Сіейті 374952,17 грн. заборгованості за договором; 643333,22 грн. штрафних санкцій; 10183,00 грн. витрат по сплаті третейського збору.

26.07.2022 до Північного апеляційного господарського суду надійшла заява ТОВ "Сіейті" про видачу наказу на примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації Господарський арбітраж від 04.07.2022р. у третейській справі №01-01/22.

Північний апеляційний господарський суд ухвалив видати наказ на примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації Господарський арбітраж від 04.07.2022р. у третейській справі №01-01/22 та стягнути з ФГ "УРОЖАЙ" на користь ТОВ "Сіейті" 374952,17 грн. заборгованості за договором; 643333,2 грн. штрафних санкцій; 10183 грн. витрат по сплаті третейського збору.

Нарахування штрафу в сумі 643 333 грн. 20 коп. за порушення з боку ФГ "УРОЖАЙ" зобов`язання повернути попередньо сплачені ТОВ Сіеті кошти за товар, поставку якого було прострочено, які визнані судом обґрунтованими та такими, що підлягають стягненню- не проводилися.

Відповідно до пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України об`єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Отже, фінансовий результат до оподаткування для цілей оподаткування податком на прибуток визначається або відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку, або на основі міжнародних стандартів фінансової звітності.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (надалі ЗУ "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні"), який підлягає застосуванню у редакції на час виникнення спірних правовідносин.

Як встановлено в ході перевірки з 01 січня 2019 облікова політика ТОВ Сіейті розроблена згідно з вимогами ЗУ "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та базується на Міжнародних стандартах фінансової звітності (МСФЗ) (Накази № 1 від 01.11.2014 р. Про організацію бухгалтерського обліку та облікову політики підприємства, №2 від 01.09.2015 р. Про організацію бухгалтерського обліку та облікову політику підприємства, №1 від 01.01.2019 р. Про облікову політику підприємства ТОВ Сіейті, додатку №1 від 23.05.2020 року, додатку №2 від 01.01.2023 р.).

Визначення того, коли має визнаватися дохід, наведено у Міжнародному стандарті бухгалтерського обліку 18 (МСБО 18), згідно з яким дохід визнається, коли існує надходження до суб`єкта господарювання економічних вигід і ці вигоди можна достовірно оцінити.

У випадку штрафів дохід визнається в момент, коли виконуються умови нарахування штрафу, і суб`єкт господарювання має право вимагати сплати штрафу.

Таке право було набуто платником під час визнання судом позовних вимог платника щодо стягнення суми заборгованості та суми штрафу, нарахованої як компенсації за неналежне виконання умов договорів.

Під час складання матеріалів перевірки за рахунок технічної помилки було зроблено посилання на Національне положення (стандарт) бухгалтерського обліку 15 Дохід, затверджене наказом Міністерства фінансів України від 29.11.99 № 290 замість Міжнародних стандартів бухгалтерського обліку 18 Дохід.

Норми даних положень (стандартів) містять аналогічні вимоги щодо відображення доходів в бухгалтерському обліку а тому не впливають на правомірність нарахування податку на прибуток.

Окрім того під час розгляду позовної заяви ТОВ Сіейті встановлено посилання Позивачем на пункт 51 Міжнародного стандарту бухгалтерського обліку 15 (МСБО 15) Дохід від договорів з клієнтами, яким, на думку позивача передбачено, що штрафи за договорами віднесені до складу змінної компенсації, оцінка якої може змінюватись за наявності обставин. Насправді Міжнародного стандарту бухгалтерського обліку 15 (МСБО 15) Дохід від договорів з клієнтами не існує.

Відповідач наголошує, що Міжнародний стандарт фінансової звітності 15 Дохід від договорів з клієнтами від 30.06.2017 п.51 звучить наступним чином Сума компенсації може змінюватися залежно від знижок, дисконтів, відшкодувань, набраних балів, цінових поступок, стимулів, бонусів за результатами роботи, штрафів або інших подібних чинників. Обіцяна компенсація також може змінюватися, якщо право суб`єкта господарювання на компенсацію залежить від настання або ненастання певної майбутньої події. Наприклад, сума компенсації буде змінною, якщо або продукт був проданий з правом повернення, або фіксовану суму обіцяно як бонус за показники діяльності по досягненню певного рубежу.

В свою чергу, нормами п. 5 НП(С)БО 15 дохід визнають під час збільшення активу або зменшення зобов`язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, якщо оцінка доходу може бути достовірно визначена.

Відповідно до Інструкції №291 на субрахунку 715 "Штрафи, пені, неустойки" узагальнюють інформацію про штрафи, пені, неустойки й інші санкції за порушення господарських договорів, які визнані боржником або щодо яких одержані рішення суду, арбітражного суду про їх стягнення, а також про суми з відшкодування зазнаних збитків.

До того ж Мінфін у листі від 16.06.2017 р. № 35210-07-10/16083 щодо обліку в боржника зазначив: суми визнаних претензій підприємство - одержувач претензій відображає у складі витрат того звітного періоду, у якому ухвалено рішення задовольнити вимогу заявника, тобто за принципом нарахування.

Крім того, відповідно до п. 17 підрозділу 4 розділу XX ПК України платник податку -покупець зобов`язаний збільшити фінансовий результат до оподаткування після 1 січня 2015 року на вартість заборгованості, визнану судом чи за виконавчим написом нотаріуса, у податковому періоді, на який припадає день набрання законної сили рішення суду про визнання (стягнення) такої заборгованості (її частини) або вчинення нотаріусом виконавчого напису.

З огляду на викладене є підставі вважати, що ТОВ Сіейті мало обов`язок відобразити в бухгалтерському обліку дохід від штрафних санкцій визначених судовими рішеннями на дату набрання ними чинності, тобто підприємство зобов`язано було провести Дт.рах.374 "Розрахунки за претензіями" Кт.рах.715 "Штрафи, пені, неустойки".

Вищезазначені рішення суду набрали законної сили, вони не є скасованими, тому на думку відповідача ймовірність отримання коштів об`єктивно існує.

У зв`язку з вищевикладеним підлягають до збільшення інші доходи ТОВ Сіейті на субрахунку 715 "Штрафи, пені, неустойки" за 2019 рік в сумі 934 741 грн. щодо СФГ Обрій; за 2019 рік в сумі 5 640 466 грн. щодо ФГ АГРОСИСТЕМА; на загальну суму 7 218 540 грн., у т.ч. за 2019 рік в сумі 6 575 207 грн., за 2022 рік в сумі 643 333 грн. щодо ФГ Урожай.

Щодо безпідставного висновку про заниження податкових зобов`язань з податку на додану вартість щодо послуг з оренди автомобіля 125 874,95 грн відповідач зазначив, що TOB Сіейті на порушення пункту 198.5 статті 198 ПК України не нараховувало податкові зобов`язання на загальну суму ПДВ 125871 грн. на вартість послуг з оренди легкового автомобіля, використання якого в господарській діяльності платника податку в ході перевірки не підтверджено.

Підприємством до заперечення від 13.12.2024 № 344 (вх.Головного управління ДПС у Сумській області № 31590/6 від 13.12.2024) листом від 23.12.2024 № 345 (вх.Головного управління ДПС у Сумській області № 32391/6 від 23.12.2024) на підтвердження використання автомобіля в господарській діяльності додано додаткові документи, а саме:

- звіт директора з експорту Буянова Олександра Вікторовича за 2022 та І квартал 2023 року з пошуку нових ринків збуту, нових клієнтів-покупців, логістичних можливостей з перевантаження зерна, налагоджування співпраці з перевалочними терміналами та покупцями;

- звіт про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт від 25.05.2022 №79;

- рахунок-фактура ПДВ №FV/114/22та копію його перекладу на українську мову.

В ході розгляду заперечення надані документи розглянуто та враховано у висновках акту про результати документальної планової виїзної перевірки ТОВ Сіейті від 02.12.2024 №13278/18-28-07-02-07/39441455/63.

Щодо безпідставного висновку про відсутність доказів використання у межах господарської діяльності підприємства дизельного палива, що використано орендованими сільськогосподарськими транспортними засобами, що призвело до безпідставного донарахування податкових зобов`язань з податку на додану вартість на суму 129 730,52 грн, то в ході перевірки встановлено, що було укладено наступні договори оренди транспортних засобів:

1. №683 від 10.07.2018 року між ТОВ СІЕЙТІ (Орендар) та ТОВ Валківська виробничо-заготівельна компанія, (Орендодавець) на оренду комбайн CАSE AF 5130 на період з 22.07. по 30.07.2018 року. (акт приймання-передачі транспортного засобу в оренду від 22.07.2018 року, акт приймання-передачі транспортного засобу з оренди від 30.07.2018 року).

2. №735 від 14.08.2018 року між ТОВ СІЕЙТІ (Орендар) та ТОВ Агрофірма Косівщинська (Орендодавець) на оренду Трактор John Deere R8320 на період з 11.09. по 28.09.2018 року. (акт приймання-передачі транспортного засобу в оренду від 11.09.2018 року, акт приймання-передачі транспортного засобу з оренди від 28.09.2018 року).

3. №977/159 від 01.09.2018 року між ТОВ СІЕЙТІ (Орендар) та ТОВ Агрофірма Червоносільська (Орендодавець) на оренду комбайн John Deere S 770 на період з 08.09. по 16.09.2018 року (акт приймання- передачі транспортного засобу в оренду від 08.09.2018 року, акт приймання-передачі транспортного засобу з оренди від 16.09.2018 року) комбайн John Deere S 770 21663 ВМ; на період з 09.09. по 30.09.2018 року. (акт приймання-передачі транспортного засобу в оренду від 08.09.2018 року, акт приймання-передачі транспортного засобу з оренди від 30.09.2018 року) комбайн John Deere S 770 21662 ВМ.

4. №140501 від 14.05.2018 року між ТОВ СІЕЙТІ (Орендар) та ТОВ Агрофірма Косівщинська (Орендодавець) на оренду Трактор John Deere R8320 на період з 14.05. по 25.05.2018 року. (акт приймання-передачі транспортного засобу в оренду від 14.05.2018 року, акт приймання-передачі транспортного засобу з оренди від 25.05.2018 року).

В акті перевірки на сторінці 66 замість №49-О/18 від 22.05.2017 року між ТОВ СІЕЙТІ (Орендар) та ТОВ Агрофірма ЛАН (Орендодавець) на оренду комбайн John Deere R8320 на період з 22.05. по 23.05.2018 року (акт приймання-передачі транспортного засобу в оренду від 22.05.2018 року, акт приймання-передачі транспортного засобу з оренди від 23.05.2018 року) комбайн John Deere R8320 необхідно читати №19 від 23.01.2018 року між ТОВ СІЕЙТІ (Орендар) та ТОВ Агрофірма Северинівська (Орендодавець) на оренду комбайн John Deere R8320 на період з 16.05. по 24.05.2018 року. (акт приймання-передачі транспортного засобу в оренду від 16.05.2018 року, акт приймання-передачі транспортного засобу з оренди від 24.05.2018 року) комбайн John Deere R8320.

Згідно даних бухгалтерського обліку було встановлено списання дизельного пального на вищенаведені орендовані транспортні засоби згідно наступних актів списання:

- №390 від 25.05.2018 Трактор John Deere R8320 у кількості 5072 л (ціна за од/грн. 20,41) загальна вартість 103519,52 грн., ПДВ 20703,90;

- №389 від 24.05.2018 Трактор John Deere R8320 18-035 ВМ у кількості 5540 л (ціна за од/грн. 20,94) загальна вартість 116007,6 грн., ПДВ 23201,52;

- №532 від 31.07.2018 Комбайн CASE 04-703 ВМ у кількості 2600 л (ціна за од/грн. 20,31) загальна вартість 52806 грн., ПДВ 10561,20;

- №679 від 30.09.2018 Комбайн John Deere 21662 ВМ у кількості 5727,77 л (ціна за од/грн. 21,8) загальна вартість 124865,39 грн., ПДВ 24973,08;

- №749 від 30.09.2018 Трактор John Deere 21343 ВМ у кількості 8428 л (ціна за од/грн. 21,85) загальна вартість 184151,8 грн., ПДВ 36830,36;

- №680 від 30.09.2018 Комбайн John Deere 21663 ВМ у кількості 3117,29 л (ціна за од/грн. 21,59) загальна вартість 67302,2911 грн., ПДВ 13460,46.

Отже, загальна кількість літрів - 30485,06, загальна вартість 648652,60 грн., ПДВ 129730,52 грн.

Враховуючи вищевикладене, відповідач вважає, що позовні вимоги необгрунтовані, а тому просить відмовити у їх задоволенні (а.с. 27-38 том.6).

У відповіді на відзив на позовну заяву позивач зазначив, що відзив на позовну заяву не спростовує доводів, що викладені в позовній заяві, а отже, є підстави задоволення позову в повному обсязі (а.с. 147-149 том.6).

Відповідач подав заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с. 154-156 том.6).

У зв`язку з оголошенням 11.02.2025 о 08:22 у м. Суми "Повітряної тривоги", яка на момент початку судового засідання не закінчилась, розгляд справи перенесено на 25.02.2025.

У зв`язку з оголошенням 25.02.2025 о 16:56 у м. Суми "Повітряної тривоги", яка на момент початку судового засідання не закінчилась, розгляд справи перенесено на 11.03.2025.

Ухвалою суду від 11.03.2025 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду на 24.03.2025.

У зв`язку з оголошенням 24.03.2025 о 14:00 у м. Суми "Повітряної тривоги", яка на момент початку судового засідання не закінчилась, розгляд справи перенесено на 07.04.2025.

У зв`язку з оголошенням 07.04.2025 о 09:28 у м. Суми "Повітряної тривоги", яка на момент початку судового засідання не закінчилась, розгляд справи перенесено на 21.04.2025.

У зв`язку з повідомленням про замінування Сумського окружного адміністративного суду 21.04.2025 о 14:16, розгляд справи за позовом перенесено на 26.05.2025.

У зв`язку з оголошенням 26.05.2025 о 12:53 у м. Суми "Повітряної тривоги", яка на момент початку судового засідання не закінчилась, розгляд справи перенесено на 04.06.2025.

У зв`язку з оголошенням 04.06.2025 о 15:28 у м. Суми "Повітряної тривоги", яка на момент початку судового засідання не закінчилась, розгляд справи перенесено на 23.06.2025.

У зв`язку з оголошенням 23.06.2025 о 14:29 у м. Суми "Повітряної тривоги", яка на момент початку судового засідання не закінчилась, розгляд справи перенесено на 14.07.2025.

У зв`язку з оголошенням 14.07.2025 о 09:09 у м. Суми "Повітряної тривоги", яка на момент початку судового засідання не закінчилась, розгляд справи перенесено на 21.08.2025.

В судовому засіданні 21.08.2025 представник позивача позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити, представник відповідача позовні вимоги не визналата просила відмовити у їх задоволенні.

Заслухавши доводи представників сторін, дослідивши матеріали адміністративної справи та зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні відносини, суд виходить з наступних підстав та мотивів.

Судом встановлено, що 09.10.2024 року ГУ ДПС у Сумській області прийнято наказ №2025-кп про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «СІЕЙТІ» з 22 жовтня 2024 року тривалістю 20 робочих днів. Перевірку провести за період діяльності з 01.01.2018 по 30.06.2024 з метою дотримання податкового, валютного, іншого законодавства та за період з 14.10.2014 по 30.06.2024 дотримання єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (а.с.41).

09.10.2024 ГУ ДПС у Сумській області складено повідомлення №183/4/18-28-07-05-05 про проведення планової виїзної документальної перевірки ТОВ «СІЕЙТІ» (а.с.42).

Також, ГУ ДПС у Сумській області складено направлення на право проведення перевірки №3636/18-28-23 від 18.10.2024, №3635/18-28-24-05 від 18.10.2024, №3637/18-28-07-02 від 21.10.2024, №3638/18-28-07-02 від 21.10.2024, №3639/18-28-07-07 від 21.10.2024, №3646/18-28-07-02 від 23.10.2024, №3647/18-28-23 від 23.10.2024 (а.с.44-47).

12.11.2024 ГУ ДПС у Сумській області прийнято наказ №2203-кп про продовження терміну проведення планової виїзної перевірки ТОВ «СІЕЙТІ», яким продовжено термін проведення документальної планової виїзної перевірки з 19.11.2024 тривалістю 5 робочих днів (а.с.48).

Головним управлінням ДПС у Сумській області проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ Сіейті з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2018 по 30.06.2024, дотримання єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 14.10.2014 по 30.06.2024, за результатами якої складено акт від 02.12.2024 №13278/18-28-07-02-07/39441455/63 (а.с. 54-109, том 1).

Перевіркою встановлено наступні порушення:

- п. 44.1, п.44.2 ст. 44, п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134, п. п. 140.4.4 п. 140.4 ст. 140 ПК України від 02.12.2010 року №2755-VI із змінами та доповненнями у результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся на загальну суму на 1 299 337 грн., у т.ч. за 2019 рік в сумі 1 183 537 грн., за 1-2 кв.2024 року в сумі 115 800 грн.

- п.п.14.1.36.п.14.1 ст. 14, п.198.5 ст.198 ПК України від 02.12.2010 року №2755-VI із змінами та доповненнями у результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 484 910 грн., у тому числі: листопад 2021 року 359 039 грн., травень 2022 року 28 708 грн., червень 2022 року 8 833 грн., вересень 2022 року 26 499 грн., жовтень 2022 року 8 833 грн., листопад 2022 року 8 833 грн., січень 2023 року 17 666 грн., лютий 2023 року 8 833 грн., квітень 2023 року 17 666 грн.

- п. 201.1, п.201.4. п.201.10 ст.201, п.11, п. 89 підрозділу 2 розділу XX Перехідні положення ПК України від 02.12.2010 року №2755-VI із змінами та доповненнями в частині відсутності реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, що відповідно до п.120-1.1, п. 120-1.2 ст. 120-1 ст. 120-1 ПК України передбачає застосування штрафних санкцій;

- п.250.1, п.250.2 ст.250 ПК України від 02.12.2010 року № 2755-VI із змінами та доповненнями встановлено несвоєчасне подання податкової декларації з екологічного податку за ІІІ квартал 2019року.

ТОВ Сіейті подано до ГУ ДПС у Сумській області заперечення №344 від 13.12.2024р. до акту перевірки від 02.12.2024 №13278/18-28-07-02-07/39441455/63 (а.с. 177-186, том 1).

ГУ ДПС у Сумській області надано ТОВ Сіейті відповідь на заперечення до акту документальної планової виїзної перевірки№3005/12/18-28-07-02-07 від 27.12.2024 р. (а.с. 194-201, том 1).

ГУ ДПС у Сумській області прийнято податкові повідомлення рішення, якими ТОВ Сіейті донараховані податкові зобов`язання, а саме:

- № від 03.01.2025 р. за платежем податок на прибуток підприємств на загальну суму 1 624 171,25 грн., в т.ч. за податковими зобов`язаннями на суму 1 299 337 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 324 834,25 грн. (а.с. 44-45, том 1);

- № від 03 січня 2025 року за платежем податок на додану вартість на загальну суму 448 798,75 грн., в т.ч. податкові зобов`язання на суму 359 039 грн. та штрафні (фінансовими) санкції (штрафи) у розмірі 89 759,75 грн. (а.с. 47-48, том 1);

- № від 03 січня 2025 року за платежем: податок на додану вартість, штраф за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних на загальну суму 30 747,75 грн. (а.с. 49-50, том 1).

Не погодившись з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Як вбачається зі змісту позову, однією з підстав для скасування оскаржуваних рішень, ТОВ Сіейті вважає порушення відповідачем процедурних питань, які були допущені при проведенні спірної перевірки, а саме, проведення перевірки під час дії мораторія, встановленого п.п.4 п.69.35-1 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень ПК України, зокрема позивач вважає, що перевірка податковим органом підлягала припиненню.

Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у постанові від 21.02.2020 р. у справі №826/17123/18 сформував правовий висновок, відповідно до якого, оскаржуючи наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки інших підстав щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

У постанові від 22.09.2020 р. у справі №520/8836/18 судова палата з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, окрім наведених вище висновків, зазначила, що перевірка є способом реалізації владних управлінських функцій контролюючим органом як суб`єктом владних повноважень, який зобов`язаний діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та законами України. Невиконання вимог закону щодо підстави для проведення документальної перевірки призводить до визнання перевірки незаконною та не породжує правових наслідків такої перевірки, акт перевірки, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, оскільки одержаний з порушенням порядку, встановленого законом. Таким чином, податкове повідомлення-рішення, прийняте за наслідками перевірки та на підставі акту перевірки, який є недопустимим доказом, не може вважатись правомірним та підлягає скасуванню.

З урахуванням зазначеного, а також визначених позивачем підстав позову, першочерговим у даній справі є вирішення питання дотримання контролюючим вимог податкового законодавства щодо процедури проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ Сіейті.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Згідно ст. 1 ПК України передбачено, що Податковий кодекс України (далі по тексту-ПК України» регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до пункту 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Частиною 2 пункту 75.1 ст. 75 ПК України камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 75.1.2. ст. 75 ПК України визначено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Підпунктом 20.1.13 п.201.1 ст.20 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право доступу під час проведення перевірок до територій, приміщень (крім житла громадян) та іншого майна, що використовуються для провадження господарської діяльності та/або є об`єктами оподаткування, або використовуються для отримання доходів (прибутку), або пов`язані з іншими об`єктами оподаткування та/або можуть бути джерелом погашення податкового боргу.

Відповідно до п. 77.1 ст. 77 ПК України документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок.

План-графік документальних планових перевірок на поточний рік оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, до 25 грудня року, що передує року, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки.

Згідно з приписами пункту 81.1 ст. 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу.

Відповідно до пп. 4 п. 69.35-1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень ПК України, тимчасово, з 1 грудня 2023 року, діє мораторій на проведення документальних перевірок платників податків, податкова адреса яких станом на дату початку можливих бойових дій є територія можливих бойових дій, - до останнього числа місяця, в якому була припинена можливість бойових дій на відповідній території, а в разі зміни платником податків місцезнаходження на іншу територію України - до дати проведення державної реєстрації зміни місцезнаходження, крім документальних позапланових перевірок.

Судом встановлено, що згідно змісту позовної заяви позивачем не заперечувалося дотримання відповідачем норм ПК України щодо процедури проведення документальної перевірки, зокрема щодо повідомлення про початок проведення перевірки, продовження строків проведення перевірки.

Так, 09 жовтня 2024 року ГУ ДПС у Сумській області було надіслано на адресу підприємства рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію наказу №2025-кп від 09.10.2024 «Про проведення документальної планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіейті» та 14 жовтня 2024 року отримано головним бухгалтером ТОВ «Сіейті» Наталією Зайченко.

Також, ТОВ «Сіейті» було проінформовано про проведення документальної планової виїзної перевірки повідомленням від 09.10.2024 №183/4/18-28-07-05-05, яке отримано платником 14.10.2024, а перевірку проведено з відома Генерального директора ТОВ «Сіейті» Олександра Цупра та у присутності головного бухгалтера Наталії Зайченко.

З направленнями на право проведення перевірки №3636/18-28-23 від 18.10.2024, №3635/18-28-24-05 від 18.10.2024, №3637/18-28-07-02 від 21.10.2024, №3638/18-28-07- 02 від 21.10.2024, №3639/18-28-07-07 від 21.10.2024, №3646/18-28-07-02 від 23.10.2024, №3647/18-28-23 від 23.10.2024, виданих Головним управлінням ДПС у Сумській області, ознайомлено під підпис 22.10.2024 генерального директора ТОВ «Сіейті» Олександра Цупра та 24.10.2024 головного бухгалтера ТОВ «Сіейті» Наталію Зайченко.

У журналі реєстрації перевірок ТОВ «Сіейті» вчинено запис 22.10.2024 та 24.10.2024 під №12.

Документальна планова виїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіейті» проводилася з 22 жовтня 2024 року по 25 листопада 2024 року.

Термін проведення перевірки продовжувався з 19.11.2024 на 5 робочих днів на підставі наказу Головного управління ДПС у Сумській області від 12.11.2024 №2203- кп.

Разом з тим, ТОВ «Сіейті» заперечує правомірність призначення та проведення документальної перевірки у зв`язку із віднесенням Степанівської селищної територіальної громади з 01.11.2024 до території можливих бойових дій.

Суд вважає помилковими наведені доводи представника позивача, виходячи з наступного.

Згідно Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 29.11.2024 №415 (далі - Наказ №415) «Про затвердження Змін до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 03 грудня 2024 р. за №1832/43177, Степанівську селищну територіальну громаду з 01.11.2024 віднесено до території можливих бойових дій.

Судом встановлено, що зміни, які внесені наказом від 29.11.2024 №415 набрали чинності з 27.12.2024 у день їх опублікування в «Офіційному віснику України» №109.

Проте, судом встановлено, що 27 грудня 2024 року на момент набрання чинності Наказом №415, яким віднесено територію Степанівської селищної територіальної громади до території можливих бойових дій, проведення документальної планової перевірки ТОВ «Сіейті» вже було завершено.

Крім того, суд наголошує, що, ні під час проведення перевірки, ні під час подання та розгляду заперечень ТОВ «Сіейті» не ставило під сумнів правомірність проведення планової виїзної перевірки.

При цьому, суд погоджується із доводами представника відповідача, що законодавцем не вказано окремо конкретної календарної дати, з якої Наказ №415 підлягає застосуванню та вказаний Наказ не містить прямої вказівки про надання зворотної дії в часі.

У зв`язку з вищевикладеним, суд вважає твердження позивача про проведення перевірки в супереч дії мораторію необґрунтованими.

Щодо посилання позивача на постанову Верховного Суду від 24.12.2024 по справі №580/9282/23, суд зазначає наступне.

Велика Палата Верховного Суду у своїй судовій практиці виходить з того, що подібність правовідносин означає тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин) (Постанова ВС від 03.05.2022 у справі №824/348/20).

При цьому зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності визначається обставинами кожної конкретної справи (пункт 32 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2018 року у справі №910/17999/16; пункт 38 постанови від 25 квітня 2018 року у справі №925/3/17, пункт 40 постанови від 25 квітня 2018 року у справі №910/24257/16). Такі ж висновки були викладені і в постановах Верховного Суду України від 21 грудня 2016 року у справі №910/8956/15 та від 13 вересня 2017 року справі №923/682/16.

Водночас, під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де подібними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин (пункт 6.30 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі №910/719/19, пункт 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2018 року у справі № 922/2383/16; пункт 8.2 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі №910/5394/15-г; постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 2-3007/11 та від 16 січня 2019 року у справі № 757/31606/15-ц).

Разом з тим, дослідивши зміст постанови Верховного Суду від 24.12.2024 по справі №580/9282/23 суд наголошує, що наведені у рішенні Верховного суду обставини відрізняються від обставини по справі №480/365/25, оскільки предметом розгляду касаційної інстанції «у справі, що розглядається судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що не заперечується контролюючим органом та не спростовується жодними належними, достатніми та допустимими доказами, що на час прийняття відповідачем наказу про проведення планової виїзної документальної перевірки позивача від 23.10.2021 № 2235-п пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України було установлено мораторій на проведення документальних та фактичних перевірок, а отже невиконання відповідачем вимог норм Податкового кодексу України щодо процедури проведення перевірки та її призначення, є самостійною та достатньою підставою для висновку про відсутність правових наслідків такої та визнання протиправними рішень прийнятих за її наслідками».

Разом з тим, в наведеній справі під час прийняття податковим органом наказу №2025-кп від 09.10.2024 «Про проведення документальної планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіейті» Наказ Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 29.11.2024 №415 не набрав чинності.

Отже, наведені позивачем рішення Верховного Суду ухвалені за інших фактичних обставин справи, що не дає підстави дійти висновку про тотожність даних справ, а тому посилання позивача на дані постанови та твердження про обов`язок ГУ ДПС у Сумській області припинити проведення перевірки є помилковими.

Щодо доводів податкового органу в акті перевірки про порушення ТОВ «Сіейті» вимог п.134 ст.134 Податкового кодексу України у зв`язку із не відображенням у складі доходів штрафів нарахованих за порушення умов договорів купівлі-продажу та визначені згідно рішень судів на суму 7 218 540 грн. (а.с.62 звор.бік том 1), суд зазначає наступне.

Так, в акті перевірки зазначено, що в порушення п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України, ТОВ «Сіейті», п. 5 Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 "Дохід" (в подальшому НП(С) БО 15), затверджене наказом Міністерства фінансів України 29.11.99 та інструкцію про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов`язань і господарських операцій підприємств і організацій, затвердженою Наказом Міністерства фінансів України 30.11.1999 № 291 (в подальшому Інструкцію №291), не було відображено у складі інших доходів суму штрафів, нараховану за порушення умов договорів купівлі - продажу за період з 01.01.2018 по 30.06.2024 р.р., визнану згідно рішенням судів на суму 7 218 540,00 грн., у тому числі:

- за 2019 рік у сумі 6 575 207,00 грн. по взаємовідносинам з наступними підприємствами: -СФГ «Обрій» на суму 934740,61 грн., ФГ «Агросистема» на суму 5 640 466,11 грн.

-за 2022 рік в сумі 643 333,00 грн. по взаємовідносинам з ФГ «Урожай».

Судом зі змісту акту перевірки встановлено, що 21 лютого 2018 року між ТОВ Сіейті (Покупець) і СФГ Обрій (Постачальник) було укладено Договір купівлі-продажу №149, відповідно до умов якого Постачальник зобов`язується в погоджені сторонами терміни передати у власність Покупцю кукурудзу українського походження врожаю 2018 року, а Покупець зобов`язувався вчасно прийняти товар і оплатити його вартість на умовах даного Договору.

ТОВ СІЕЙТІ звернулося до Господарського суду Сумської області з позовною заявою про стягнення з СФГ Обрій (Відповідач) 2 285 001 грн. 50 коп., з яких: 1 177 787 грн. 60 коп. основного боргу, 1 107 213 грн. 90 коп. штрафу, нарахованих у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами договору купівлі-продажу №149 від 21.02.2018, а також судові витрати.

27.05.2019 Господарським судом Сумської області прийнято рішення по справі №920/255/19, яким позов задоволено. Стягнуто з СФГ «Обрій» суму 1 177 787 грн. 60 коп. основного боргу, 1 107 213 грн. 90 коп. штрафу, 34 275 грн. 02 коп. витрат по сплаті судового збору (https://reyestr.court.gov.ua/Review/82130262).

Штраф в сумі 1 107 213 грн. 90 коп. за порушення з боку СФГ Обрій зобов`язання повернути попередньо сплачені ТОВ Сіейті кошти за товар, підприємством у бухгалтерському обліку не був відображений.

27.02.2018 ФГ АГРОСИСТЕМА (Постачальник) та ТОВ СІЕЙТІ (Покупець) уклали договір купівлі-продажу №159 (надалі - Договір), за умовами якого (п.1.1. та 2.3.) постачальник зобов`язався в погоджені сторонами терміни передати у власність покупця кукурудзу українського походження врожаю 2018 року (надалі - товар), а покупець зобов`язався вчасно прийняти Товар та оплатити його вартість на умовах даного Договору. Запланований об`єм поставки Товару складає: кукурудза 3 класу - 4000 тони. Допустимою нормою відхилення є +/- 5%. При потребі коригування кількості Товару сторони підписують додаткову угоду, що є невід`ємною частиною цього Договору.

Сторони шляхом підписання додаткової угоди №4 від 21.12.2018 до Договору домовились про припинення договору купівлі-продажу №159 від 27.02.2018 після виконання відповідачем наступних умов, а саме враховуючи, що Постачальником Товар за даним Договором не був поставлений, а попередня оплата здійснена Покупцем у сумі 7 899 332,37грн (за вирахування оплати поставленого та прийнятого Товару), сторони домовились, про те, що Постачальник зобов`язується повернути Покупцю попередню оплату за Товар шляхом перерахування грошових коштів на рахунок покупця в сумі 7899332,37грн у строк до 28.02.2019 включно. У зазначений строк Постачальник зобов`язався сплатити Покупцю суму штрафних санкцій (за згодою сторін) у розмірі 1 453 243,86 грн.

05.04.2019 ТОВ Сіейті звернулося до Господарського суду Чернігівської області з позовом до ФГ АГРОСИСТЕМА про стягнення попередньої оплати в сумі 5259834,62 грн.

28.05.2019 Господарським судом Чернігівської області прийнято рішення по справі №927/285/19, яким позовні вимоги ТОВ Сіейті до ФГ АГРОСИСТЕМА задоволено в повному обсязі та стягнуто з ФГ АГРОСИСТЕМА на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Сіейті - 3509834,62 грн. попередньої оплати та 52647,52 грн. судового збору (https://reyestr.court.gov.ua/Review/82007445).

01.07.2019 року ТОВ Сіейті звернулося до господарського суду Чернігівської області з позовною заявою до ФГ АГРОСИСТЕМА про стягнення штрафу в сумі 5651273,11 грн.

25.09.2019 Господарським судом Чернігівської області прийнято рішення по справі №927/568/19, яким позов задоволено та стягнуто з ФГ АГРОСИСТЕМА на користь ТОВ Сіейті 5651273,11грн. штрафу, 84769,10 грн. витрат по сплаті судового збору (https://reyestr.court.gov.ua/Review/84570904).

Штрафу в сумі 5651273,11 грн. за порушення ФГ АГРОСИСТЕМА зобов`язання повернути попередньо сплачені ТОВ Сіейті кошти за товар, підприємством у бухгалтерському обліку не був відображений.

12 березня 2021 poку між ТОВ Сіейті (Покупець) і ФГ УРОЖАЙ (Постачальник) було укладено Договір купівлі-продажу №119, у відповідності до якого Постачальник зобов`язувався передати у власність Покупця насіння соняшника в кількості 140,00 тон, а Покупець зобов`язувався прийняти та оплатити такий товар.

Постачальником зобов`язання з поставки було виконано частково у кількості 113,349 тонн, про що Сторонами укладено Додаткову угоду №4 від 25.11.2021 року.

Відповідною додатковою угодою передбачено дострокове припинення основного договору після повернення Постачальником передплати в сумі 374952,17 грн. в строк до 31.12.2021 року.

Постачальником зобов`язання з повернення передплати в сумі 374952,17 гpн. нe виконано, сума заборгованості Постачальника за відповідним договором складає 374952,17 грн.

Пунктом 2 Додаткової угоди №4 від 25.11.2021 року передбачено, що при порушенні термінів повернення коштів Постачальник сплачує неустойку (пеню) в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, проценти за користування грошовими коштами із розрахунку 20% річних від суми боргу за кожний день прострочення.

ТОВ Сіейті звернулось до Третейського суду з позовною заявою, в якій просило стягнути з ФГ УРОЖАЙ 374952,17 грн. заборгованості за договором; 643333,22 грн. штрафних санкцій, 10183,00 грн. витрат по сплаті третейського збору.

Рішенням постійно діючого третейського суду при Асоціації Господарський арбітраж від 04.07.2022 року у справі №01-01/22 позовні вимоги ТОВ Сіейті щодо стягнення з ФГ УРОЖАЙ 374952,17 грн. заборгованості за договором; 643333,22 грн. штрафних санкцій задоволено та стягнуто з ФГ УРОЖАЙ на користь ТОВ Сіейті 374952,17 грн. заборгованості за договором; 643333,22 грн. штрафних санкцій; 10183,00 грн. витрат по сплаті третейського збору.

Штраф в сумі 643 333 грн. 20 коп. за порушення з боку ФГ "УРОЖАЙ" зобов`язання повернути попередньо сплачені ТОВ Сіеті кошти за товар, поставку якого було прострочено підприємством у бухгалтерському обліку не був відображений.

Також, судом встановлено, що 02.01.2019 ТОВ «Сіейті» прийнято наказ№01/1 «Щодо дебіторської заборгованості за господарськими операціями», згідно змісту якого з метою виявлення обережності в бухгалтерському обліку та дотримання принципу обачності щодо відображення дебіторської заборгованості та уникнення завищення доходів або витрат у майбутніх періодах, з врахуванням того, що стягнення боргу є правом, а не обов`язком кредитора, встановлено, що не здійснюється стягнення штрафних санкцій, за умови добровільного погашення боржником основної суми боргу, в тому числі за судовим рішенням, ухваленим на користь Товариства (а.с.203 том 1).

Відповідно до пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України об`єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Отже, фінансовий результат до оподаткування для цілей оподаткування податком на прибуток визначається або відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку, або на основі міжнародних стандартів фінансової звітності.

Так, судом встановлено, що станом на дату проведення перевірки кошти (штрафи) за наведеними рішеннями судів до ТОВ «Сіейті» не надходили.

Відповідно до п. 44.2. ст. 44 Податкового кодексу України, для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Згідно п. 6. ст. 12-1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» 16 липня 1999 року № 996-ХІУ, підприємства, які відповідно до законодавства складають фінансову звітність та консолідовану фінансову звітність за міжнародними стандартами, зобов`язані забезпечити ведення бухгалтерського обліку відповідно до облікової політики за міжнародними стандартами після подання першої фінансової звітності або консолідованої фінансової звітності за міжнародними стандартами, що визнається такою у порядку, визначеному міжнародними стандартами.

Платники податку, які відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" при застосуванні положень Податкового кодексу України, в яких міститься посилання на положення (стандарти) бухгалтерського обліку, застосовують відповідні міжнародні стандарти фінансової звітності.

В акті перевіри встановлено (стор. 7), що відповідно до наказів, що регулюють облікову політику підприємства, ТОВ «Сіейт» з 01 січня 2019 року використовує міжнародні стандарти фінансової звітності (Накази № 1 від 01.11.2014 р. «Про організацію бухгалтерського обліку та облікову політики підприємства», №2 від 01.09.2015 р. «Про організацію бухгалтерського обліку та облікову політику підприємства», №1 від 01.01.2019 р. «Про облікову політику підприємства ТОВ «Сіейті», додатку №1 від 23.05.2020 року, додатку №2 від 01.01.2023 р.).

Отже, посилання ГУ ДПС у Сумській області на порушення підприємством п. 5 НП(С) БО 15 та норми Інструкції № 291, є безпідставним, так як норми цього стандарту на позивача не розповсюджуються.

Відповідно до п. 5.1.2. Наказу Державної податкової служби України від 25.02.2021 № 244 «Про затвердження Зразка форми акту (довідки) документальної планової/позапланової виїзної перевірки податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи», та Методичних рекомендацій щодо оформлення матеріалів документальних перевірок (надалі Наказ №244), з метою забезпечення належної доказовості висновків за кожним відображеним в описовій частині акту документальної перевірки фактом порушення в обов`язковому порядку необхідно чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті нормативно-правових актів, якими встановлено відповідні норми, що були порушені.

Однак, акт перевірки не містить посилання на норми чинного законодавства які порушило підприємство.

Відповідно до позиції Верховного суду, що викладена в постанові від 25 квітня 2023 року по справі № 520/3328/2020, податкове повідомлення-рішення, прийняте за наслідками перевірки та на підставі акту перевірки, який є недопустимим доказом, не може вважатись правомірним та підлягає скасуванню.

Згідно п. 58.1.1. ст. 58 Податкового кодексу України, податкове повідомлення- рішення повинно містити, зокрема, підставу для визначення (нарахування/зменшення) грошового зобов`язання та/або податкового зобов`язання, що повинен сплатити платник податків, та посилання на норми цього Кодексу та/або іншого закону, контроль за виконанням якого покладено на контролюючі органи, відповідно до яких здійснено їх розрахунок.

Оскільки податкове повідомлення-рішення не містить підстав для визначення грошового зобов`язання, а тому підлягає скасуванню.

Крім того, суд наголошує, що відповідно до п. 2.16 Концептуальних основ фінансової звітності, що видана Радою з міжнародних стандартів бухгалтерського обліку (РМСБО) у вересні 2010 р. та переглянута в березні 2018 року (надалі Концептуальні основи фінансової звітності), одним з основоположних якісних характеристик фінансової звітності, що базується на даних бухгалтерського обліку, є її правдиве подання. Правдиве подання спирається на виявлення обачності, а саме, що активи та доходи не завищуються, а зобов`язання та витрати не применшуються.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", активи - це ресурси, контрольовані підприємством у результаті минулих подій, використання яких, як очікується, приведе до отримання економічних вигод у майбутньому.

Концептуальними основами фінансової звітності передбачено (п. 4.23), що контроль над економічним ресурсом зазвичай виникає зі спроможності забезпечувати реалізацію законних прав. Утім, контроль може також виникати в тому разі, якщо суб`єкт господарювання має інші засоби забезпечення того, щоб саме він, а не жодна інша сторона мав теперішню спроможність керувати використанням економічного ресурсу та одержувати вигоди, що можуть від нього надходити.

Так, суд наголошує, що прийняті судами рішення про стягнення штрафних санкцій від контрагентів позивача не може в повній мірі гарантувати отримання таких штрафів, пені та інших виплат, зазначених в цих рішеннях та не залежать від можливостей ТОВ «Сіейті», а тому зазначені штрафи, не можуть бути визнані активом.

Пунктом 51 Міжнародного стандарту бухгалтерського обліку 15 (МСБО 15) «Дохід від договорів з клієнтами», передбачено, що штрафи за договорами віднесені до складу змінної компенсації, оцінка якої може змінюватись за наявності обставин.

Відповідно до п. 18 Міжнародного стандарту бухгалтерського обліку 18 (МСБО 18) «Дохід», дохід визнається, тільки коли є ймовірність надходження до суб`єкта господарювання економічних вигід, пов`язаних з операцією. У деяких випадках цієї ймовірності може не бути до отримання компенсації або до усунення невизначеності.

Крім того, штрафні санкції згідно до ст. 546 Цивільного кодексу України, є видом забезпечення виконання основного зобов`язання та не є обов`язковими для стягнення. Застосування штрафу є правом, а не обов`язком кредитора.

Таким чином, міжнародні стандарти фінансової звітності не передбачають обов`язку підприємства включати штрафні санкції до складу доходу, у випадку відсутності ймовірності їх фактичного отримання.

Для визначення справедливої вартості активу застосовується МСФЗ 13 «Оцінка справедливої вартості». Цей МСФЗ визначає справедливу вартість як ціну, яка була б отримана за продаж активу, або сплачена за передачу зобов`язання у звичайній операції між учасниками ринку на дату оцінки (пункт 9 МСФЗ 13).

Справедлива вартість - це ціна, яка була б отримана за продаж активу або сплачена за передачу зобов`язання у звичайній операції на основному (або найсприятливішому) ринку на дату оцінки за поточних ринкових умов (тобто вихідна ціна), незалежно від того, чи спостерігається така ціна безпосередньо, чи оцінена за допомогою іншого методу оцінювання (пункт 24 МСФЗ 13).

Отже, якщо є обставини, що зобов`язана особа не може сплати штрафні санкції за договором, зокрема, якщо у такої особи відсутні активи, які забезпечують виконання таких зобов`язань, то справедлива вартість такої дебіторської заборгованості не може бути такою, яка б не відповідала платоспроможності та майновому стану зазначеної особи.

Зазначеної позиції щодо справедливої вартості активів дотримується Верховний суд в постанові від 04 липня 2022 року по справі № 640/4220/19.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку, що податковим органом помилково донараховано ТОВ «Сіейті» податок на прибуток у розмірі 1 299 337,00 грн. та штрафні санкції у розмірі 324 834,25 грн.

Щодо доводів податкового органу про відсутність доказів використання у межах господарської діяльності підприємства дизельного палива, що використано орендованими сільськогосподарськими транспортними засобами, що призвело до безпідставного донарахування податкових зобов`язань з податку на додану вартість на суму 129 730,52 грн. та застосування штрафу за відсутність реєстрації податкових накладних на суму 7106,25 грн. (а.с.87 звор.бік-88 том.1), суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом 44.1 статті ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначені Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", згідно з абзацом одинадцятим статті 1 якого первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Згідно з пунктом 198.1 статті 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Податковий кредит звітного періоду, відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК України, визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до підпункту "г" пункту 198.5 статті 198 ПК України, платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі, якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

Зміст наведених положень у їх системному зв`язку свідчить про те, що використання платником податку товарів, під час придбання або виготовлення яких суми податку були включені до складу податкового кредиту, поза межами його господарської діяльності зумовлює виникнення в нього обов`язку визначити податкові зобов`язання з податку на додану вартість за основною ставкою. У свою чергу, у разі використання таких активів безпосередньо в господарській діяльності платника податку такий обов`язок в останнього не виникає.

За змістом підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України, господарською діяльністю є діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу.

Недотримання учасниками господарської операції вимог цивільного або господарського законодавства щодо істотних умов договору під час його укладення не має безпосереднього впливу на результати податкового обліку. Значення для податкового обліку має факт господарської операції, її дійсний зміст, фінансовий результат та економічний ефект.

Відповідно до підпункту 14.1.231 пункту 14.1 статті 14 ПК, розумною економічною причиною (діловою метою) є причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Розумна економічна причина (ділова мета) для цілей податкового обліку передбачає обов`язкову спрямованість господарської операції платника податків на отримання позитивного економічного ефекту.

Поняття економічного ефекту в нормах ПК не розкрито, однак, виходячи із визначення господарської діяльності, наведеного в підпункті 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК, та розуміння економічної доцільності, можна дійти висновку, що економічний ефект передбачає отримання доходу, зокрема у формі приросту (збереження) активів платника податків та/або їх вартості.

Разом з цим, не обов`язково щоб такий ефект спостерігався негайно після вчинення господарської операції. Також не виключено, що в результаті об`єктивних причин економічний ефект може не настати взагалі і операція може виявитися збитковою, що є природнім перебігом подій при здійсненні господарської діяльності.

Проте з визначеного ПК поняття ділової мети убачається, що обов`язковим є намір платника податків отримати відповідний економічний ефект, тобто господарська операція (принаймні за умови досягнення поставлених завдань) має передбачати можливість отримання доходу.

Мета отримання доходу як кваліфікуюча ознака господарської діяльності кореспондує з вимогою щодо наявності розумної економічної причини (ділової мети) під час здійснення господарської діяльності. Оскільки господарська діяльність складається із сукупності господарських операцій платника податку (які є формою здійснення господарської діяльності), то розумна економічна причина має бути наявною в кожній господарській операції. Лише в такому разі та чи інша операція може вважатися вчиненою в межах господарської діяльності платника податків. Якщо ж та чи інша операція не зумовлена розумними економічними причинами (позбавлена ділової мети), то такі операції для цілей податкового обліку не можуть вважатися вчиненими в межах господарської операції.

Аналогічних висновків щодо застосування норм права, які регулюють спірні правовідносини, дійшов і Верховний Суд у постанові від 16.12.2019 по справі № 0940/2484/18.

Так, згідно змісту акту перевірки судом встановлено, що за укладеними договорами оренди ТОВ «Сіейті» було орендовано транспортні засоби сільськогосподарського призначення, а саме:

-трактор John Deer R8320, орендодавець ТОВ АФ "КОСІВЩИНСЬКА" за договором оренди №140501 від 14.05.2018, період оренди з 14.05.2018 по 25.05.2018;

- комбайн John Deere R8320, орендодавець ТОВ Агрофірма Северинівська за договором №19 від 23.01.2018 року, період оренди з 16.05.2018 по 24.05.2018 року;

- комбайн САSЕ AF 5130, орендодавець ТОВ "ВАЛКІВСЬКА ВИРОБНИЧО-ЗАГОТІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ договір оренди №683 від 10.07.2018, період оренди з 22.07.2018 по 30.07.2018;

- трактор John Deer R8320, орендодавець ТОВ АФ "КОСІВЩИНСЬКА" за договором оренди №735 від 14.08.2018, період оренди з 11.09.2018 по 28.09.2018;

- комбайн John Deer S770, орендодавець ТОВ АФ "ЧЕРВОНОСІЛЬСЬКА" за договором оренди №977/159 від 01.09.2018, період оренди з 11.09.2018 по 28.09.2018;

- комбайн John Deer S770, орендодавець ТОВ АФ "ЧЕРВОНОСІЛЬСЬКА" за договором оренди №977/159 від 01.09.2018, період оренди з 08.09.2018 по 16.09.2018 (а.с.87 звор.бік-88 том 1).

Згідно даних бухгалтерського обліку було встановлено списання дизельного пального на вищенаведені орендовані транспортні засоби згідно наступних актів списання:

- №390 від 25.05.2018 Трактор John Deere R8320 у кількості 5072 л (ціна за од/грн. 20,41) загальна вартість 103519,52 грн., ПДВ 20703,90;

- №389 від 24.05.2018 Трактор John Deere R8320 18-035 ВМ у кількості 5540 л (ціна за од/грн. 20,94) загальна вартість 116007,6 грн., ПДВ 23201,52;

- №532 від 31.07.2018 Комбайн CASE 04-703 ВМ у кількості 2600 л (ціна за од/грн. 20,31) загальна вартість 52806 грн., ПДВ 10561,20;

- №679 від 30.09.2018 Комбайн John Deere 21662 ВМ у кількості 5727,77 л (ціна за од/грн. 21,8) загальна вартість 124865,39 грн., ПДВ 24973,08;

- №749 від 30.09.2018 Трактор John Deere 21343 ВМ у кількості 8428 л (ціна за од/грн. 21,85) загальна вартість 184151,8 грн., ПДВ 36830,36;

- №680 від 30.09.2018 Комбайн John Deere 21663 ВМ у кількості 3117,29 л (ціна за од/грн. 21,59) загальна вартість 67302,2911 грн., ПДВ 13460,46.

Отже, наведеними транспортними засобами було використано та ТОВ «Сіейті» здійснено списання дизельного пального на підставі актів списання пального (87 звор.бік-88 том.1) на загальну суму 648652,60 грн., в т.ч. ПДВ 129730,52 грн.

Так, судом встановлено, що під час проведення перевірки ТОВ «Сіейті» було надано податковому органу акти списання палива.

Разом з тим, податковий орган зазначає, що акти списання хоч і підтверджують факт списання палива, однак не може виступати документом, що підтверджують використання списаного палива у господарській діяльності підприємства.

Суд не погоджується із такими доводами податкового органу, виходячи з наступного.

Суд зауважує, що в додатку №2 до акту перевірки «Довідка про загальну інформацію щодо платника податків ТОВ «Сіейті»» відповідачем підтверджено факт використання в господарській діяльності позивача орендованих та власних транспортних засобів (ас.124-133 том.1).

Так, наведену вище, орендовану сільськогосподарську техніку було використано в операціях по наданню сільськогосподарських послуг: дискування, оранка, збирання пшениці, посів пшениці, збирання соняшнику, збирання сої, які надавались підприємствам ТОВ АФ "Велес А", ТОВ АФ "Лан", ТОВ АФ "СЕВЕРИНІВСЬКА", САП "РОДЮЧИСТЬ" (ТОВ), ТОВ АФ "ТУРИНСЬКА", ТОВ АФ "ЧЕРВОНОСІЛЬСЬКА", СТОВ "АГРОКОМБІНАТ "ТЕПЛИЧНИЙ" (а.с.56 том 2).

Для виконання сільськогосподарських робіт (послуг) залучалась орендована сільськогосподарська техніка, а саме:

-на підставі договору надання послуг сільськогосподарською технікою №664 від 28.08.2017 ТОВ АФ "Велес А" було надано послуги з дискування;

-на підставі договору надання послуг сільськогосподарською технікою №489 від 15.05.2018 ТОВ АФ "Лан" було надано послуги оранки;

-на підставі договору надання послуг сільськогосподарською технікою ТОВ АФ "СЕВЕРИНІВСЬКА" №165 від 10.03.2017 було надано послуги зі збирання пшениці;

-на підставі договору надання послуг сільськогосподарською технікою №38 від 02.01.2018 САП "РОДЮЧИСТЬ" (ТОВ) було надано послуги зі збирання пшениці;

-на підставі договору надання послуг сільськогосподарською технікою №145 від 01.03.2017 ТОВ АФ "ТУР`ЯНСЬКА" було надано послуги посіву пшениці;

-на підставі договору надання послуг сільськогосподарською технікою №327 від 10.04.2018 ТОВ АФ "ЧЕРВОНОСІЛЬСЬКА" було надано послуги посіву пшениці;

-на підставі договору надання послуг сільськогосподарською технікою №930 від 26.09.2018 СТОВ "АГРОКОМБІНАТ "ТЕПЛИЧНИЙ" було надано послуги посіву пшениці;

-на підставі договору надання послуг сільськогосподарською технікою №145 від 01.03.2017 ТОВ АФ "ТУР`ЯНСЬКА" було надано послуги збирання соняшнику, збирання кукурудзи, збирання сої.

Судом встановлено, що норми використання палива на орендовані транспортні засоби встановлені та затверджені наказами по ТОВ «Сіейті», а саме:

-наказом №22/07 від 22.07.2018 р. та актом проведення хронометражних спостережень від 22 липня 2018 року;

-наказом №30/09 від 30.09.2018 р. та актами проведення хронометражних спостережень: від 09 вересня 2018 року, від 11 вересня 2018 року, від 30 вересня 2018 року;

-наказом №11/09 від 11.09.2018 р. та актами проведення хронометражних спостережень: від 08 вересня 2018 року, від 11 вересня 2018 року;

-наказом №16/05 від 16.05.2018 р. та актом проведення хронометражних спостережень від 16 травня 2018 року;

-наказом №14/05 від 14.05.2018 р. та актом проведення хронометражних спостережень від 14 травня 2018 року;

-наказом №11/09 від 11.09.2018 р. та актом проведення хронометражних спостережень від 11 вересня 2018 року.

Суд зауважує, що підставою для визначення об`єктів оподаткування є первинні та інші документи, що складаються під час здійснення господарської операції та пов`язані з обчисленням і сплатою податків і зборів.

Згідно зі статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

З огляду на зазначене, суд робить висновок, що надані позивачем акти списання ТМЦ, є первинними документами, які мають враховуватись при визначенні об`єктів оподаткування.

Суд приймає до уваги те, що ГУ ДПС у Сумській області не навело обґрунтованих заперечень та не надало доказів на їх підтвердження, стосовно того, що вказані у актах списання палива не є об`єктивно існуючими і невідворотними, знаходились в межах прямого контролю і впливу позивача, та відрізняються ніж списання ТМЦ у подібних господарських операціях.

Крім того, суд враховує, що ТОВ Сіейті було подано заперечення до акту перевірки №344 від 13.12.2024р. (а.с. 177-186, том 1). До наведеного заперечення позивачем було надано бухгалтерську довідку №7 від 12.12.2024.

Разом з тим, дослідивши відповідь на заперечення до акту документальної планової виїзної перевірки ТОВ Сіейті №3005/12/18-28-07-02-07 від 27.12.2024 р. ГУ ДПС у Сумській області жодним чином не було відображено доводів за результатами розгляду наведеної довідки (а.с. 194-201, том 1).

Таким чином, суд приходить висновку, що факт використання орендованою технікою пального, що належав ТОВ «Сіейті» під час надання сільськогосподарських послуг підтверджується наведеними вище первинними документами.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку, що висновок податкового органу про не підтвердження первинними документами використання дизельного палива у межах господарської діяльності на загальну суму 648 652,60 грн. є помилковим.

Щодо висновку податкового органу про відсутність доказів використання у межах господарської діяльності підприємства дизельного палива на загальну суму 1 146 545 грн., що призвело до донарахування ТОВ «Сіейті» податкових зобов`язань з податку на додану вартість на суму 229 308,23 грн. та штрафних санкцій у зв`язку із відсутністю реєстрації податкових накладних на суму 23641,50 грн., суд зазначає наступне.

Згідно змісту акту перевірки судом встановлено, що податковим органом встановлено факт списання дизельного палива на загальну суму 1 146 545,00 грн. та зазначено, що таке пальне використано поза межами господарської діяльності.

В обгрунтування доводів відповідачем зазначено, що в ході перевірки не надано будь-яких документів, що підтверджують використання такого пального в господарській діяльності.

Також, в акті зазначено, що встановлено розбіжність між даними актів списання пального та даними з системи (GPS - навігації і в бухгалтерському обліку дизельне паливо було списано понад кількість, що зазначена в первинних документах (роздруківки з системи GPS - навігацїї, подорожніх листів).

Крім того, в акті перевірки зазначалось, що будь-яких документів, що підтверджують наведений вище факт використання пального до перевірки не надано (а.с.89 том 1).

Суд вважає помилковими наведені висновки податкового органу, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ТОВ «Сіейті» прийнято наказ №17 від 18.07.2017 р. «Про введення в дію системи навігаційного моніторингу засобів глобальної системи GPS -моніторингу для цілей обліку фактичних витрат паливо-мастильних матеріалів» та Положення про використання системи GPS -моніторингу.

Відповідно до п. 6.10 зазначеного положення диспетчерська служба формує звіт щодо початкового і кінцевого рівня палива транспортного засобу за звітний період, який є підставою для списання паливно-мастильних матеріалів відділом бухгалтерії.

Відповідно до п. 6.17 диспетчерська служба перевіряє відповідність інформації з лімітно-забірної відомості з інформацією з програмного забезпечення. У разі відповідності інформації звіти та лімітно-забірні відомості передаються у відділ бухгалтерії.

Також, відповідно до пояснень ОСОБА_1 щодо принципів роботи системи GPS - моніторингу, дані початкового і кінцевого рівня палива є достовірними даними, які можна використовувати для обліку і списання пального, а дані про заправку і злив палива - є орієнтовними і не можуть бути використані для бухгалтерського обліку (а.с.57-58 том.2).

Отже, суд приходить висновку, що податковим органом під час перевірки безпідставно було визначено про розбіжність між даними актів списання пального та даними з системи GPS -навігації, так як дані GPS -навігації визначають виключно залишок пального на початок та на кінець робочого дня, а кількість використаного пального визначається первинними документами бухгалтерського обліку, а саме: шляховими листами трактора, лімітно-забірними відомостями.

Факт використання пального під час здійснення робіт було відображено в бухгалтерському обліку ТОВ «Сіейті» картки рахунку 203.

Первинними документами, що підтверджують факт заправки сільськогосподарської техніки та видачі пального трактористам є лімітно-забірні картки та шляхові листи трактора.

Суд звертає увагу податкового органу, що в акті перевірки зазначено, що дорожні лист трактора та акти списання, є первинними документами, на підставі яких здійснюється списання пального (а.с. 89 звор.бік том 1)).

Разом з тим, судом встановлено, що податковим органом було враховано виключно дані з системи GPS -навігації, яка містить управлінську інформацію для контролю за рухом транспортних засобів, проте не враховано відомості зазначені безпосередньо в актах списання.

Відповідно до ст. 86 Податкового кодексу України, у разі незгоди платника податків з висновками акта (довідки) такий платник зобов`язаний підписати такий акт (довідку) перевірки із запереченнями, які він має право надати разом з підписаним примірником акта (довідки) або окремо у строки, передбачені цим Кодексом. За наведеною вище нормою, платники податку мають право подати свої заперечення та додаткові документи і пояснення, Такі заперечення, додаткові документи і пояснення є невід`ємною частиною матеріалів перевірки.

Відповідно до підпункту 2 пункту 4 розділу III Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків, що затверджений наказом Міністерства фінансів України від 20.08.2015 № 727, у разі відсутності первинних документів, документів податкового та/або бухгалтерського обліку, інших документів, що підтверджують факт порушення, або у разі ненадання їх для перевірки - зазначити перелік цих документів.

Судом встановлено, що позивачем до заперечень до акту перевірки було додано всі первинні документи щодо використання пального в господарській діяльності - лімітно-забірні картки, шляхові листи трактора, картка рахунку 203 щодо бухгалтерського обліку пального та пояснення.

Проте, податковим органом при розгляді матеріалів перевірки не було враховано всі первинні документи, а взято до уваги виключно дані з системи GPS -навігації.

Враховуючи вищевикладене, не врахування правил системи GPS -навігацїї та первинних документів (шляхових листів трактора, лімітно-забірні картки) призвело до безпідставного висновку ГУ ДПС у Сумській області про розбіжності між даними актів списання пального та даними з системи GPS -навігацїї і в бухгалтерському обліку, що спричинило необгрунтований висновок про факт списання пального понад кількість, що зазначена в первинних документах та призвело до помилкового донарахування податкових зобов`язань з податку на додану вартість на суму 229308,23 грн. та висновку про відсутність реєстрації податкових накладних на суму 23641,50 грн.

Частиною 1 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно із статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Отже, виходячи, з системного аналізу положень чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень не надав суду докази на підтвердження правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, а тому зазначені рішення є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Щодо судових витрат по сплату судового збору, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при пред`явленні позову до суду сплачено судовий збір в сумі 30280,00грн. (а.с.43 том 1)

Оскільки позов підлягає задоволенню, на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 30280,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Сіейті" до Головного управління ДПС у Сумській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Сумській області № від 03.01.2025 р. за платежем податок на прибуток підприємств на загальну суму 1 624 171,25 грн., в т.ч. за податковими зобов`язаннями на суму 1 299 337 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 324 834,25 грн.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Сумській області № від 03 січня 2025 року за платежем податок на додану вартість на загальну суму 448 798,75 грн., а саме за податковими зобов`язаннями на суму 359 039 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 89759,75 грн.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Сумській області № від 03 січня 2025 року платежем податок на додану вартість штраф за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних на загальну суму 30747,75 грн.

Стягнути на користь Товариство з обмеженою відповідальністю "Сіейті" (вул. Заводська, буд. 2, корп. В, смт. Степанівка, Сумський район, Сумська область, 42305, ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Сумській області (вул. Іллінська, 13, м. Суми,40009, ) судовий збір у розмірі 30 280,00 грн.

Повний текст складено та підписано 28.08.2025.

Суддя О.А. Прилипчук